ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 467, 2008-06-18 09:00

יצחק גלנטי: בוקר טוב.

יצחק גלנטי: אני שמח כאן לפתוח את יום התעשייה הישראלית בכנסת, במיוחד הכשרה מקצועית וחינוך טכנולוגי בתעשייה.

יצחק גלנטי: אני רק חייב קודם כל להתנצל על האיחור ואני שמח להודיע לכם שלגב' פידה, שחלתה במחלת הפומפה והיה על זה דיון בוועדה, אושרה התרופה המיוחדת שהיא נזקקה לה והנושא הגיע לפתרונו.

יצחק גלנטי: איני יודע מי מכם מודע לבעיה הזאת, אבל היתה לזה תהודה תקשורתית מאוד רחבה ואני מקווה שבעקבות זה יבואו גם נושאים נוספים לפתרונם, על אחת כמה וכמה אם אנחנו פותחים בנושא של החינוך הטכנולוגי.

יצחק גלנטי: אני אודה מאוד לדר' טל לוטן שתאמר את דברה ותפתח את המצגת שלה.

יצחק גלנטי: בבקשה

טל לוטן: בוקר טוב.

טל לוטן: אני אציג את פעילות התאחדות התעשיינים בתחום של חינוך טכנולוגי והכשרה מקצועית.

טל לוטן: נושאי ההצגה: אני אציג את פרויקט טו"ב, טכנאי ובגרות, את הפרויקט של הכשרה מקצועית במהלך השירות הצבאי, הכשרות למבוגרים, שיתוף פעולה של תעשייה ואקדמיה, בעיקר את הפעילות מול המכללות הטכנולוגיות, את פעילות עמותת החינוך תעשידע, שגם היא פועלת במסגרת התאחדות התעשיינים, סיכום והמלצות לפעולה.

טל לוטן: נתחיל בכך שיש ירידה דרמטית, דרסטית, בהיקף המגמות הטכנולוגיות וזה המנוע המרכזי, או אחת הסיבות המרכזיות שמובילה היום למחסור של אלפי עובדים בתעשייה.

טל לוטן: אנחנו רואים שהיום יש לנו כ-37% לומדים במגמות הטכנולוגיות ולמעשה בסוף שנות ה-70 דיברנו על כ-52% שלמדו במגמות טכנולוגיות מקצועיות.

טל לוטן: יתרה מכך, ב-4 השנים האחרונות קוצץ תקציב החינוך הטכנולוגי בכ-35% ולעומת זאת, בניגוד למגמה שאנחנו רואים פה בארץ, העולם הולך בדיוק לכיוון הפוך.

טל לוטן: החינוך הטכנולוגי המקצועי מהווה את הקטר המשמעותי ביותר להשגת היעד המרכזי של האיחוד האירופי, קרי כלכלת הידע המובילה בעולם בשנת 2020, זו החלטת האיחוד אירופי ב-2004, וכן אנחנו רואים שהמספרים הם שונים בתכלית השינוי למה שאצלנו בארץ.

טל לוטן: בריטניה – 72% מכלל התלמידים לומדים במגמות טכנולוגיות; גרמניה – כ-60%, הולנד – כ-60%, שוויץ – כ-70%, בניגוד, כאמור ל-37% תלמידים שלומדים בארץ, עם ירידה דרסטית בכל שנה ושנה.

טל לוטן: בעולם אנחנו רואים רפורמות בחינוך הטכנולוגי המקצועי.

טל לוטן: התאמה לצרכי המשק - עושים מיפוי של צרכים בטווח הקצר ובטווח הארוך ובהתאם לכך פותחים מגמות ותכניות לימודים, בהתאם לצרכים של המעסיקים ככלל, והתעשייה בפרט, מעורבות גדולה מאוד של המעסיקים בהגדרת מערך ההסמכות והדיפלומות, בכל הרמות, שילוב במהלך עבודה, מודלים שונים, הן לתלמידים והן למבוגרים, השקעות מסיביות בתשתיות להדרכה, מערכות שפתוחות, מרכזי הכשרה שפתוחים יום ולילה בדומה ל-skills academy, מערכות שפתוחות ומשרתות צעירים ומבוגרים, השקעה מסיבית של הממשלה בקמפיינים תקשורתיים לעידוד חינוך טכנולוגי ומקצועי ולקידום התעשייה.

טל לוטן: בארץ, כאמור, המגמה הפוכה.

טל לוטן: קיצוץ של 35% ב-4 השנים האחרונות.

טל לוטן: נוסיף לכך שאנחנו מדברים על מעבר לחינוך המקיף.

טל לוטן: בגרות היא חזות הכל, אבל בפועל, אני לא מחדשת אבל אולי בכל זאת, רק 52% מכלל התלמידים מסיימים בגרות ואנחנו למעשה נמצאים במצב שחלק ניכר מהתלמידים בלי בגרות ובלי מקצוע ולא יכולים להשתלב בצורה אפקטיבית בעולם העבודה.

יצחק גלנטי: אבקש לדעת, האם מדובר בתעודת בגרות טכנולוגית?

טל לוטן: בגרות כבגרות.

טל לוטן: אין תעודת בגרות טכנולוגית.

יצחק גלנטי: בעבר, עד כמה שידוע לי, היה.

טל לוטן: אני מדברת על בגרות בחינוך המקיף, הבגרות היא כללית לכולם.

טל לוטן: גיל העובדים בתעשייה – זה לא סוד שהעלייה מחבר העמים הצילה את התעשייה.

טל לוטן: גיל העובדים יחסית גבוה, כך שעוד כעשר שנים אנחנו נרגיש בום גדול מאוד של מחסור כח עובדים בתעשייה אם אנחנו לא נצליח עכשיו ולא נתעשת ולא נמצא פתרונות גם בטווח הארוך וגם בטווח הקצר.

טל לוטן: נוסיף לכך שיש לנו כ-1,500 עובדים זרים בתעשייה ויש החלטה לקצץ את העובדים הזרים, כך שמכל הקומפלקס הזה של ירידה בהיקף המגמות הטכנולוגיות, גיל העובדים בתעשייה, היעדר הכשרות מקצועיות כמו שאנחנו רוצים וחושבים שצריך לעשות בהתאם לצרכים של המשק, אנחנו מגיעים למחסור של אלפי עובדים בתעשייה במקצועות הטכנולוגיים.

טל לוטן: הצפי שהמחסור הזה יגדל ככל שהתעשייה הופכת ליותר ויותר מורכבת, עתירת טכנולוגיה, בעיקר טכנאים והנדסאים, ואם עכשיו אנחנו לא נתעשת ונמצא פתרונות הולמים, אנחנו נמצא את עצמנו מול שוקת שבורה מהר מאוד.

טל לוטן: קצת לסבר את האוזניים, בסקר שעשינו בכ-260 מפעלים באיגוד המתכת, כבר זיהינו מחסור של 3,000 עובדים וכ-800 בהם בתחום של עיבוד שבבי ממוחשב.

טל לוטן: על הרקע הזה, מה החליטה ההתאחדות לעשות?

טל לוטן: המענה של התאחדות התעשיינים הוא בטווח הארוך, קרי טיפול שורש דרך בתי הספר הטכנולוגיים כאשר את המענה התעשייה תקבל עוד כחמש שנים, אחרי שהם יסיימו את בתי הספר, יהיו בצבא וישתלבו בתעשייה.

טל לוטן: בטווח הבינוני – פעילות שאני אציג מול צה"ל ומול המכללות הטכנולוגיות כשהפירות שלו יבשילו בעוד כשלוש שנים.

טל לוטן: בטווח הקרוב – הכשרה מקצועית למבוגרים, שהמענה שלו הוא כחמישה-שמונה חודשים שהוא משך הביצוע של ההכשרות המקצועיות.

טל לוטן: אחד הפרויקטים המובילים שהתאחדות התעשיינים מובילה, יחד עם משרד החינוך, צה"ל, רשתות החינוך, המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח, זה פעילות שנקראת טו"ב, טכנאי ובגרות.

טל לוטן: הרעיון של התכנית שבסוף כיתה י"ב, לא י"ג מה שהיה בעבר, תלמידים יסיימו בגרות וטכנאי במקצועות שחסרים בתעשייה, אם זה אלקטרוניקה, חשמל, מכונות, מערכות ייצור ממוחשבות וכולי.

טל לוטן: המטרה היא לפתוח תכניות אטרקטיביות, עם מוביליות הכשרתית, עם מוביליות השכלתית ומוביליות תעסוקתית, כדי שתלמידים טובים יגיעו שוב לחינוך הטכנולוגי.

טל לוטן: אנחנו לא מדברים על אוכלוסייה של רתכים, אנחנו מדברים על אוכלוסייה גבוהה שתבוא לחינוך הטכנולוגי, אלקטרוניקה, מכטרוניקה.

טל לוטן: למשוך תלמידים שוב אל המגמות הטכנולוגיות, מגמות שהפכו בשנים האחרונות לפחות אטרקטיביות.

טל לוטן: היעד שלנו – 2,500 בוגרים בשנה.

טל לוטן: היום יש כבר 1,250.

טל לוטן: התכנית התחילה לפני שלוש שנים, יש 9 כיתות בי"א, 9 כיתות ב-י' ו-30 כיתות נכנסו עכשיו, השנה.

טל לוטן: התכנית אומרת, בשנה הבאה 60 בתי ספר ואחר כך 100 בתי ספר, עד הגעה של 2,500 בוגרים בשנה, קרי 10,000 תלמידים בו זמנית.

טל לוטן: נכון להיום, ויש לנו את מר גרשון כהן, נציג מהמינהל, מדע וטכנולוגיה.

טל לוטן: עד כמה שידוע לי, עדיין לא ברור האם בשנה הבאה תיפתחנה עוד 30 כיתות, או 45, או 60, כמו התכנית המקורית, ואני אשמח לדעת האם אכן התכנית החשובה הזו, שמשרתת את התעשייה, את המשק ואת התלמידים, אכן תצא אל הפועל.

טל לוטן: האוכלוסיות - אנחנו מדברים על שתי אוכלוסיות, אוכלוסיית התלמידים הגבוהה יותר, שתלמד ואכן תסיים עם בגרות וטכנאי, ואוכלוסיה שמן הסתם תלמד רק 14 יחידות לימוד, אבל תסיים עם טכנאי ותוכל להשתלב גם בצבא, שמשווע לכח אדם טכנולוגי וגם כמובן בתעשייה, לאחר השירות הצבאי.

טל לוטן: בנוסף, 100 מורים חיילים.

טל לוטן: אמרתי שהצבא מלווה.

טל לוטן: 100 מורים חיילים משלבים את התומכים בתכנית ב-100 הכיתות העתידיות, נותנים חיזוקים, כי התכנית היא קשה, זה לכווץ 4 שנים, מה שהיה צריך להיות ב-י"ג, עד י"ב, לכן מתחילים את זה ב-ט' וצריך לתת להם הרבה תגבורים.

טל לוטן: בנוסף פנינו גם לפר"ח, כדי שגם סטודנטים של פר"ח יאמצו את התכנית, יסייעו וייתנו תגבורים לתלמידים.

טל לוטן: מה ההישגים בתכנית עד כה?

טל לוטן: אנחנו רואים כבר עלייה בשיעור התלמידים, שיעור גידול גם במספר התלמידים וגם שיעור גידול בבגרות, על בסיס ציונים משנה שעברה, ואנחנו יכולים לראות שהסקפטיות של התכנית, שחששו איך מכווצים 4 שנים ב-3 שנים, כבר מתחילה להתפוגג.

טל לוטן: התעשייה – לא רק שהיא דוחפת והיא לובי לעניין, היא גם מאמצת את התכנית בהעברת סיורים מקצועיים לתלמידים, העברת סיורים מקצועיים למורים, ליווי והנחיה בפרויקטי גמר, העסקת תלמידים ברוטציה במפעלים, מתן מלגות לתלמידים מצטיינים ובהקשר לזה אני רוצה לומר שהתאחדות התעשיינים החליטה לתת את פרס התעשייה, פרס ישראל לתעשייה, שהיא קיבלה לתלמידים מצטיינים בתכנית טו"ב, כדי למשוך, לתת תמריצים לתלמידים שמשתלבים בחינוך הטכנולוגי.

טל לוטן: אתם יכולים לראות פה את בתי הספר.

טל לוטן: רוב בתי הספר היום, 30 בתי הספר, הם בעיקר בצפון ובדרום, בעיקר בפריפריה, וכל בית ספר, כאמור, מאומץ על ידי מפעל, ביניהם פליציה, אינטל, אלאופ, רפא"ל, ישקר, סופקו ועוד.

טל לוטן: אני עוברת במעבר חד לשלב הביניים.

טל לוטן: עד כה תיארתי את בתי הספר בטווח הרחוק.

טל לוטן: עוד פעילות שאנחנו עושים בטווח הרחוק היא בתי ספר תעשייתיים.

טל לוטן: אנחנו משולבים עם פרויקט של קרן רש"י, משרד החינוך, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ומשרד העבודה והרווחה, בהקמת בתי ספר תעשייתיים, כולל שילוב בעבודה במהלך הלימודים, אבל אני מקווה שגם בתי הספר האלה יקרמו עור וגידים.

טל לוטן: הפעילות שלנו במסגרת של הצבא – פרויקט ייחודי שנקרא מעלו"ת, מערך להכשרה ותעסוקה.

טל לוטן: חיילים, במהלך השירות הצבאי שלהם, ילמדו מקצועות שחסרים בתעשייה ויעבדו הן בצבא והן בתעשייה במהלך השירות הצבאי.

טל לוטן: זה win-win, אנחנו עוזרים לחיילים, הם רוכשים מקצוע, עובדים ואחר כך ישולבו בתעשייה.

טל לוטן: כרגע מדובר על פיילוט ראשון של 43 חיילים שלומדים כבר חשמל, עיבוד שבבי, צמ"א, מכונאות מטוסים, מכונאות רכב.

טל לוטן: הם עכשיו בשלהי ההכשרות שלהם, הם מתחילים להשתלב בצבא ובעוד מספר חודשים הם ישולבו גם בתעשייה, כחלק מהשירות הצבאי, כדי שאחר כך ישתחררו ויעבדו בתעשייה.

יוסי פרחי: מי מממן את זה?

טל לוטן: הפרויקט ממומן על ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, במקרה הזה.

שלום בן משה: כל המימון הוא של האגף להכשרה מקצועית של כל הפרויקטים האלה.

טל לוטן: חלק מההכשרות, למעשה חשמל, תעשייה, נעשה במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה וחלק מההכשרות נעשו גם בתוך הצבא.

טל לוטן: אנחנו הולכים עכשיו, גם עם משרד התעשייה ועם הצבא, אגף משאבי אנוש, לפעילות גדולה של הכשרת חיילים בחצי השנה האחרונה שלהם, כדי לתת להם מקצוע ולשלב אותם בתעשייה ואני מקווה שיהיו לנו פיילוטים גם בנושא של נהיגת משא וחיווט והלחמה.

טל לוטן: עברתי במעבר חד לשלב הקצר, בטווח הקרוב, כמו שאנחנו קוראים לו.

טל לוטן: זו הכשרה מקצועית קצרת מועד למבוגרים.

טל לוטן: אנחנו מדברים בדרך כלל על משכים של הכשרות של חצי שנה, חמישה חודשים, עם סטאג'.

טל לוטן: אנחנו פועלים להעברת האחריות והתקציב להכשרת עובדים לתעשייה, לידי התאחדות התעשיינים.

טל לוטן: אנחנו מאמינים שההתאחדות היא זו שיודעת גם לזהות את הצרכים, קשובה וקשורה לתעשייה ויכולה לבצע את ההכשרות בצורה מיטבית.

טל לוטן: אנחנו מדברים על מיפוי צרכי התעשייה גם בטווח הקצר ובטווח הרחוק.

טל לוטן: שוב, הכשרות צריכות תמיד להיות לפי צרכים.

טל לוטן: לא פותחים הכשרה כי יש מורים במרכז ההכשרה, אלא תמיד פותחים הכשרה אחרי מיפוי שעשו, שאלה הצרכים של המשק ככלל והתעשייה בפרט.

טל לוטן: מדברים על פיקוח על מפרטי ההכשרות, השתלמויות בהתאם לצרכי התעשייה.

טל לוטן: בעידן שאנחנו מדברים על life long lerning אנחנו צריכים גם לבצע הכשרות, לאורך זמן.

טל לוטן: איתור ספקים מתאימים.

טל לוטן: התעשייה תהיה מעורבת במיון המועמדים, פיקוח, כאמור, על ההכשרות ודבר משמעותי ביותר זה הקמת מרכזי הכשרה מאובזרים.

טל לוטן: היום עקב האכילס של מרכזי ההכשרה, לפחות בחלקם, הוא הציוד שהוא מאוד ישן והגיע הזמן לעשות רוויזיה בציוד לאור הצרכים הכל כך משתנים והתעשייה הכל כך מתוחכמת שמשתנה כשמרכזי ההכשרה נשארו בחלקם קצת מאחור.

יהודית וסרמן: מי מממן את ההכשרות האלה?

שלום בן משה: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, האגף להכשרה מקצועית.

שלום בן משה: כל מה שהיא אומרת זו מעורבות של התעשייה, אבל כל הפיקוח ותכנית הלימודים והבחינות והליווי והתקציב הוא של האגף להכשרה מקצועית.

שלום בן משה: אנחנו מברכים על המעורבות של התעשייה.

יצחק גלנטי: האם יש איזה שהוא מעקב על הבוגרים, האם הם ממשיכים להיות מועסקים במשק באותם מקצועות שלשמם הם הוכשרו?

שלום בן משה: אכן, יש סקר שנעשה מדי שנה בשנה על ידי יחידה שלנו שנקראת יחידת מחקר וכלכלה, כבר עשר שנים, והיא ממפה, עושה סקר בוגרים ומזהה את אלה שהמשיכו באותו מקצוע או במקצועות קרובים.

שלום בן משה: מה שחשוב הוא שיש אנשים שללא הכשרה מקצועית בכלל לא היו מתקרבים לאזור של מקצוע אלא נופלים בשירותים.

שלום בן משה: כתוצאה מההכשרה יש כ-50% שממשיכים במקצוע הספציפי, ואחרים נמצאים במקצועות שהם קרובים לזה, אבל מרביתם נמצאים בעבודה, למעלה מ-80%.

יצחק גלנטי: כלומר בכל מקרה יש נשירה מההכשרה הספציפית של כ-50%.

שלום בן משה: יש כאלה שבתום ההכשרה המקצועית שלהם לא הולכים לעבוד במקצועות האלה.

יצחק גלנטי: השאלה היא האם מישהו מכם בדק את הסיבות לאותה נשירה כי, בין היתר, אנחנו שמענו בתחילת דבריה של דר' לוטן שיש, נכון לרגע זה, קיצוץ ב-35% במשך 4 השנים האחרונות, ירידה של 35% במספר המועסקים במשק בנושא הזה.

יצחק גלנטי: השאלה היא האם---

גרשון כהן: זה לא מה שהיא אמרה.

טל לוטן: ירידה בתקציב החינוך הטכנולוגי.

יצחק גלנטי: זה רק בתקציב החינוך של משרד החינוך?

גרשון כהן: תקציב החינוך הטכנולוגי קוצץ ב-35%.

יצחק גלנטי: מה עם הביקוש לאותם מקצועות?

טל לוטן: בנושא של הכשרה מקצועית, רק לעשות סדר, אני דיברתי על קיצוץ בחינוך טכנולוגי במשרד החינוך, הכשרה מקצועית, פעילות משותפת עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, וכרגע אנחנו הולכים לשיתוף פעולה הרבה הרבה יותר טוב ממה שהיה בעבר, שיתוף פעולה מלא עם משרד התעשייה בהגדרת הצרכים, בביצוע תכניות הלימודים והפעילות שאני מדברת פה היא פעילות מלאה מול משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, להכשרה מקצועית למבוגרים.

טל לוטן: קודם דיברתי על קיצוץ בחינוך הטכנולוגי.

טל לוטן: לכל מקצוע תהיה תקופת הכשרה עיונית במרכז הכשרה וסטאג' במפעלים.

טל לוטן: דבר שחייבים לטפל בו, שהיום הוא נקודת כשל ונקודה מאוד קשה, שמונעת ממועמדים להשתלב בהכשרות, זה דמי מחיה במהלך תקופת ההכשרה.

טל לוטן: כדי לטפל באוכלוסיה שהיא משפרת עבודה ולא לטפל רק באוכלוסיה של הבטחת הכנסה או דמי אבטלה, צריך לנסות ולפתור את הבעיה של דמי קיום במהלך תקופת ההכשרה.

טל לוטן: במקביל לפעילות השלמה שדיברתי עד כה, אנחנו פועלים גם, שוב, בשיתוף של גופים שונים כולל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה וגופים אחרים, לפתיחת הכשרות למגזרים שונים.

טל לוטן: היה לנו קורס באריגה, בכיתן דימונה, מגבת ערד, עבור בדווים משוחררי צה"ל, בשיתוף של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ובשיתוף של היחידה להכוונת חיילים משוחררים, ואני חייבת להגיד שלא כולם -היו שם לא מעט בעיות במהלך ההכשרה ולאחריה- חלקם אכן ממשיכים לעבוד במפעלים.

טל לוטן: יש לנו פעילות גדולה מאוד, בריכוזו של תת אלוף (מיל') נסים ברדה, שהיה בעבר רח"ט תכנון באגף משאבי אנוש והיום הוא סמנכ"ל אורביט אלחוט.

טל לוטן: הוא מרכז, יחד עם ההתאחדות, פעילות של קהילת יוצאי אתיופיה בתעשייה, פעילות שמעורבים בה הרבה הרבה גורמים, כולל משרד הקליטה, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, הסוכנות.

טל לוטן: כולם ביחד חוברים כדי לנסות ולהכשיר ולהשים את יוצאי אתיופיה בתעשייה.

טל לוטן: יש לנו מספר פיילוטים, אם בתחום המתכת, בהכשרות בטבע, גם במפעלים.

טל לוטן: כרגע אנחנו בשלב שדי סיכמנו עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה את המסגרת של ההכשרות, כולל אופציה לפתוח הכשרות גם במרכזי ההכשרה אחרי הצהריים כדי לאפשר לעובדים משפרי עבודה, ועכשיו כל הגופים, בעיקר משרד הקליטה, עסוקים במציאת המועמדים שישתלבו בהכשרות הללו.

טל לוטן: פעילות נוספת שאני רוצה לתאר, שהיא גם עם הסוכנות, גם עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה וגם עם משרד הקליטה, זה הכשרת עולים חדשים בתחום של עיבוד שבבי, ריתוך ופלסטיקה.

טל לוטן: אנחנו מביאים אותם, מעורבים בהבאה שלהם, מאמריקה הלטינית וחבר העמים.

טל לוטן: ההתאחדות גם מעורבת במיון של המועמדים והם ייקלטו בארץ, יעברו הכשרה בנצרת, כרמיאל ובאר שבע וייושמו בתעשייה וזו מחויבות של התאחדות התעשיינים.

טל לוטן: בנוסף יש לנו פיילוט, לדעתי מאוד מעודד ויכול להיות כמודל אחר כך לחיקוי ובעתיד, זה פעילות עם משרד הביטחון ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, לחיילים משוחררים, לממן להם את ההכשרות, לתת להם דמי קיום במהלך תקופת ההכשרה, לממן להם אחר כך סטאג' בתעשייה ואנחנו הולכים לפיילוט עכשיו בתחום של עיבוד שבבי ממוחשב.

טל לוטן: בנוסף אנחנו פועלים גם עם מה"ט, המכללות הטכנולוגיות, גם בלהגדיר תכניות לימודים בהתאם לצרכי המשק, התעשייה, בתחום של חשמל ו-CNC.

טל לוטן: יצאנו בקמפיין עידוד לימודים בשיתוף תעשייה, ואכן זה הוביל לעלייה משמעותית ברישום ללימודים, ועכשיו אנחנו מנסים, כמו שאמרתי, לתמרץ תלמידים להגיע לחינוך הטכנולוגי.

טל לוטן: אחת הפעילויות שלנו זה אקדמיזציה של מקצוע ההנדסאי, שהנדסאי יהיה תואר ראשון, בדומה לתהליך שעברו מורים ואחיות ואני מקווה שאכן התהליך הזה מול המועצה להשכלה גבוהה יצלח.

טל לוטן: בנוסף אנחנו פועלים גם מול האקדמיה, לחיזוק הקשר עם המכללות האקדמיות בפתיחת מגמות ייעודיות ועבודה בתעשייה, כחלק מתכנית הלימודים.

טל לוטן: אני רוצה עכשיו לתאר פעילות מבורכת מאוד ומצליחה מאוד של תעשידע, בניהולה של אביבה מישאל, שגם נמצאת איתנו פה, עמותת החינוך של התאחדות התעשיינים, שהמטרה שלה לחשוף ולקרב את הדור הצעיר לתחומי התעשייה, כדי גם לעודד תלמידים בבוא העת להשתלב במגמות הטכנולוגיות.

טל לוטן: הפעילות נעשית בשני מישורים.

טל לוטן: מישור אחד זה בשיתוף המינהל למדע וטכנולוגיה במשרד החינוך, בקרב 30,000 תלמידים; סיורים, ביצוע עבודות חקר, הכשרת מורים, פרויקט ייחודי שנקרא 'מנהל מאמץ מנהל', שמנהל מהתעשייה מאמץ מנהל בית ספר.

טל לוטן: בנוסף, יש מרכז הדרכה בתעשידע, מאובזר להפליא והיי טק שבו רק השנה 20,000 הגיעו וראו מה זה תעשייה בפעילות חד יומית וגם בקורסים.

טל לוטן: השנה, לכבוד אירועי שנות ה-60 יש תחרות בשבוע הבא, 'תעשיין נולד', כדי לעודד יזמות, יצירתיות וכמובן קירוב התלמידים לתעשייה.

טל לוטן: ההמלצות שלנו – קודם כל להגדיל משמעותית את היקף המגמות הטכנולוגיות, לפתוח את תכנית טו"ב, טכנאי ובגרות, בהתאם לתכנית המקורית שלה, קרי בשנה הבאה 60 בתי ספר.

טל לוטן: להמשיך את הפרויקטים הייחודיים שאנחנו מתכננים בבתי ספר תעשייתיים, השקעה מסיבית בציוד בסדנאות כמו ה-skills academy שקיים בכל העולם, מרכזי הכשרה שיהיו פתוחים לצעירים, בערב למבוגרים, עד הלילה, ולא ייסגרו אחרי הצהריים.

טל לוטן: הערכה ותקצוב מרכזי הכשרה בהתאם לשביעות הרצון של המוכשרים והמעסיקים ובהתאם לאחוזי ההשמה שלהם, מתן תמריצים ממשלתיים להכשרה מקצועית ולשיפור עבודה, כמו שציינתי, בעיקר טיפול בנושא של דמי קיום במהלך תקופת ההכשרה.

טל לוטן: תמרוץ לתלמידים כמו העצה של האקדמיזציה של לימודי ההנדסאי, להשתלב במקצועות טכנולוגיים.

טל לוטן: תמרוץ למורים – אנחנו פועלים ביחד עם תעשידע להשתלמויות של מורים בתעשייה במסגרת שנת השבתון שלהם כדי לקרב אותם, כדי לשמור על הידע העדכני שלהם וכמובן טיפול שורש בנושא של החינוך הטכנולוגי והתדמית של החינוך הטכנולוגי והתעשייה.

טל לוטן: אני חייבת לציין שבאחד הדיונים במזכירות הפדגוגית נאמר שחינוך טכנולוגי זה חזרה למעבדות שבהם משייפים ומרתכים.

טל לוטן: אני חושבת שהגיע הזמן לשנות את הדימוי הזה.

טל לוטן: חינוך טכנולוגי זה לא ריתוך ושיוף, חינוך טכנולוגי זה דבר מתקדם, התעשייה מתקדמת, אני חושבת שחלק מהבעיה שלנו זה גם הדימוי.

טל לוטן: לבסוף אנחנו מציעים להקים ועדה לקידום החינוך הטכנולוגי בשיתוף כל הגורמים שעוסקים בדבר.

טל לוטן: היום, כאמור, יש משרד החינוך לצעירים, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה למבוגרים.

טל לוטן: אני חושבת שצריך לראות את זה בראייה אינטגרטיבית של משרד החינוך, משרד התעשייה, משרד הרווחה, האקדמיה, כל ארגוני העובדים והמעסיקים, ללמוד מודלים שקיימים בארץ ובעולם בעיקר, בתחום של השכלה והכשרה מקצועית, לבדוק מה רלוונטי וליישם בארץ, להגדיר מקצועות טכנולוגיים הרלוונטיים לעולם התעסוקה באמצעי מיפוי נקודתי ומיפוי צרכים עתידי, להגדיר מערך הסמכות ודיפלומות וכמובן להגדיר את תכני הלימוד ומגמות הלימוד שרלוונטיים לעולם עבודה כזה שכל הזמן משתנה.

טל לוטן: תודה רבה.

יצחק גלנטי: תודה רבה לדר' לוטן על המצגת המאלפת שזכינו לראות פה.

יצחק גלנטי: אני הייתי מבקש בכל זאת איזה שהיא התייחסות של נציגות האוצר לגבי התכניות הכל כך מרשימות של המחלקה לחינוך.

יובל יעקובי: אנחנו עובדים עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ועם התאחדות התעשיינים במגוון של נושאים.

יובל יעקובי: בעניין של החינוך הטכנולוגי יש להתאחדות התעשיינים שותף באוצר, אנחנו גם מסכימים שזה חשוב, זה מקדם בשוק העבודה.

יובל יעקובי: דרך אגב, אני לא יודע אם זה הוזכר כאן, גם החינוך הטכנולוגי לנוער בגילאי תיכון, אנחנו רואים אותו כמשימה שצריך להרים וגם החינוך הטכנולוגי ברמה של ההנדסאים, אנחנו רואים בזה, בגלל ההשפעות החיוביות של זה על שוק העבודה, להקנות לאנשים מקצוע, לאנשים כאלה יש אחרי זה סיכוי להשתלב בעבודה וגם להתקדם בשוק העבודה, במשכורות יפות.

יובל יעקובי: זה כלי לקידום אוכלוסיות שכיום לא נמצאות בשוק העבודה, או נמצאות פחות בשוק העבודה, ובעניין הזה משרד האוצר רואה עין בעין---

יצחק גלנטי: אני הייתי מצפה ממשרד האוצר במקום לקצץ, להוסיף.

יצחק גלנטי: פה מדובר במפורש על כך שלשוק העבודה הטכנולוגי יש 1,500 עובדים זרים.

יצחק גלנטי: הייתי מצפה שבמקום קיצוץ, יוסיפו, והנה מסתבר שהאוצר קיצץ 35% מהתקציב להכשרה מקצועית במשך 4 שנים.

יצחק גלנטי: איך זה מסתדר עם זה?

יובל יעקובי: בוא נבדיל בין ההכשרה המקצועית למבוגרים להכשרה הטכנולוגית, שזה הנדסאים, מה שנקרא חינוך על תיכוני שהוא לא ברמה אקדמאית.

יובל יעקובי: שם לא היו קיצוצים.

יובל יעקובי: הקיצוצים בהכשרה---

שלום בן משה: הוא התכוון לקיצוץ שהיה בחינוך הטכנולוגי.

יובל יעקובי: משרד החינוך - לצערי אני רפרנט של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה באוצר, להשיב על הקיצוץ---

יצחק גלנטי: כל אחד זה לצערו, בסופו של דבר כולנו מצטערים.

יובל יעקובי: אני הייתי שמח להשיב, אני באמת לא יודע לגבי הקיצוץ שמשרד החינוך עשה בחינוך הטכנולוגי אצלו, על זה באמת אני לא יודע להשיב.

יצחק גלנטי: אם תודיעו שאתם מגדילים להם את התקציב, הם לא יתנגדו.

יצחק גלנטי: תאמין לי, זה ברור לחלוטין ופה יתקבל אישור לכך.

יובל יעקובי: כן, אבל אתם יודעים שכשמגדילים תקציב, צריך לקחת את זה מאיפה שהוא.

יצחק גלנטי: רבותיי, קודם כל הרבה תודה למשתתפים ואני אודה לכם מאוד אם אתם תמשיכו להשתתף גם בהמשך של הישיבה.

יצחק גלנטי: במעבר מאוד מאוד חד הייתי אומר, מאותו נושא לאותו נושא, אני מעביר את הדיון לנושא של הצעת חוק הביטוח הלאומי, תיקון מספר 111, דמי אבטלה בתקופת הכשרה מקצועית, התשס"ח-2008, הכנה לקריאה שנייה ושלישית, של חבר הכנסת אמנון כהן.

יצחק גלנטי: אני אודה לחבר הכנסת אמנון כהן על הצגת החוק שלו.

אמנון כהן: ראשית, תודה, אדוני היושב ראש.

אמנון כהן: גם שילבת הצעת החוק ביום החשוב הזה לנושא התעשייה וכמובן בתעשייה צריכים אנשים לעבוד והחוק הזה בא להוציא את האנשים ממעגל מסוים למעגל שהם יהיו פרודוקטיביים לחברה ולעצמם כמובן.

אמנון כהן: למעשה הצעת החוק הזו באה לתקן את הנושא של דמי אבטלה מבחינה זאת, כאשר המובטלים נמצאים לאחר שאו שהמפעל שלהם נסגר או שהיו איזה שהן תכניות התייעלות, כתוצאה מכך העובדים האלה מצאו את עצמם מחוץ למערכת, לפעמים אחרי הרבה שנות עבודה באותו מפעל, באותו מקום, ולא מכירים דברים אחרים ונכנסו למעגל של דמי אבטלה.

אמנון כהן: מגיע להם, הם עבדו שנים רבות והמטרה כמובן של דמי האבטלה זה לתקופת ביניים, כשהמטרה היא שימצא תעסוקה.

אמנון כהן: לא פעם אנחנו מגיעים למצב שבן אדם שעבד בעבודה מסוימת, שהיא תעשייה מסורתית, ובעבודה שלו הוא לא מוצא עבודה, לכן הוא מבקש לקבל הכשרה אחרת, הסבה מקצועית, על מנת להתאים לשוק ולצרכים של המשק החדש.

אמנון כהן: האבסורד היה שאם בן אדם מקבל איזה שהוא קורס ורוצה להיכנס לאיזה שהיא הכשרה, ישר נותנים לו קנס.

אמנון כהן: דמי אבטלה שמגיעים לו לאחר ניכוי מסוים שגם כך היה כבר נמוך, נגיד 100% ממה שמגיע לו, אם השתכר 5,000 שקל, אז הורידו לו, מקבל 70%-80%, זה מסתכם ב-3,500, 3,700 ואז אם הוא נכנס לקורס, יש לו קיצוץ דרסטי, קנס, בין 30% ל-40%, אם נכנסת לקורס הזה.

אמנון כהן: הוא עושה שיקול 'רגע, אני עכשיו צריך לחיות, להחזיר משכנתא, יש לי הוצאות, אני לא נכנס לקורס'.

אמנון כהן: זאת המדינה, מעודדת עידוד שלילי שהוא ייכנס לקורס.

אמנון כהן: זו בעיה אחת שעלתה.

אמנון כהן: הבעיה השנייה שעלתה היא משך הקורס.

אמנון כהן: אם הקורס, שקיבל החלטה להיכנס אליו וקיבל את הקנס, דמי הזכאות שלו הם נגיד 90 יום, שלושה חודשים, והקורס צריך להימשך למשל ארבעה חודשים, קורה מצב שאחרי שלושה חודשים, למרות שכבר קיבל את "הקנס" הזה, הוא צריך לסיים את הקורס בעוד חודש, בעוד חודש יוכל להשתלב בעבודה טובה ומסודרת שיוכל באמת לא להיות נטל על החברה, אבל לא נותנים לסיים את החודש הזה, לא נותנים לו תמיכה מינימלית, לפחות אותו סכום שיסיים את הקורס בהצלחה.

אמנון כהן: זאת אומרת, פה המדינה מכניסה גול עצמי.

אמנון כהן: מצד אחד נותנת לו קנס שלא ייכנס, חוסר עידוד, ומצד שני קנס שלא יסיים את הקורס בכלל.

יצחק גלנטי: אולי הכוונה לעודד את האבטלה?

אמנון כהן: לעודד את האבטלה, לשלם יותר קצבאות.

אמנון כהן: אני זוכר את אחד הנאומים החשובים שהיה, של מר בנימין נתניהו, ב-2003, כשהיה שר האוצר, 'שייצאו לעבוד', אבל כל החקיקה שהוא עשה, כל הדברים שהוא עשה מנעו מאותם אנשים לצאת לעבוד, תן להם את הכלים לצאת לעבוד.

אמנון כהן: זאת אומרת, אם אזרח הגיע למעמד מסוים, המדינה מחויבת לתת לו את הכלים לעמוד על הרגליים כמה שיותר מהר, לעשות לו את האבחון לאיזה קורס הוא יכול כן להתאים, לתת לו את כל הכלים הנדרשים, שגם בתקופת ההמתנה הזאת, או בתקופת ההכשרה הזאת יחיה כמו בן אדם, יסיים את הקורס וישתלב בחזרה למעגל העבודה.

אמנון כהן: לפעמים שלום בית נפגע, כי אדם לא מביא פרנסה הביתה, ולכן המדינה חייבת פה לתת את שלה בתקופת המעבר הזאת, את העידוד החיוני.

אמנון כהן: בתקופה קצרה כזאת, לא להסתכל על עוד 3,000 שקל, עוד 5,000 שקל שהמדינה משקיעה, בטווח הארוך היא למעשה מתנערת ממנו כי הוא יעמוד על רגליו.

אמנון כהן: בדיונים שהיו, בהכנה לקריאה ראשונה, ואני אגיד לך באחריות, ששר התעשייה, המסחר והתעסוקה תומך בשתי ידיים בהצעת החוק המקורית, אבל היתה פה התנגדות של האוצר.

אמנון כהן: הם הבינו את הצורך ואמרו שזה נכון למצוא את הדרך, אבל אמרו שדרך המנגנון הסיוע והעידוד צריך להיות קצת אחר.

אמנון כהן: היו הרבה מאוד דיונים, אני גם מודה לאדוני היושב ראש שקיים כאן

אמנון כהן: מספר רב של דיונים עד שהגענו לאיזה שהן הבנות ועובדה שהגענו לקריאה השנייה והשלישית.

אמנון כהן: גם האוצר, עם המנגנון המקצועי, עם המוסד לביטוח לאומי, לשכת התעסוקה, משרד התעשייה, עשו עבודה ביחד, לראות את המנגנון החלופי.

אמנון כהן: הכי קל היה המנגנון שאני הצעתי, אבל היה להם קשה לחיות עם זה והם דיברו על מנגנון חלופי ואני מקווה לשמוע היום איך המנגנון הזה עובד.

אמנון כהן: המטרה שלי היא לא לחוקק חוק שאי אפשר ליישם אותו, אני חייב לשמוע את הגופים המקצועיים שמגיעים עד הפרט, כשהפרט מקבל את הקורס שלו, מקבל את התמיכה שלו ובסופו של דבר משתלב במעגל העבודה.

אמנון כהן: אם יש את המנגנון הזה, כמובן נאשר אותו לקריאה שנייה ושלישית בעזרת ה' ונקדם.

אמנון כהן: פה אני אצטרך לשמוע.

אמנון כהן: אדוני היושב ראש ומכובדנו נציג האוצר, אני התלבטתי עם עצמי כל הזמן בנוגע לסעיף 1 שטיפלנו בו, הנושא של הקנס, כי אנחנו קבענו, אדוני היושב ראש, לגבי קורסים שהמשרד יכתיב מבחינת צרכים של המשק, שלגבי הקורסים האלה, לא יהיה קנס.

אמנון כהן: אני היום חושב, במחשבה שנייה, כמדינה, כמשרד האוצר, שאם בן אדם מצא קורס לעצמו והוא לא עומד בקריטריון שהמשק רוצה, והמטרה שלי כמדינה שייצא לעבוד, לכן אני אומר שאת הקנס צריך לבטל לא משנה איזה קורס הוא לוקח.

אמנון כהן: אם הוא מקבל על עצמו, אם יש לו, כמו שאמרתי גם קודם, משפחה שיש לה קונדיטוריה וזה לא נכנס לסדר העדיפות שהמשרד קבע, אבל המפעל הזה של המשפחה אומר 'אני יכול לקבל אותך, אבל אני חייב שתלמד משהו', אז הוא הולך לקורס טבחות-קונדיטוריה, על חשבונו, אני רק מבקש להוריד לו את הקנס כעידוד שייצא לעבוד, שיסיים.

אמנון כהן: לגבי המשך הקורס שלו ודברים כאלה, לגבי אלה נחליט, אבל את הקנס הראשוני, שיהיה לו לפחות את העידוד הראשוני.

אמנון כהן: אם יגיד 'אני רוצה להיות ספר', הוא לא נכנס לקטגוריה הזאת אבל לי, כמדינה, יש עניין שהוא לא יהיה נטל על המדינה, אני רוצה לתת לו עידוד על זה.

אמנון כהן: הוא רוצה להיות ספר, האישה רוצה להיות פדיקוריסטית, מניקוריסטית, למשל, וזה לא נכנס לקריטריון הזה, אבל היא לומדת על חשבונה.

אמנון כהן: זה כסף שלו, לא כסף של המדינה, הוא שילם בחיים שלו דמי ביטוח לאומי, שאמר 'במידה ואם וחס וחלילה אני אצא בחוץ, שתהיה לי איזה אופציה לתקופה מסוימת', זה כסף שלו, אז אני מבקש בתיקון הזה שתתנו את הדעת.

אמנון כהן: אני רוצה להוריד את הקנס הזה, כי המדינה צריכה לעודד כל אחד ואחד במקומו הוא.

אמנון כהן: אתה מכתיב לו נושא של קורסים, הוא אומר 'אני לא מתלבש לכל זה, לא מתאים לי, אני רוצה את הקורס הזה, למה אתה מגביל אותי?

אמנון כהן: למה אתה לא מוריד את הקנס הזה?

אמנון כהן: ' אני חושב שיש היגיון רב בנושא הזה.

אמנון כהן: בנושא התמיכה אחר כך, בדברים האלה, על זה אני מוכן להתמקד, כי אנחנו צריכים להסתגל לצרכי המשק, צרכי התעשייה.

אמנון כהן: אני אומר, 'תשמע, אם אתה הולך לכיוון הזה, רק שהקנס יופחת לך, אבל אני, כמדינה, מציע לך שתלך לפה ופה ופה, ואז יהיה לך את העידוד של 2,000 שקל מלגה, עוד עידוד של דמי רצינות'.

אמנון כהן: כי אני רוצה לעודד את התעשייה, אני רוצה לעודד ענף מסוים שכרגע אני צופה, נגיד חרטות, CNC, שבתעשייה יהיה לי חוסר, או נושא של מכונאות רכב, יש לי חוסר היום, ואני לא רוצה לייבא עובדים זרים הרי, יש מדיניות של ממשלה שהשמים סגורים, זאת אומרת שאם לא נכשיר את האנשים, נצטרך לייבא עובדים.

אמנון כהן: אני אומר שהמשק שזקוק היום לעובדים בתעשייה או בכל תחום אחר, אני רוצה להכשיר אותם, שתהיה לך את האופציה הזאת.

אמנון כהן: לכן אני אומר את הנושא הראשון, תחשוב טוב לקראת סוף הדיון, זה מאוד חשוב כעידוד ליציאה לעבודה.

אמנון כהן: תן לו את העידוד הזה.

אמנון כהן: אם אתה מוריד אותו, הוא אומר 'בשביל מה אני אלמד?

אמנון כהן: לפחות את האבטלה שלי אני אקח, אחר כך נראה מה יהיה'.

אמנון כהן: זאת אומרת גם פה אתה מפסיד, גם הבאת את האבטלה, 100% אבטלה, יקבל את זה ועוד פעם יהיה נטל; הבטחת הכנסה תיתן לו, הילדים שלו בחוג, הוא לא יכול לשלם, אז רווחה ומלגות ותמיכה פה ותמיכה שם.

אמנון כהן: המדינה בסופו של דבר משלמת יותר, הרבה יותר מ-30% האלה שזה אולי 500, 700 שקל במשך שלושה חודשים שתשלם על זה המון.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת אמנון כהן, שמחתי לשמוע שיש תמיכה מטעם שר התעשייה, המסחר והתעסוקה בהצעת החוק שמגיעה לקריאה שנייה ושלישית.

אמנון כהן: לגבי קריאה שנייה ושלישית, לגבי ההחלטה שקיבלנו, יש לך הסכמה של כל משרדי הממשלה.

אמנון כהן: בדיון הקודם לקריאה ראשונה, אמרנו שרק לגבי אותם המקצועות הקנס יופחת.

אמנון כהן: אני היום רוצה לתקן את זה ואני מבקש את אישורה של הוועדה, בתיאום עם האוצר.

יצחק גלנטי: זה בדיוק מה שרציתי להגיע אליו.

אמנון כהן: את הקנס הזה ביקשתי להוריד מכל אלה שרוצים להיכנס ללמוד.

אמנון כהן: כל אחד שרוצה לקבל הכשרה, שהוא רוצה.

אמנון כהן: אם הוא ייכנס בתנאים שהכתיב משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה בתיאום עם משרד הרווחה, או משרד האוצר, אז יקבל גם את זה וגם את זה.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת אמנון כהן, אני מבין שעיקר חילוקי הדעות שנותרו זה בנושא של הורדת הקנס לגבי אותם מקצועות חופשיים.

אמנון כהן: כל מקצוע שאדם רוצה ללמוד, שתהיה לו האופציה.

אמנון כהן: היום מורידים לו 30%.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת כהן, זה ברור.

יהודית וסרמן: אדוני, ברשותך.

יהודית וסרמן: הצעת החוק שאושרה לקריאה ראשונה, יש חובה לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה, בהסכמת שר הרווחה ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, להתקין תקנות ולקבוע באילו מקצועות לא תהיה ההפחתה של ה-30%.

יהודית וסרמן: מה שאדוני מציע עכשיו זה בעצם לחזור לנוסח של מה שעבר בדיון המוקדם, בטרומי, ולקבוע בחקיקה שבכל המקצועות לא תהיה הפחתה של 30% וכל מי שילך להכשרה מקצועית, יקבל את מלוא דמי האבטלה.

יהודית וסרמן: זה מה שאדוני מציע כרגע?

אמנון כהן: לא דמי אבטלה.

אמנון כהן: אני מתקן.

אמנון כהן: אני אומר שהשר התקין תקנות שכל אזרח שילך לקורס מסוים שבסופו של דבר הוא ייצא לעבוד, נוריד לו את הקנס קודם כל.

יהודית וסרמן: זה מה שהיה בקריאה ראשונה.

אמנון כהן: אבל את הנקודה השנייה לא הבנו.

אמנון כהן: הנקודה השנייה היתה, את אמרת שלפי החוק המקורי שלי שלכל תקופת הזכאות שלו נאריך לו עד סיום הקורס.

יצחק גלנטי: זאת אומרת להתאים את תקופת הזכאות ל---

אמנון כהן: כן, שני נושאים.

יהודית וסרמן: יש כאן שני אלמנטים.

יהודית וסרמן: יש אלמנט של גובה דמי האבטלה, אם זה יהיה 100% מדמי האבטלה או 70% מדמי האבטלה.

אמנון כהן: על זה אני מתמקד לגבי כל הקורסים, שלא יהיה קנס.

יהודית וסרמן: שזה לא יהיה סעיף מסמיך, אלא בחוק.

אמנון כהן: בחוק.

אמנון כהן: אני מבקש את זה ואני מבקש שיתיישר איתי האוצר.

אמנון כהן: בנושא השני, שמדבר על אורך התקופה, אורך התקופה יהיה רק לגבי אותם קורסים שיקבע משרד האוצר באישור משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

שלום בן משה: זה ייקבע בין משרד התעשייה לאוצר.

אמנון כהן: בין מי שקבענו בחוק.

יהודית וסרמן: זה לא יהיה בחוק.

יהודית וסרמן: אדוני, לגבי אורך תקופת הזכאות לדמי אבטלה, אדוני מבקש סעיף מסמיך שיאפשר לשר, כמו שאמרנו קודם, התעשייה, המסחר והתעשייה, בהתייעצות עם הרווחה ואישור הוועדה, לקבוע באילו קורסים יינתנו דמי אבטלה גם מעבר לתקופה.

אמנון כהן: נכון, למה שצרכי המשק.

יצחק גלנטי: תודה רבה, אדוני.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת מרציאנו, אתה רוצה להוסיף דבר מה?

יורם מרציאנו: כן.

יורם מרציאנו: אני רוצה לברך את חברי, חבר הכנסת אמנון כהן, על הצעת החוק.

יורם מרציאנו: חבר הכנסת כהן ממשיך באותו מרץ של פעילות חברתית ואני אומר לך שהצעת החוק שלך היא גם מבורכת וגם ברוכה והיא גם באה לתת פתרון להרבה מאוד אנשים דווקא בשכבות החלשות שאתה ואני באים---

יצחק גלנטי: וגם פתרונות למשק.

יורם מרציאנו: וגם פתרונות למשק.

יורם מרציאנו: אני ראיתי את טיוטת הצעת המחליטים וראיתי את רשימת המקצועות.

יורם מרציאנו: אתם יודעים, לי בכלל יש חלום, החלום שלי זה שכבר בבתי הספר התיכוניים נתחיל להכשיר את הילדים שלנו למקצועות האלה משום שלצערי הרב אנחנו כבר...

יורם מרציאנו: אתם יודעים שחלומה של כל אם יהודיה זה שבסופו של דבר הבן שלה יהיה עורך דין, או רופא, או טייס וקרה משהו נוראי במשק הישראלי, אין ידיים עובדות של הייצור הישראלי, של נגרים ושל ספרים ושל רתכים ושל בנאים ושל רצפים.

יורם מרציאנו: בחודשים האחרונים אני מכיר את זה מהשיפוצים אצלי בבית.

יורם מרציאנו: אני לא מוצא אותם, את החבר'ה שלנו, היהודים, הישראלים, הצברים הטובים שילכלכו את הידיים ושיבואו לעבוד.

יורם מרציאנו: לצערי הרב, לא אחת אנחנו מוצאים אותם מתדפקים על שירות התעסוקה ומקבלים שם את קצבת הביטוח הלאומי, כמובטלים, וזה בסדר, מגיע לאנשים, אני לא כמו מר בנימין נתניהו שחושב שצריך לקצץ, אבל אני בהחלט חושב שצריך לעשות מעשה במדינת ישראל בעניין הזה, כדי שנראה בסופו של דבר בבתי הספר המקצועיים יותר לימודי מקצוע, להכשיר את התעשייה במדינת ישראל לשנים הבאות, שלא נמצא פה רק היי טק.

יורם מרציאנו: היי טק הוא דבר חשוב, אבל בסופו של דבר גם צריכים ידיים עובדות ולא נמצא את הישראלים במדינה המתקדמת שלנו שנותנת את הפתרון לעניין הזה ולכן אני חושב שטוב תעשו, גם במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, ואני מברך אותך, אדוני המנהל הכללי של שירות התעסוקה, אני מאחל לך הצלחה מרובה עם כניסתך לתפקיד, אני בטוח שיש לך עבודה מרובה.

יורם מרציאנו: אני מקווה שבמשך החודשים שאתה תהיה שם אנחנו נראה בגרף כמה שפחות מובטלים---

יוסי פרחי: שנים.

יורם מרציאנו: אני מדבר על חודשים, אני רוצה שבחודשים תוריד.

יורם מרציאנו: אתה מדבר על שנים.

יורם מרציאנו: אתה יודע, בינינו יש חלוקת עבודה, אני רוצה את זה בחודשים, אתה רוצה בשנים.

יורם מרציאנו: אני מאחל לך הרבה שנים, אחוזים אני רוצה בחודשים שיהיה.

יוסי פרחי: זה בסדר.

יורם מרציאנו: ולכן אני חושב ואני שוקד בימים האלה עם הצוות שלי במשרד לצאת עם איזה שהיא הצעת חוק שתדבר על פתרון לעניין הזה ולהכניס את המקצועות האלה, שאנחנו למדנו אותם, אני עצמי, המקצועות של הידיים העובדות, להכניס אותם לבתי הספר המקצועיים, בבתי הספר התיכוניים.

יורם מרציאנו: אני גם מדבר עם אנשי מקצוע, עם מנהלי בתי ספר שאומרים 'תשמע, ילד היום כבר לא רוצה ללמוד נגרות', אין נגרים במדינת ישראל, הילדים לא רוצים ללכת ללמוד את המקצוע הזה, הם פשוט לא רוצים.

יורם מרציאנו: היום הכל ממוחשב.

יורם מרציאנו: ואתה יודע מאיפה באו המחשבים, הוא לא בא מהארץ, הוא בא משם, מבחוץ.

יורם מרציאנו: אין נגרים ישראלים, זה לא בא מכאן, אין ספרים, הילדים שלנו לא הולכים ללמוד את המקצועות האלה.

יורם מרציאנו: לצערי, אין.

יורם מרציאנו: אנחנו לא מוצאים את המקצועות של הידיים העובדות האלה ולכן אני גם מבקש מכם---

יצחק גלנטי: כבר אין סינים?

יורם מרציאנו: יש רק סינים ולכן אני חושב שאנחנו צריכים לראות איך אט אט אנחנו מפסיקים את כל העניין של העובדים הזרים ואט אט אנחנו מכניסים יותר את החבר'ה שלנו למעגל העבודה, וצריך לזכור שההורים שלנו עבדו בבניין ולא קרה להם שום דבר, הם רק היו יותר חזקים וחיו יותר טוב אולי.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת מרציאנו, רק הערה אחת, ויש בה הרבה מן הציניות.

יצחק גלנטי: אתה יודע שהיום כבר אין במדינת ישראל ספרים.

יצחק גלנטי: אני כל פעם הולך להסתפר ובשביל התספורת שלי אני חייב ללכת למעצב שיער.

יצחק גלנטי: הבעיה שלי היא שאני אף פעם לא יודע איך לעצב אותו.

יצחק גלנטי: אני באמת מבקש להתייחס, במיוחד לגבי השינוי הנדרש על ידי חבר הכנסת אמנון כהן.

יצחק גלנטי: אני מבקש את נציג האוצר שיביע את דעתו לגבי הבקשה של התוספת המבוקשת על ידי חבר הכנסת המציע.

יובל יעקובי: אני לא מופתע.

יצחק גלנטי: זה לא חדש עבורך.

יורם יעקובי: לא, זה חדש, כי דווקא אתמול דיברתי עם האנשים של חבר הכנסת כהן ושאלתי אם הצעת החוק תעבור כמו שהיא והם אמרו לי שכן, אבל כבר בזמנו, כשדיברנו, ידעתי שהפשרה הזו הציקה לו.

יורם יעקובי: אני רק מזכיר לוועדה שהצעת החוק הראשונית דיברה על זה שגם נבטל את ה-30% וגם נחזיר את הארכת דמי האבטלה למי שמשתתף בהכשרה מקצועית.

יורם יעקובי: מהשיחות שקיימנו עם חבר הכנסת המציע, החלטנו שנתמקד במקצועות מסוימים, שבהם לא נחזיר את הארכת תקופת דמי האבטלה, אבל נביא הצעת החלטה לממשלה שתיתן מלגות ומענקי התמדה ומענקי השמה במקצועות מסוימים, וזה הולך להיות מוגש לממשלה בשבועות הקרובים, וכך גם לגבי העניין של ה-20% "קנס", מה שקוראים פה, למי שמקבל דמי אבטלה.

יורם יעקובי: גם על זה סיכמנו שנעשה את זה רק במקצועות מסוימים.

יורם יעקובי: זה מה שעבר בקריאה ראשונה.

יורם יעקובי: אני לא רוצה להגיד נאלץ, אבל אני מציע להצביע על הצעת החוק כמו שהיא עכשיו.

יורם יעקובי: אם בכל זאת חבר הכנסת מתעקש, וזה לא מפתיע אותי ואני מבין מאיפה זה בא, אנחנו חושבים שבכל זאת זה נכון לבטל את הקנס הזה, או להעלות את דמי האבטלה, רק במקצועות מסוימים, במקצועות נדרשים.

אמנון כהן: מר יעקובי, עוד נקודה, שתדע להתייחס.

אמנון כהן: אני לא רוצה להאריך את התקופה של---

יובל יעקובי: אני יודע, אז אמרתי.

אמנון כהן: זאת אומרת, אם הזכאי, זכאי אני אומר כי זה כסף שלו, זכאי לדמי אבטלה, כשיש לנו נגיד 90 יום והוא כבר ניצל את החודש הראשון עד שהחליט ללכת לאיזה שהוא קורס.

אמנון כהן: הקורס שהוא רוצה לפנות לגביו הוא קונדיטור, או ספר, או משהו אחר, שנמשך נגיד חצי שנה, אבל לזכאות שלו נשארו עוד 60 יום, אני אומר שרק לגבי ה-60 יום האלה, אל תוריד לו את הקנס.

אמנון כהן: אני לא מדבר על שתיתן לו עוד המשך קורס, עוד מלגה, כלום אל תיתן לו, רק את הכסף שלו שמגיע לו, בשביל לעודד אותו.

אמנון כהן: ה-30% האלה, תעשה חשבון במה זה מתבטא, בכמה כסף זה מתבטא ואני חושב שגם אתה מבין את ההיגיון שאנשים ייצאו לעבוד בסופו של דבר וזה הקורס האהוב עליו, שהוא כבר מצא בזה עבודה.

אמנון כהן: זאת אומרת הוא לא הולך לקורס הזה בשביל לנצל את המדינה, כי הוא לא מקבל מזה שום דבר, אבל הוא הולך לאחר מכן לעבוד, זאת אומרת הוא מצא את הקורס הזה והוא רוצה ללמוד כי כבר יש לו עבודה.

אמנון כהן: לכן אני אומר שהשיקול צריך להיות ממש ענייני וחברתי, ולא הרבה כסף, שלו, לא של המדינה בכלל.

אמנון כהן: לכן ההתעקשות פה צריכה להיות.

אמנון כהן: אני חשבתי עם עצמי עוד פעם ועוד פעם, ובלילה האחרון לא ישנתי בכלל, אמרתי 'איך אני עושה דבר כזה?', עד שאני עושה משהו טוב ואני כאילו 'מוציא את הערמונים מהאש', אני כאילו מרוקן את התוכן מהחוק.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת כהן, אני הייתי שואל האם מקובלת עליך ההצעה שכל הדברים האלה שאתה אומר יעוגנו במסגרת תקנות?

אמנון כהן: לא, הנושא הראשון חייב להיות בחוק.

אמנון כהן: הסעיף השני יהיה בתקנות.

יצחק גלנטי: הסעיף השני בתקנות, הכוונה להארכה.

אמנון כהן: אבל לזה עוד לא הגעתי, כי אני רוצה לראות את הדרך.

אמנון כהן: אני צריך ללמוד את הדרך, כי חשוב לי לא רק לכתוב אלא אני רוצה לשמוע את הגופים שצריכים ליישם את התקנות האלה, אם זה יבוא בסופו של דבר לביצוע, כי אם חתמנו על נייר, ואסור לחוקק חוק שאי אפשר לבצע אותו, אסור לגזור גזרה שאי אפשר לעמוד בו.

יצחק גלנטי: אתה מתייחס למנגנון---

אמנון כהן: הראשון קודם.

אמנון כהן: על זה תחשוב עוד פעם ותיתן לי תשובה עוד מעט.

אמנון כהן: אז תן לי, בוא נקרא את הסעיף השני, חשוב לי איך המנגנון הזה עובד.

יובל יעקובי: זה עניין של החלטת ממשלה.

אמנון כהן: לא, חוץ מהחלטת ממשלה.

אמנון כהן: החלטת הממשלה עברה, אני בטוח שתעביר אותה, ואחר כך תגיד לי, ברחל בתך הקטנה, איך המנגנון הזה עובד.

אמנון כהן: ניקח בן אדם שנכנס לקטגוריה הזאת, שאתם החלטתם, שיש לו זכאות 90 יום, הקנס בוטל בגלל שזה נכנס בקטגוריה הזאת, לאחר מכן יש לו זכאות לעוד 60 יום בלבד דמי זכאות ממה שמגיע לו, כי חודש הוא ניצל עד שהוא החליט, עד שעבר מבחנים ועד שהחליט את ההחלטה.

אמנון כהן: הקורס שהוא מקבל זה 4 חודשים, בזכאות שלו נשארו רק 60 יום ממה שמגיע לו.

אמנון כהן: מרגע זה איך המנגנון הזה פועל שהוא לא יפסיק ללמוד, שלא תהיה לו את החרדה, שהוא מראש יידע לאיפה הוא נכנס, מראש הוא יידע איך יהיה לו לגבי החודשיים, ומה יהיה בחודשיים הבאים, איך זה יתנהל, איך התמריצים שדיברנו עליהם, דמי רצינות, שהוא מסיים את הקורס ומקבל השמה, לא יושב בבית בחזרה.

אמנון כהן: אני רוצה לדעת איך המנגנון הזה יעבוד.

שלום בן משה: לחלק הראשון של מה שאמר חבר הכנסת אמנון כהן, נכון לבוקר, נתבקשתי על ידי המנהל הכללי, בשם השר, לומר שהשר תומך בעמדה של חבר הכנסת, לאמור שהקנס יבוטל לכל מי שרוצה ללמוד הכשרה מקצועית ולאו דווקא לגבי המקצועות המועדפים שהם בסעיף השני.

יהודית וסרמן: זאת אומרת לא סעיף מסמיך, אלא בחוק ייקבע ביטול של ההפחתה של ה-30%.

שלום בן משה: משרדנו מקבל את זה.

יצחק גלנטי: את זה אתם מקבלים.

יצחק גלנטי: אני בכוונה ממקד את זה סעיף-סעיף.

יצחק גלנטי: אני מבקש מנציג האוצר, אנא, האם זה מקובל עליכם או שאתה רוצה גם על זה---

אמנון כהן: הוא יכול לקבל אולי טלפון ולדבר?

יצחק גלנטי: אתה יכול לסגור את זה טלפונית?

יובל יעקובי: לא, זה לא מקובל עלינו.

יצחק גלנטי: שאלה נוספת באותו נושא.

יצחק גלנטי: האם אתה יכול לתת בהערכה גסה את העלות שנדרשת, אותה דלתא.

יובל יעקובי: כן.

יובל יעקובי: בזמנו עשינו חישוב עלות.

יובל יעקובי: אני לא זוכר אותו עכשיו.

אמנון כהן: רק לגבי אלה שלא נמצאים בקטגוריה הזאת, תוספת ה-30% לגבי אותם האנשים שירצו ללמוד משהו אחר.

יובל יעקובי: בזמנו עשינו איזה שהיא הערכת עלות, אין לי אותה מול העיניים.

יובל יעקובי: אני זוכר שהיא---

יצחק גלנטי: אבל אתה יכול לקבל אותה בטלפון.

יובל יעקובי: אני יכול לחזור למשרד ולבדוק אותה עוד פעם.

יצחק גלנטי: מה אתה זוכר?

יובל יעקובי: אני לא רוצה להגיד סתם, כי זה לא יהיה אחראי מצדי.

יצחק גלנטי: על כל פנים זה הופך את החוק הזה לתקציבי בסיטואציה הזו?

יובל יעקובי: כן.

שלום בן משה: אני יכול לעזור לאוצר בעניין אחד.

שלום בן משה: רוב המקצועות שהם מקצועות שעליהם מדבר חבר הכנסת אמנון כהן, הם מקצועות בתחום של המקצועות העסקיים.

שלום בן משה: כלומר אנשים הולכים, משלמים ממיטב כספם כדי להכשיר והמדינה בכלל לא עוזרת להם, כך שאם ייתנו להם עוד חודשיים דמי אבטלה, שהם באמת זניחים, זה בשוליים של ההוצאה הכללית שלהם.

שלום בן משה: לסבר את האוזן, קורס בקוסמטיקה עולה לאישה שמשלמת על הקורס הזה כמעט 10,000 שקלים שהיא משלמת מכיסה, היא לא מקבלת מהמדינה שום דבר.

שלום בן משה: אז אם היה מגיע לה עוד חודש אחד או חודשיים של דמי אבטלה, שהם באמת נמוכים, אז זה באמת בשוליים.

יצחק גלנטי: תכפיל את זה כפול משתתפי הקורסים האלה.

שלום בן משה: זה לא רבים.

שלום בן משה: החלק הגדול של ה---

אמיל מלול: אני אומר שהתקציב הכולל בהכשרה מקצועית הוא ממילא קטן מאוד ביחס למה שאפשר להוסיף בדלתא הזו.

יצחק גלנטי: אני שואל האם הדלתא הזאת, לדעתך, היא זו שתהפוך את המסגרת ממסגרת מתחת ל-5 מיליון שקל לשנה ועוברת להיות מעל 5 מיליון שקל בשנה.

אמיל מלול: להערכתי זה פחות מ-5 מיליון.

אמיל מלול: אם התקציב הכולל יגדל, זה כבר משהו אחר.

יצחק גלנטי: האם יש פה מישהו ממרכז המחקר של הכנסת?

שלום בן משה: אין לנו כרגע נתון מדויק להגיד, לכן זה לא יהיה נכון להגיד את זה, אבל בכל מקרה המקצועות האלה, שמופיעים כמקצועות מועדפים, הם חלק נכבד מאוד ממה שאנחנו עושים ומה שנעשה בעתיד, ולכן, ועכשיו אני מדבר על החלק השני, החלק השני, שהוא כמובן מוסכם עלינו, שכל אלה שיבואו למשק וילמדו את המקצועות האלה, ולגבי הפעילות אנחנו בהסכמה יכולים להוסיף מקצוע, להוריד מקצוע, אני גם לא מציע שניכנס לפירוט כאן, אלא נדבר על ענפים ואנחנו יודעים מה הענפים המבוקשים במשק והמשק צריך אותם.

שלום בן משה: כל מי שהולך למקצועות האלה באמת ראוי וצריך שיקבל תמיכה מהממשלה, מהאוצר.

שלום בן משה: בעניין הזה, הפעם, בניגוד לדרכו הרגילה שהוא לא נדיב יתר על המידה, האוצר נדיב.

שלום בן משה: יש לנו מנגנון שאומר כך – כל מי שבא למקצוע מסוים, נניח לצורך העניין עיבוד שבבי ממוחשב.

שלום בן משה: הקורס עצמו נמשך על פני עשרה חודשים, יש לו זכאות של שלושה חודשים, הוא יקבל את כל דמי האבטלה שלו ללא הקנס, ייוותרו לו עוד שבעה חודשים.

שלום בן משה: בשבעת החודשים האלה הוא יקבל כל חודש 2,000 שקלים מלגת קיום, עד תום הלימודים שלו.

שלום בן משה: בתום הלימודים שלו יש לו עוד 8,000 שקלים שנמצאים אצלנו, שהם נוהל תמיכה שנקרא 'התמדה בעבודה'.

שלום בן משה: כמובן שאם לא יהיה תקציב, הוא לא יהיה קיים, אבל בהנחה שיהיה תקציב, אז יש נוהג והוא קיים.

שלום בן משה: הוא אומר כך, בתום לימודיך כעבור שלושה חודשים אתה מקבל 4,000 שקלים ובתום חצי שנה נוספת, כלומר כשאתה כבר עובד תשעה חודשים, תקבל עוד 4,000 שקלים.

שלום בן משה: אז אנחנו מבטיחים שיש לך מנגנון שנותן לך מוטיבציה להמשיך בעבודה.

יצחק גלנטי: הכוונה היא שלא יגמור את הקורס ואחר כך---

שלום בן משה: אז יש לנו נוהל כזה, נוהל תמיכה.

שלום בן משה: אנחנו כבר מפעילים אותו והוא כמובן מותנה בזה שיהיה תקציב.

שלום בן משה: אם יש תקציב, אפשר יהיה להפעיל אותו.

שלום בן משה: האוצר הבטיח שבמקצועות האלה שמנינו כאן, בהנחה שתהיה הסכמה, הוא יעמיד את הכסף הזה בדמות של מלגת קיום או מלגת השתתפות בשכר, לא חשוב כרגע המינוח, וכל אחד כזה שלומד, כדי שלא ינשור, כי באמת ראינו שהאנשים האלה, ברגע שדמי האבטלה שלהם מסתיימים, הם מפסיקים ללמוד כי הם לא יכולים להתקיים.

שלום בן משה: הם יקבלו כל חודש 2,000 שקלים.

שלום בן משה: זה נראה בעיניי הוגן, נכון ומתאים.

שלום בן משה: לכן, חברי אמנון כהן, יש לנו מנגנון לעניין הזה, יש לנו נוהל לעניין הזה.

שלום בן משה: הנוהל הזה של התמיכות כבר פועל ולכן ברגע שהאוצר יעמיד את התקציב לעניין הזה, אנחנו יודעים מה המקצועות, יודעים איפה מלמדים, יש לנו שליטה על תכנית הלימודים, על מקומות הלימוד---

אמנון כהן: איך האזרח, שנמצא בלשכת התעסוקה, נשלח לקורס במקום איקס, והוא עכשיו מדווח שהוא נמצא בקורס ארבעה חודשים, חודשיים יש לו זכאות, החודשיים הנוספים איך יהיו?

אמנון כהן: איך האזרח יודע?

שלום בן משה: קודם כל יגידו לו את זה בשירות התעסוקה וגם כשהוא יבוא לקורס.

אמנון כהן: איך הוא יקבל?

אמנון כהן: חודשיים קיבל, חודש שלישי איך הוא יקבל?

שלום בן משה: את המלגה הוא יקבל מאיתנו.

שלום בן משה: הוא ימלא טופס בקשה ואנחנו נעביר לו את זה---

אנה בלוק: ימלא טופס בקשה שיגיע באמצעות בית הספר, או באופן ישיר ודרך זה---

אמנון כהן: לא או-או, אני רוצה את הדרך המדויקת שזה יהיה.

אנה בלוק: זה גם אפשרי וזה גם אפשרי.

אמנון כהן: לא, מה סיכמתם?

אמנון כהן: אני לא רוצה או-או, אני רוצה דרך אמיתית, לא לבלבל אותו.

שלום בן משה: כל מה שאני אומר לך זה אמיתי.

אמנון כהן: לא, היא אומרת שיש כמה דרכים.

אמנון כהן: הדרך שהכי טובה, הכי פשוטה, בלי ביורוקרטיות, בלי בלגנים ובלי כל הדברים האלה.

אמנון כהן: יש לו ארבעה חודשים, חודשיים יש לו זכאות, החודשיים הנוספים איך הוא מקבל מלגה?

שלום בן משה: הוא ממלא טופס.

שלום בן משה: אנחנו יודעים שהוא נמצא, כי הוא אצלנו בקורס, בפיקוח שלנו.

שלום בן משה: הוא ממלא את הטופס הזה, הטופס הזה מאושר והכסף יועבר אליו או לחשבון הבנק שלו, בהסדר בינינו לבינו, או למוסד עצמו.

שלום בן משה: או שהמוסד ייתן לו ישירות אליו, לחשבון הבנק שלו.

יהודית וסרמן: במשך כמה זמן ההסדר הזה עומד?

שלום בן משה: עד תום הקורס שלו.

יהודית וסרמן: לאיזה קורסים?

יהודית וסרמן: לטווח של שנה-שנתיים מהיום?

שלום בן משה: משך הקורס, את מתכוונת?

יהודית וסרמן: לא משך הקורס.

יהודית וסרמן: אתם אומרים שאנשים שיסיימו את דמי האבטלה, יקבלו עוד איזה שהם מלגות.

יהודית וסרמן: כמה זמן ההסדר הזה יעמוד?

אמנון כהן: עוד נקודה.

אמנון כהן: קיבל את ארבעה החודשים, הסתיים הקורס, ברוך ה' התקבל לעבודה, עובד.

אמנון כהן: התמריץ השני איך בא?

שלום בן משה: ההתמדה?

שלום בן משה: אותו דבר.

שלום בן משה: אנחנו הרי יודעים איפה הוא נמצא.

שלום בן משה: אנחנו מקבלים מהמעסיק שלו אישור שהוא אכן עובד שלושה חודשים.

שלום בן משה: בתום שלושה חודשים אנחנו מעבירים לו את הכסף לחשבון הבנק שלו.

שלום בן משה: כעבור ששה חודשים נוספים, מקבלים אישור, רואים גם את תלושי השכר שלו, להבטיח שהוא קיבל שכר, ואז הוא מקבל את הכסף.

אמנון כהן: זאת אומרת אנחנו מדברים על שלושה צמתים.

אמנון כהן: הצומת הראשון כשהוא מסיים את הקורס, חודש-חודשיים, כמה שהוא אורך.

אמנון כהן: הצומת השני, דמי התמדה, שלושה חודשים---

שלום בן משה: ובתום שישה חודשים.

אמנון כהן: הבנתי.

אמנון כהן: מי בפועל מבצע את הפעילות הזו, מי מוציא את הצ'ק?

שלום בן משה: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, האגף להכשרה מקצועית.

שלום בן משה: ביטוח לאומי לא בחלק הזה.

אמנון כהן: באיזה חלק הביטוח הלאומי?

שלום בן משה: המוסד לביטוח לאומי הוא בחלק הראשון של דמי האבטלה.

אמנון כהן: ביטוח לאומי – אתם מסודרים, מטופלים?

אמנון כהן: את החלק שלכם מבצעים?

אמנון כהן: אין לכם בעיה, אני מבין, טכנית.

רועי קרת: בחלק שלנו אין בעיה, הוא מבוצע גם היום.

רועי קרת: עד תום שנה מיום תחילת האבטלה אנחנו משלמים דמי אבטלה לפי הזכאות האישית.

רועי קרת: אני רוצה לומר רק במלה, חבר הכנסת כהן בודאי זוכר, בעבר הביטוח הלאומי תמך בהארכת התקופה של תשלום דמי האבטלה לעוד שישה חודשים, ברם המנהלת הכללית החדשה במוסד, שהיתה בעברה המנהלת הכללית של שירות התעסוקה, לא חושבת שזה בראש סדרי העדיפויות כרגע ולכן הפתרון שמציע משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה הוא פתרון שטוב גם מבחינתנו.

רועי קרת: בשנה הראשונה אנחנו משלמים, אחר כך זה עובר ל---

אמנון כהן: איזה שנה ראשונה?

אמנון כהן: בשלב הראשון, אתה מתכוון.

רועי קרת: בשנת הזכאות האישית.

רועי קרת: בתוך שנה מיום שהפך מובטל, ועד שהוא כילה את הזכאות שלו בביטוח הלאומי.

רועי קרת: אחר כך זה במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת אמנון כהן, אני רוצה להתקדם.

יצחק גלנטי: האם התשובות שקיבלת עד עכשיו הן תשובות מספקות מבחינתך?

אמנון כהן: התשובות על החלק השני של המקצועי בהחלט מספקות.

אמנון כהן: אני שמחתי שבאמת עשיתם עבודה מצוינת.

אמנון כהן: אני מברך אתכם על כך שבאמת השקעתם הרבה שעות לטובת הנושא הזה.

אמנון כהן: הנושא הוא מאוד חשוב, למדינה.

אמנון כהן: אבל בנושא הראשון אני רוצה להתייעץ עם היועצת המשפטית של הוועדה, בבקשה.

אמנון כהן: אני לא רוצה לעכב את החקיקה הזאת, אני לא יודע מה יילד יום בקונסטלציה שיש לנו היום במדינת ישראל, הכללית, ההודנות וכל הדברים האלה.

אמנון כהן: אני לא רוצה לעכב, יחד עם זאת, כדי לישון טוב בלילה, כי אני לא אישן, אני רוצה להתייעץ איתך על דרך שיש לי, אם אפשר.

אמנון כהן: האם אפשר שאנחנו נצביע על הצעת החוק איך שהיא---

יהודית וסרמן: זאת שאושרה בראשונה או זאת שאושרה בדיון המוקדם?

אמנון כהן: אני מדבר בדיון לקריאה שנייה ושלישית, מה שאושר בראשונה.

אמנון כהן: מתייעץ עדיין.

אמנון כהן: אם אני מאשר, בשביל לא לעכב, ואני מבקש הסתייגות למליאה, שאני רוצה את הסעיף הראשון לגבי כל המועסקים כרגע בחוק, כי אין לי את תמיכת האוצר.

אמנון כהן: אם אני אשים הסתייגות ועד אז אני רוצה לקבל תמיכה מהאוצר, תמיכה אולי מהשר אלי ישי.

יהודית וסרמן: אתה רוצה הסתייגות את הנוסח של הדיון המוקדם.

אמנון כהן: בעיקר בשביל לא לעכב, כי יש פה הסכמה על שני הסעיפים ועכשיו אני רוצה לעשות איזה שהיא עבודה עם שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, שידבר אולי עם שר האוצר, שיוריד את ההתנגדות שלו, ואז נצביע על הסעיף של ההסתייגות שלי שהוא ייכנס לחוק, ואז פתרנו את הבעיה.

יהודית וסרמן: מבחינה טכנית זה אפשרי בהחלט, רק מה שאושר בראשונה ומה שאושר בטרומית, מתייחסים למלוא דמי האבטלה, לביטול הקנס.

אמנון כהן: לא, אני מוריד את זה.

אמנון כהן: אני שם הסתייגות רק על דבר אחד.

אמנון כהן: אני מבקש הסתייגות חדשה, אם זה לא מופיע שם, עזבי את החוק הראשון, ההסתייגות תגיד שעל מנת לעודד את התעסוקה ולעודד שילוב אנשים בעבודה, כל קורס שיבחר האזרח להיכנס בו, הקנס יבוטל אוטומטית.

יהודית וסרמן: אוקי, זה הטרומית.

אמנון כהן: רק על זה אני מדבר, אני לא מדבר על משך הקורס.

יהודית וסרמן: אתה לא מדבר על להאריך את תקופת האבטלה, אלא בתקופת הזכאות האישית שלו לפי חוק הביטוח הלאומי הוא יקבל 100% ולא 70%.

יהודית וסרמן: זו הטרומית.

יהודית וסרמן: אז מה שיאושר בוועדה זה מה שאושר לראשונה וההסתייגות שלך זה הטרומית.

אמנון כהן: כן.

יהודית וסרמן: ההסתייגות היא כרגע תקציבית.

אמנון כהן: אם אין הסכמה, אני אוריד אותה.

יצחק גלנטי: לא, אני גם לא בטוח שההסתייגות היא תקציבית.

יהודית וסרמן: ההסתייגות תירשם כתקציבית.

יצחק גלנטי: אני לא יודע.

יהודית וסרמן: אנחנו גם צריכים הערכת עלות לגבי הסתייגות תקציבית.

אמנון כהן: אני מבקש, אדוני, לא להעלות את זה דחוף.

יהודית ורסמן: אבל הוועדה צריכה לקבוע אם היא תקציבית או לא.

יהודית ורסמן: גם לגבי הסתייגות צריכה להיות קביעת ועדה האם היא תקציבית או לא.

אמנון כהן: גם לגבי הסתייגות?

יצחק גלנטי: בוודאי.

יוסי פרחי: האם ניתן להגביל אותה עד חמישה מיליון שקל?

יהודית וסרמן: אי אפשר, זו כבר לא ההצעה הזאת, זו הצעה אחרת.

יצחק גלנטי: רבותיי, כדי לקבל הערכה תקציבית כמה זמן נחוץ לך?

יובל יעקובי: עד מחר.

יצחק גלנטי: אז זה סובל דיחוי עד מחר.

אמנון כהן: אני יודע שלוח הזמנים של אדוני עמוס מאוד, מאוד עמוס, מכאן ועד הודעה חדשה, לכן אם אדוני היושב ראש יסכים שבשבוע הבא, במגבלת הזמן, כי פה לא יהיה דיון ארוך, רק צריך רבע שעה, לדעת את העמדה של האוצר, את העמדה של המ.מ.מ., לגמור את הנושא הזה ולהצביע.

יצחק גלנטי: אדוני, אם אתה תצליח לעצור את התייצבותו של סרקוזי במליאה, אז יהיה לי זמן, אבל הרי זה הזוי, הסיטואציה הזו.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת כהן, אני לא יכול מראש להבטיח לך שבשבוע הבא הנושא יעלה.

יצחק גלנטי: את זה אני לא יכול להבטיח.

אמנון כהן: לא מראש, אבל תעשה מאמצים.

יצחק גלנטי: יפה.

יצחק גלנטי: אין בעיה.

חזקיה ישראל: אני מהתאחדות התעשיינים.

חזקיה ישראל: אנחנו פה במצב מוזר.

חזקיה ישראל: אנחנו תמכנו בהצעת החוק המקורית בזמנו ואחרי זה נציגי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, יחד עם המציע, באו בדברים והציעו את הנוסח הזה, כולל של ביטול ה-30% ועם הנושא של המלגות וכדומה.

חזקיה ישראל: כרגע משנים פה את ההסכמות שהיו.

חזקיה ישראל: מה שחשוב לנו זה לוח הזמנים פה בעסק הזה.

חזקיה ישראל: מה שקורה כרגע, אם יש חשש שהנושא הזה יידחה והחקיקה לא תגיע לכדי מיצוי בתקופה הקרובה, בינתיים יש אנשים שלא יכולים לקבל את הקורסים וכל מה שקשור בזה בגלל המצב.

חזקיה ישראל: לכן אנחנו חושבים שלוח הזמנים הוא כזה שמחייב קידום מהיר של החקיקה הזאת.

חזקיה ישראל: היה פה עיוות מתמשך של הביטול של ה-30%.

חזקיה ישראל: האויב של הטוב זה הטוב מאוד, ואני חושב שצריך לקדם את זה, אם יגיעו הצדדים לכדי הבנה.

חזקיה ישראל: אבל אם לא, צריך לקדם את זה, כדי לקדם את העניין הזה, כי אנחנו התחלנו מצב כזה שדווקא משרד התעשייה, עם האוצר והמציע, אמרו שעוזבים את ההצעה המקורית ומתקדמים לדבר כזה שאני בתחילת הדרך חשבתי שהוא לא נכון.

חזקיה ישראל: מה שחשוב לנו זה לוחות הזמנים ולהבהיר שיש פה בעיה שמעבר לדמי האבטלה, יש לאפשר, בתקציבים כאלה או בתקציבים אחרים, דמי קיום.

חזקיה ישראל: דמי קיום כדי לאפשר לאנשים לסיים את הקורסים בכבוד ולהשתלב בשוק העבודה.

אמנון כהן: תודה, מר חזקיה ישראל.

אמנון כהן: קיבלתי, תודה רבה על התמיכה, אבל אני, כמחוקק, אני לא מסתכל על הרגע, אני רוצה לפתור את הבעיה קצת יותר לעומק.

אמנון כהן: כמו שאמרת, האויב של הטוב הוא הטוב מאוד, אני רוצה להגיע לטוב מאוד.

אמנון כהן: או שאני עושה או שאני לא עושה.

אמנון כהן: היום אני רוצה לישון בלילה, אם אני אעשה דבר טוב, לא עשיתי משהו שכאילו.

אמנון כהן: ..

אמנון כהן: אני אומר לך היום, מר ישראל, אם היום שני המנגנונים האלה יבואו ויגידו 'לא צריך חוק, אנחנו חוזרים בנו, אנחנו עושים את מה שביטלנו, חוזרים בנו', אני לא צריך חוק על שמי, לא רוצה חוק, אני רוצה לפתור את הבעיה האמיתית והכאובה הזו.

אמנון כהן: אני מרגיש שאני מפספס פה משהו, ולכן אני רוצה עוד כמה ימים כדי למצות את העניין.

חזקיה ישראל: כמה ימים לא ישנו לכאן או לכאן.

אמנון כהן: נכון, לכן אדוני היושב ראש, אני מבקש שהסיכום שלנו, ברוח הדברים שדיברנו, אנחנו ניתן לאוצר לשלוח לנו את האומדן שלו עד מחר.

אמנון כהן: אני מבקש שלא תעשה את זה יותר מדי דרסטי, תתייחס רק ל-500 השקלים האלה שהאישה תקבל, 30% האלה במשך עוד חודש, חודש וחצי, 750 שקל, אולי 500 נשים, 700 כפול 700 שקל, כמה שזה יהיה, לא צריך לעשות את זה מיליארדים, אל תפחיד את חברי הכנסת שלא יגידו שהחוק תקציבי.

אמנון כהן: אני מבקש ממך, תהיה יעיל באמת לטובת העניין.

אמנון כהן: אם זו לא אחריות שלך, אם צריך לדבר עם בלניקוב או מי שתגיד, אני אשב איתם.

אמנון כהן: המטרה היא באמת לעזור למשק לקבל את האנשים הטובים מצד אחד, ומן הצד השני לחברה שיתחילו ללמוד ולעבוד.

אמנון כהן: לכן אני מבקש, אדוני היושב ראש, שנסכם שאנחנו תוך מספר ימים נקבל גם מהאוצר וגם מהמ.מ.מ.

אמנון כהן: את הנתונים, על מנת שנקבל החלטה סופית, ורק נבקש לשבוע הבא, במידת האפשרות שלך, ואני בטוח שאתה רגיש לנושאים חברתיים של המשק ואתה רוצה לקדם את הצעת החוק, אז רבע שעה לשבוע הבא בעזרת ה', על מנת לסגור את הקצוות האלה ולקבל החלטה או לכאן או לכאן ולהתקדם.

יצחק גלנטי: זאת אומרת שמקובל עליך שלא נצביע היום.

אמנון כהן: לא נצביע היום, בשבוע הבא רק הצבעה.

יצחק גלנטי: עוד מלה למר פרחי.

אמנון כהן: אני לא בירכתי אותו בוועדה, בירכתי אותו קודם, ואני אומר לך, האיש שנבחר הוא איש חברתי ממדרגה ראשונה, כל הנושא הקורסים, ההכשרות הם 'בטוב לבו'.

אמנון כהן: זכיתי בקורס כשהוא היה עוד בצבא, באחד הקורסים בבה"ד 20, קיבלתי קורס והוא היה מפקד המקום, אז אני אומר שהאיש הנכון במקום הנכון.

אמנון כהן: יש לך שליחות אמיתית.

אמנון כהן: אתה צריך לעשות מהפכה שם.

אמנון כהן: לשכת התעסוקה צריכה לעבור שינוי דרסטי ואני בטוח שאחד כמוך יכול לעשות את זה.

אמנון כהן: הכל מיושן שם, יש שם אנשים טובים מאוד, אבל אין מישהו שיכוון, אז תפוס את הפיקוד ויש לך שר טוב, שתהיה התקדמות טובה.

יובל יעקובי: אולי לפני, כדי שהמנהל הכללי יהיה אחרון הדוברים, אני רק רוצה במלה אחת להגיד---

יצחק גלנטי: אתה רוצה לטרפד את הצעת החוק שלי היום למעלה.

יצחק גלנטי: כיוון שנכון לרגע זה אני מפסיד את הנהלת הקואליציה, אז אני נמצא בסיטואציה בלתי אפשרית.

יובל יעקובי: אני רק רוצה להגיד משפט אחד – מבחינתנו הסיכום הזה הוא סיכום אחד.

יובל יעקובי: הדברים הם מה שנקרא הא בהא תלייא.

יובל יעקובי: אם העניין של דמי האבטלה לא יהיה בסיכום איתנו, גם העניין של המלגות לא יהיה בסיכום איתנו.

יובל יעקובי: אני מצטער, אבל סיכום זה סיכום.

יובל יעקובי: אם אנחנו מסכמים, מסכמים על הכל.

יובל יעקובי: אי אפשר לסכם משהו---

יצחק גלנטי: מאחר ולא התבצעה כעת שום הצבעה, אז אתה מדבר על ציפורים על העץ.

יוסי פרחי: אני מבקש רק לומר משפט אחד.

יוסי פרחי: ביום חגה של התאחדות התעשיינים, אני רוצה לברך את החברים ואני חושב שההתאחדות עושה מעשה מדהים בשנים האחרונות, בכל מה שקשור בחינוך הטכנולוגי.

יוסי פרחי: אני עוד יותר שמח על זה שהאגף להכשרה מקצועית נרתם לעניין הזה ואני מקווה שהאגף יחזיר עטרה ליושנה ואלה דברים חשובים.

יוסי פרחי: אני מבקש לומר רק שני נתונים.

יוסי פרחי: בסקר שעשינו אתמול בלילה, מדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם שמטילה קנס על מי מבניה שרוצה ללמוד.

יוסי פרחי: לא נשמע כזה דבר.

יוסי פרחי: כשבן גוריון בנה את המדינה, בתקופת הצנע, כשלא היה מה לאכול, הוא לקח מאות מורות חיילות ופתח מבצע שנקרא 'ביעור הבערות'.

יוסי פרחי: כשלא היה מה לאכול, בן גוריון קבע שהכסף של האוצר הולך ללמד את העם.

יוסי פרחי: העניין הזה, יובל, הוא עניין ערכי ממעלה ראשונה.

יוסי פרחי: הוא בכלל לא עניין כספי.

יוסי פרחי: אין מצב, אין מדינה בעולם שאם מי מהאזרחים שלה רוצה ללכת ללמוד, היא באה ומשיתה עליו קנס כספי.

יוסי פרחי: זה דבר אחד.

יוסי פרחי: דבר שני, לפרוטוקול, שתדעו מה עשה הקנס הזה, מנקודת המבט של המובטלים.

יוסי פרחי: אל"ף, יש מתאם ישיר בין הגידול בהבטחת הכנסה לבין הקיצוץ בתקציבים של האגף להכשרה מקצועית.

יוסי פרחי: כי אם הם לא לומדים, אז הם מגיעים להבטחת הכנסה והמדינה משלמת קנס פי עשר.

יוסי פרחי: בי"ת, היום בדיוק לפני עשר שנים היתה כמות הלומדים 10,000 איש.

יוסי פרחי: נכון להיום, 450.

יוסי פרחי: צא ולמד איזה נזק למשק נגרם.

יוסי פרחי: במקום שאנחנו נטפל בביעור הבערות, אנחנו מחילים את הבערות של החינוך הטכנולוגי על---

אמנון כהן: אדוני המנהל הכללי, לכן אני מבקש ללכת אל האוצר, לעשות גם השתדלות מטעמכם.

אמנון כהן: גם השר אלי ישי, אני מבקש ממנו גם לעזור לנו להעביר את זה.

אמנון כהן: אני רוצה להעביר את זה בתיאום עם הממשלה.

אמנון כהן: תודה רבה.

יצחק גלנטי: תודה רבה לכולם, לכל המשתתפים בדיון החשוב הזה.

יצחק גלנטי: הישיבה נעולה.