ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 466, 2008-06-17 14:00

יצחק גלנטי: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

יצחק גלנטי: הצעת החוק הזו מקיפה חברי כנסת מקיר לקיר, בין קואליציה לאופוזיציה, דתיים וחילוניים.

יצחק גלנטי: הצעת החוק הזו מקיפה את מגוון הנבחרים של הכנסת.

דוד רותם: בדאגה לילדים נכים אין הבדל בין קואליציה לאופוזיציה.

יצחק גלנטי: אני מבקש מחה"כ חיים אמסלם להציג את הצעת החוק.

חיים אמסלם: הצעת החוק הזו מתייחסת לילדים בעלי נכות פיזית קשה, החיים בבית ההורים בקהילה עצמה.

חיים אמסלם: אלה ילדים שזקוקים לטיפול סיעודי מתמיד ביום ובלילה, ותלויים לחלוטין באחרים.

חיים אמסלם: לילדים בעלי נכות קשה אין הזדמנויות לבילוי בשעות פנאי בשל קשיי הנגישות.

חיים אמסלם: הם לא יכולים לצאת לגן השעשועים ולהשתעשע ככל בני גילם.

חיים אמסלם: הם נאלצים לשבת במשך שעות ארוכות בביתם, מבודדים מהחברים ומהעולם.

חיים אמסלם: הטיפול בילדים הללו מצריך מההורים השקעת מאמצים גדולים, שבמקרים רבים הביאו לקריסת המשפחה ולהוצאת הילד מן הבית.

חיים אמסלם: כידוע לכולכם, עלותה של מסגרת חוץ ביתית גבוהה פי כמה מעלות החזקת ילד כזה במשפחה.

חיים אמסלם: מסגרת הנופשון נוצרה על מנת לתת מענה לשתי בעיות שהוזכרו: בדידותו החברתית של הילד הנכה, והעומס הרב המוטל על כתפי המשפחה.

חיים אמסלם: לאחר דיונים ארוכים שקיימנו עם משרדי הרווחה והאוצר, הערכנו את העלויות המשוערות ואת יכולת הטלת העלות על אוצר המדינה.

חיים אמסלם: גיבשנו הצעה מפורטת על החלת החוק בתהליך שיימשך 5 שנים, כך שבכל שנה תורחב הזכאות לילדים אחרים שיעמדו בקריטריונים.

חיים אמסלם: לצערי, האוצר בהצעה האחרונה שלו זורה לנו חול בעיניים.

חיים אמסלם: המכתב האחרון שבידי המדבר על עלות של 80,000,000 שקלים מתייחס לטיוטה הראשונה של הצעת החוק, ומתעלם מהגדרות שהוסכמו בדיוני המשך בטרם אושרה הצעת החוק על ידי ועדת שרים לענייני חקיקה.

חיים אמסלם: לפי הסיכומים מדובר בילדים בעלי נכות של 100% ומעלה בלבד.

חיים אמסלם: כך גם מדובר על 7 עד 14 ימי נופשון ולא על 14 ימים עד 40 יום.

שלמה אליישר: כאן כתוב 14 עד 40 יום.

חיים אמסלם: הסיכום האחרון שלנו דיבר על עד 14 יום.

חיים אמסלם: כך גם הסכום של 80,000,000 שקלים המוזכר במכתב, כולל גם ילדים בעלי פיגור וילדים אוטיסטים, אליהם לא מתייחסת הצעת החוק.

חיים אמסלם: ברור שאנחנו תומכים בכל מי שזקוק לסיוע ועזרה, אבל הצעת החוק הזו מתייחסת לילדים שבטיפול אגף השיקום בלבד.

חיים אמסלם: מדובר על אוכלוסייה המונה 15,000 ילדים בעלי נכות של 100% ומעלה.

חיים אמסלם: בעוד שתקציב אגף הפיגור מעוגן בתקנות, התקציב עבור אגף השיקום אינו מעוגן בכל חוק ותקנה, ועד אשר לא מתקבל הכסף בעמותות אין כל ערובה שהשנה יועבר סכום כלשהו.

חיים אמסלם: כך למשל, עמותת בית הגלגלים, שאין מערער על פעילותה החשובה והיקרה בקרב ציבור הילדים הנכים, קיבלה השנה סכום מגוחך של 524 שקלים.

חיים אמסלם: אתם יכולים לוותר על 524 השקלים האלה, אני אתן לכם אותם בתרומה אישית.

חיים אמסלם: הסכום הזה הוא עבור 3,000 ימי הנופשון שהיא קיימה.

חיים אמסלם: לשם כך התכנסנו היום.

חיים אמסלם: המטרה היא לפעול לקידום הצעת חוק זו, הבאה להחיל את מימון הנופשונים על ידי המדינה גם על הילדים הנכים.

חיים אמסלם: חברים, צלילי הבחירות נשמעים ברקע.

חיים אמסלם: ברור שתתחיל פה מלחמה על מימון שירותים חברתיים מכל הצדדים.

חיים אמסלם: אני חושב, שהתמיכה בחוק הזה תיתן אימון במנהיגות ותיצור חברה צודקת ונעימה יותר לחיות בה.

חיים אמסלם: אני חושב שזו הצעה ראויה.

חיים אמסלם: אני חושב שפרישה של הדרישה שמדברת על 18,00,000 שקלים על פני 5 שנים היא לא בשמיים.

חיים אמסלם: שר הרווחה בתמיכתנו יילחם באוצר להשיג את התקציב הזה.

חיים אמסלם: זה לא יבוא על חשבון שום דבר אחר.

חיים אמסלם: ייצא רק טוב לכולנו.

יצחק גלנטי: אני מעביר את רשות הדיבור לחה"כ רותם.

דוד רותם: אדוני היו"ר, אני לא אאריך.

דוד רותם: אני מסכים לכל מילה שאמר חה"כ אמסלם.

דוד רותם: צריך קצת קהות חושים כדי לומר שהחוק הזה יקר מדי.

דוד רותם: על מה אנחנו מדברים?

דוד רותם: אנחנו מדברים על ילדים עם 100% נכות, עם מוגבלות קשה.

דוד רותם: אנחנו מדברים על משפחות שמתמודדות כל השנה עם עומס נורא של ילדים כאלה.

דוד רותם: אנחנו אומרים: בואו ניתן להם קצת אוויר לנשום.

דוד רותם: נכון שהחוק הזה עולה כסף, אבל אני יכול להראות כמה מקומות בהם אפשר לחסוך הרבה מאוד כסף.

דוד רותם: רק לא מזמן משרד האוצר הציע במקום קצבאות ילדים הצעות שעולות הרבה יותר מאשר הסכום עליו אנו מדברים: חיסכון לטווח ארוך, חיסכון לטווח קצר, מימון לימודים, מימון שיעורים, מימון הפסקות וכו'.

דוד רותם: זה הכל לא בשביל ילדים נכים ומשפחות שסובלות, אלא בשביל להחזיק את הקואליציה.

יצחק גלנטי: מה עם מימון עמלות לבנקים?

דוד רותם: את זה לא המדינה מממנת.

דוד רותם: את זה אנחנו מממנים.

דוד רותם: אני חושב, שצריך לאשר את החוק הזה בקריאה ראשונה.

דוד רותם: כאשר הוא יבוא לקריאה השנייה והשלישית, אנו נשב ונגיע להסכמות כדי שהעוגה תישאר שלמה וגם אנשים ייהנו.

דוד רותם: יבוא משרד האוצר ומשרד הרווחה ויגידו: אנחנו לא יכולים לממש זאת בשנתיים או בשלוש, אז זה יהיה חמש או שש שנים.

דוד רותם: אם הם יגידו שהם לא יכולים לממן 40 ימים אלא 10-14 ימים, נסכים גם כן.

דוד רותם: באיזשהו מקום צריך להניע את הגלגל הזה.

דוד רותם: אי אפשר לעצור את העולם בגלל כסף.

אברהם מיכאלי: אנחנו תומכים בחוק.

אברהם מיכאלי: היום בכנסת דיברנו על הגיל המבוגר.

אברהם מיכאלי: אני חושב, שקידום החוק הזה יהיה על הרקע הכולל של פתרונות המצוקה של החלשים.

ואסל טאהא: אני חושב שזה חוק ראוי, ומשום מה לא חתמתי עליו.

ואסל טאהא: אני מצטרף לחותמים, ואני מחזק את ידי המציעים.

יצחק גלנטי: אני מעביר את רשות הדיבור לנציג האוצר.

יצחק גלנטי: רק אתמול הופיע בעיתונות שהיה עודף גבייה מעל המשוער בשנה האחרונה.

דב בארי: תחומים הקשורים להכנסות המדינה הם תחומים שלא קשורים לאגף תקציבי.

אברהם מיכאלי: הוא בא לכאן להתנגד.

יצחק גלנטי: היה פעם שר אוצר שקראו לו "אין לי".

דב בארי: כולנו מודעים לחשיבות השירות הזה של הנופשונים לילדים עם נכויות.

דב בארי: זה תורם לנו לשמר את העניין הזה בתוך הקהילה.

דב בארי: זה אחד הרעיונות שעומדים במרכז שיתוף הפעולה בין משרד האוצר למשרד הרווחה.

דב בארי: משרד הרווחה פועל באופן קבוע על מנת לאפשר את הישארותם בקהילה, ולא לגרום להם את הניתוק.

דב בארי: זה מציב את השירות החברתי הזה בנקודה קדמית חשובה.

דב בארי: הצעת החוק הזו שונה מהותית ממה שאנחנו קיבלנו, וממה שעלה בוועדת השרים לענייני חקיקה וממה שהיה באתר האינטרנט של הוועדה.

דב בארי: כשהצעת החוק הזו עלתה לוועדת שרים לענייני חקיקה ב-6 לינואר, ועדת השרים התנתה את המשך החקיקה בשלושה תנאים.

דוד רותם: היא התנתה את התמיכה ממשלתית.

דוד רותם: היא לא יכולה להתנות את המשך החקיקה.

דוד רותם: הממשלה לא מתנה חקיקה.

דב בארי: סליחה, את התמיכה הממשלתית.

דב בארי: התנאי הראשון דיבר על הגבלת חלק ממתן השירותים האלה ב-3,000,000 שקלים.

שמרית שקד: דובר על להגביל את התקציב ל-3,000,000 שקלים.

שמרית שקד: האם מדובר על תוספת של 3,000,000 בכל שנה, או על 3,000,000 שקלים בכל שנה?

דב בארי: דובר על 3,000,000 שקלים בהבשלה מלאה.

שמרית שקד: כלומר, 3,000,000 שקלים בכל שנה.

דב בארי: 3,000,000 שקלים בשנה אחת, ומאז בכל שנה 3,000,000 שקלים.

דב בארי: מדובר על תוספת קבועה וחד פעמית לבסיס התקציב של 3,000,000 שקלים.

יצחק גלנטי: אפשר לקנות גרעינים בזה לכל אחד.

דב בארי: מדובר על 3,000,000 שקלים בבסיס.

שמרית שקד: מה זה בסיס?

שמרית שקד: עלות תקציבית מוגדרת כעלות לשנה.

דב בארי: 3,000,000 שקלים לשנה בלי תוספות.

דב בארי: יינתנו 3,000,000 שקלים תוספת חד פעמית לבסיס התקציב.

דב בארי: הדבר השלישי שהיא אמרה, הוא שאחרי קריאה טרומית ההצעה הזו תחזור לוועדת שרים לענייני חקיקה.

דב בארי: אנחנו עכשיו מכינים את ההצעה לקריאה ראשונה.

דב בארי: אף אחד משלושת התנאים האלה לא קוימו, ועל כן עמדת הממשלה היא להתנגד להצעת החוק.

דב בארי: לא באו בדין ודברים, לא קבעו יעד לתקציב, ולא החזירו את הצעת החוק לוועדת השרים לענייני חקיקה.

דב בארי: לגופו של עניין.

דב בארי: ..

דוד רותם: למה אתה צריך לדבר לגופו של עניין?

דוד רותם: הסברת לנו, שהממשלה מתנגדת כי לא עמדנו בתנאים.

דב בארי: זרקו פה קריאות על עלויות תקציביות ונושאים נוספים, שאני רוצה להתייחס אליהם.

יצחק גלנטי: אבל אתה דיברת על 3,000,000 שקלים.

דב בארי: אני דיברתי על ועדת השרים לענייני חקיקה.

יצחק גלנטי: האם האוצר מוכן לכל סכום אחר שהוא מעבר לזה?

דב בארי: 3,000,000 שקלים לא באו בהסכמת האוצר אלא כהתניה של ועדת שרים לענייני חקיקה.

יצחק גלנטי: כלומר, גם את זה הכריחו אתכם לעשות.

דוד רותם: האוצר גם לזה לא מסכים.

דב בארי: לגבי כל דבר אחר יבואו בדין ודברים.

דב בארי: האוצר יודע טוב מאוד לנהל את העניינים שלו מול משרד הרווחה.

דב בארי: הצעת החוק כפי שהיא עומדת כרגע על 14 יום מדברת על 93,000,000 שקלים.

שלמה אליישר: 78,000,000 שקלים.

דב בארי: כאשר לוקחים 14 יום, כאשר התעריף היומי הוא 290 שקלים, ומכפילים ב-23,000 ילדים נכים מגיעים לסכום הזה.

שלמה אליישר: אין 23,000 ילדים.

דב בארי: לפי הגדרת החוק בסעיף 221 בחוק הביטוח הלאומי יש כיום מעל 23,000 ילדים מוגדרים.

דב בארי: העלות שאני חישבתי נגזרת מזה.

דב בארי: אני רוצה לסיים את הדברים ולומר, שלמשרד האוצר ולמשרד הרווחה יש התנגדות עקרונית של התניית מתן שירותים בחקיקה.

דב בארי: החקיקה הזו לא מאפשרת את הגמישות הראויה למשרד הרווחה, הגמישות שלה הוא ראוי בתור הדרג המקצועי, בתור הדרג שאחראי במדינה הזו על מתן שירותים חברתיים, וזאת על מנת לנהל את השירותים ולתעדף את השירותים לאוכלוסיות הייעודיות.

דוד רותם: יש לי התנגדות עקרונית שפקידים במשרד האוצר או במשרד הרווחה יגידו לנו מה ראוי לחוקק ומה לא ראוי לחוקק.

שלמה אליישר: כולנו, כולל השר, המנכ"ל, הנהלת המשרד ואנשי מקצוע, כולל אנוכי, חושבים שהנושא של נופשונים לילדים עם נכויות, בעיקר נכויות פיזיות קשות, הוא דבר מאוד חשוב.

שלמה אליישר: על זה אף אחד לא חולק.

שלמה אליישר: אנחנו ניסינו לעשות בדיקה, ניסינו לצמצם את מספר הילדים כדי לראות אם ניתן להגיע לסכום נכון.

שלמה אליישר: אני רוצה לקרוא כאן את החלטת 1602 של ועדת שרים לענייני חקיקה: "שר המשפטים מסכם, שייקבעו הגדרות כך שהתקציב המשפטים לא יחרוג מ-3,000,000 שקלים לשנה".

שלמה אליישר: כלומר, תוספת של 3,000,000 שקלים לשנה.

יעקב כהן: מה זה תוספת?

שלמה אליישר: אני מדבר על תוספת קבועה חד פעמית לבסיס התקציב.

דוד רותם: במקום נופשונים יתנו להם בייגלה וסוכרייה על המקל.

חיים אמסלם: דיברתי עם השר וסיכמנו על המדרג.

חיים אמסלם: השר הביא את ה-3,000,000 שקלים ולא כמו שסיכמנו.

דוד רותם: ב-3,000,000 שקלים יקנו להם את החור של הבייגלה והמקל של הסוכרייה.

שלמה אליישר: הרי ברור לגמרי שאף אחד לא חושב שהנופשונים הוא לא נושא חשוב.

שלמה אליישר: אני מייצג את אגף השיקום.

שלמה אליישר: אני עובד באגף השיקום עשרות שנים.

שלמה אליישר: אני רוצה להתחבר למה שנאמר כאן על ידי נציג משרד האוצר ולומר, שהצרכים של אגף השיקום בתחום הטיפול באנשים עם נכויות הם גדולים מאוד.

שלמה אליישר: אנחנו אמורים לטפל ב-220,000 אנשים עם נכויות במדינת ישראל, כאשר התקציב שלנו מספיק בקושי ל-58,000-60,000 אנשים.

שלמה אליישר: אם רוצים להביא הצעת חוק כוללת, אז צריך כאן תקציב של מאות מיליוני שקלים.

שלמה אליישר: הרי בסופו של דבר אנחנו באגף צריכים לראות מהם סדרי העדיפויות של האוכלוסיות.

שלמה אליישר: אני חושש מאוד, שהצעת החוק הזו עלולה לפגוע בצרכים הרבה יותר דחופים, כמו מרכזי יום לנכים קשים, כמו מועדוניות שיקומיות לילדים נכים, טיפול אישי-סיעודי בנכים וכו'.

חיים אמסלם: ד"ר אליישר, זה לא הוגן.

דוד רותם: האם ביקשתם עד היום תקציב לדברים האלה?

דוד רותם: האם נלחמתם על כך?

דוד רותם: אני בא לפתור בעיה מסוימת כי היא כואבת לי, ואתה אומר לי: תפתור גם בעיות אחרות.

דוד רותם: בגלל זה אתם קיימים.

דוד רותם: אם אתם לא הצלחתם לפתור עד היום את הבעיות, תבואו אלינו ונעזור לכם גם בזה.

שלמה אליישר: תודה רבה.

שלמה אליישר: זה לא תפקידי לבוא לכנסת ולבקש מהכנסת שתעזור לי.

שלמה אליישר: אנחנו כל שנה פונים ומקבלים תוספות.

שלמה אליישר: אנחנו קיבלנו השנה תוספת של 56,000,000 שקלים לבסיס התקציב.

אברהם מיכאלי: מה קיבלו הילדים האלה?

שלמה אליישר: בתחום הזה לא קיבלו.

אברהם מיכאלי: זה מראה שגם כאשר מקבלים לא מנווטים את זה בצורה נכונה.

שלמה אליישר: קיבלנו תוספת של 20,000,000 שקלים לחוק מעונות יום שיקומיים.

שלמה אליישר: קיבלנו תוספת לשירותי תמיכה בתקשורת, לתעסוקה נתמכת וכו'.

דוד רותם: אתה אומר:

דוד רותם: אל תתערבו לנו איך אנחנו נחלק את הכסף.

דוד רותם: אנחנו כן נתערב.

קריאה: אני חושבת, שאתה צריך לבוא ולברך על זה שבא מישהו ורוצה להוסיף תקציבים לדברים שאתה אומר שהם חשובים אבל יש לך דברים יותר חשובים מהם.

קריאה: בוא נתחיל עם הדברים האלה.

קריאה: בוא תברך ותגיד: איזה יופי.

קריאה: אנחנו נוכל העניק לאותם ילדים היושבים כאן את הנופשונים האלה, ולמנוע את הוצאתם מהבית.

שלמה אליישר: אני מכיר את הנושא הזה היטב.

שלמה אליישר: אני רוצה להתמקד בנקודה אחת בלבד.

שלמה אליישר: החשש הגדול ביותר של המשרד, הוא שבסופו של דבר זה יפגע בסדרי עדיפויות של אנשים עם נכויות בתוך המשרד.

יצחק גלנטי: זה מנקודת מבט שהתקציב של המשרד לא יגדל.

אדי וייס: יש בעיה משפטית פה.

אדי וייס: אנחנו סבורים, שהמטרה היא מאוד ראויה.

אדי וייס: אם החוק יעבור ללא תוספת תקציבית מספקת, זה יגביל את הגמישות של המשרד.

אדי וייס: אנחנו הולכים פה על שיטה לפיה מבודדים שירות אחד ומעגנים את זה בתוך החוק.

אדי וייס: ברגע שנעשה דבר כזה, זה ממש יגביל את הגמישות של המשרד.

אדי וייס: המשרד יצטרך לממן את השירות הזה, וזה יפגע בשירותים אחרים.

אדי וייס: זה נובע מהמצב המשפטי שאין חוק שמסדיר את הנושא של אגף השיקום.

אדי וייס: לפי הנוסח הנוכחי של ההצעה, ההצעה מתייחסת גם לאוכלוסייה של ילדים אוטיזם.

אדי וייס: כל מי שזכאי לקבל נכות של ביטוח לאומי, אלה כל הילדים עם מוגבלות.

אדי וייס: גם אם נגביל את זה לאגף השיקום זה יהיה בעייתי, כי כך אנו משאירים את הילדים האוטיסטים בחוץ.

אדי וייס: אני רוצה לציין, שההחלטה של ועדת שרים מחייבת גם את משרד הרווחה.

דוד רותם: אלא אם כן הכנסת הופכת את זה.

אדי וייס: ברגע שזה יעבור למסלול של חקיקה, אין גמישות.

שלמה אליישר: זה יבוא על חשבון שירותים אחרים.

אדי וייס: שאר הדברים שאינם מעוגנים בחקיקה יצטרכו לסבול.

יצחק גלנטי: נשאלת השאלה, האם משרד הרווחה יכול היה ליזום חקיקה משלו.

יצחק גלנטי: הוא יכול היה לקדם את הנושא, בדיוק כמו שאתה מציע עכשיו.

אדי וייס: אנחנו עובדים על זה.

יצחק גלנטי: יכול להיות שאתם זקוקים לאיזושהי דחיפה מטעם הכנסת.

יצחק גלנטי: במקום לקבל את העזרה הזו, אתה מציג פה עמדה שאומרת לעצור את ההליך כיוון שזה יגרום לנזקים במקום אחר.

שלמה אליישר: יש כאן עניין של פרופורציות.

שלמה אליישר: ברגע שאתה הולך על סכום כזה גבוה, אתה בעצם מונע מאיתנו להיאבק על קבלת תקציבים על שירותים שהם לעיתים יותר חיוניים מהשירות הזה.

שלמה אליישר: השירות הזה הוא חשוב ואנחנו תומכים בו.

שלמה אליישר: אני חושב, שבמסגרת של 3,000,000 שקלים אפשר להגדיל את השירות למספר לא מבוטל של ילדים.

שלמה אליישר: אם נלך על תקציב גדול מאוד, אנחנו נפגע בשירותים שהם קרדינאליים, חיוניים וקריטיים לנכים.

יצחק גלנטי: כל זה נכון בתנאי שהתקציב של משרד הרווחה לא גדל.

יצחק גלנטי: פה מדובר במפורש על תוספת תקציבית.

חיים אמסלם: בוא נעמיד דברים על דיוקם.

חיים אמסלם: ועדת שרים תחילה דחתה את הדיון.

חיים אמסלם: במגעים שקיימנו הגענו למסגרת מסוימת, איתה הגעתי לשר הרווחה.

חיים אמסלם: אני כתבתי לו מכתב, סיכמנו שיהיה מדרג על פני 5 שנים.

חיים אמסלם: עם מה שר הרווחה בא לוועדה, עם 3,0000,000 שקלים?

חיים אמסלם: איפה הסיכום?

אדי וייס: לפי מיטב ידיעתי, שר הרווחה הציג את הסיכום, אבל זה לא התקבל בוועדת שרים.

יצחק גלנטי: אנחנו פה המוסד המחוקק, וזה התפקיד שלנו.

שלמה אליישר: אני רוצה להתייחס לדברי חבר הכנסת אמסלם.

שלמה אליישר: לקחנו את הטבלאות של גמלת ילד נכה לשנת 2007 מהמוסד לביטוח הלאומי, בדקנו את החלוקה של הגמלאות ואמרנו שנלך למתן לילדים שמקבלים 100% גמלה כילד נכה ומעלה.

שלמה אליישר: הגענו למספרים של 17,000 ילדים.

שלמה אליישר: אם אתה מוריד 2,600 ילדים עם מחלות כרוניות, אתה מגיע ל-15,000 ילדים.

חיים אמסלם: אמרתי לך, שנלך על 18,000,000 שקלים ונחלק אותם.

חיים אמסלם: זו לא חכמה לבוא ולומר: 70,000,000.

שלמה אליישר: כאשר אתה לוקח 15,000 ילדים ומכפיל ב-290 כפול 14 יום, אתה מגיע לסכום של 78,000,0000 שקלים.

חיים אמסלם: לא עושים את החשבון כך.

חיים אמסלם: גם אני יודע לעשות חשבון.

חיים אמסלם: דברנו על סכום של 18,000,000 שקלים בהדרגה.

חיים אמסלם: אני מסכים שלא כולם יקבלו 14 יום, אבל זה לא הכל או לא כלום.

יצחק גלנטי: אני מבקש מחה"כ יעקב כהן לומר את דברו.

יעקב כהן: אני חושב שזה מיותר להסביר את הנחיצות והחשיבות של החוק הזה.

יעקב כהן: אי אפשר לתאר את הסבל של המשפחה הזו.

יעקב כהן: הם צריכים להשתחרר כמה ימים מהילד, כדי שיוכלו לקבל אותו בחזרה.

יעקב כהן: הנטל הוא לא סביר.

יעקב כהן: זה נחוץ, חשוב והכרחי.

יעקב כהן: אני לא מבין, למי הולכים לתת את הכסף?

חיים אמסלם: למשרד הרווחה.

חיים אמסלם: למימון נופשונים דרך הגופים המפעילים אותם.

שלמה אליישר: כמו אילן, בית הגלגלים, עזר מציון, עלה שיח.

יעקב כהן: אני חושב שזה חשוב מאוד.

יעקב כהן: אני מתפלא שבהצעת החוק מופיע סכום של 2,500,000 שקלים.

יעקב כהן: אני חושב שזה מגוחך.

יעקב כהן: לכמה ילדים זה יכול להספיק?

חיים אמסלם: על אותם ילדים שאנחנו מדברים מדובר ב-500,000 שקלים.

יצחק גלנטי: אני מבין שהצעת החוק לא קובעת באופן חד משמעי תקופה של 14 יום.

יצחק גלנטי: מדובר על תקופה שהיא עד 14 יום.

יצחק גלנטי: כלומר, לא כולם יקבלו 14 ימים.

יצחק גלנטי: לקחת את החשבון שעשית ולהכפיל אותו ישר ב-14 זה לא נכון.

שלמה אליישר: זה ממוצע.

יצחק גלנטי: אני הבנתי ש-14 ימים זה המקסימום.

יצחק גלנטי: אם אתה אומר ש-14 ימים זה ממוצע, אני מקבל את ההצעה שלך.

שלמה אליישר: לא, זו התקופה המקסימאלית.

שי ליפשיץ: קודם כל צריך להגיד תודה לכל חברי הכנסת שפועלים.

שי ליפשיץ: הנושא חשוב, ואין על כך חילוקי דעות.

שי ליפשיץ: יש פה בלבול מאוד גדול.

שי ליפשיץ: שאל חה"כ כהן בצדק, למי הולך הכסף הזה.

שי ליפשיץ: כמו שזה כתוב בהצעת החוק הזו, יש בלבול ענק.

שי ליפשיץ: אנחנו מאוד מפחדים מחוקים כמו החוק של הנגישות, שחוקק בחיפזון ללא תקציב מלווה ומתאים.

שי ליפשיץ: כך יש חוק, ואין יכולת לממש אותו.

וילמה מאור: האם חוק הנגישות חוקק בחיפזון?

וילמה מאור: לקח 4 שנים לחוקק אותו.

שי ליפשיץ: עובדה שלארגוני הנכים יש טענות רבות.

וילמה מאור: ארגוני הנכים היו שותפים לחקיקה.

שי ליפשיץ: זה מגביל אותנו מלהגיש בג"צים, כי לכאורה יש חוק.

שי ליפשיץ: כבר היום יש לקויות מסוימות שמקבלות את הזכות לנופשונים.

שי ליפשיץ: במשרד החינוך לכל לקות יש הגדרה.

שי ליפשיץ: פה אין הגדרה והגבלה.

שי ליפשיץ: האוטיסטים מקבלים בין 45 ל-60 יום מבלי שזה הוגדר בחוק.

שי ליפשיץ: לפי החוק הזה, האוטיסטים יקבלו היום עד 14 יום בלבד.

שי ליפשיץ: יש פה דבר שהוא לא מתקבל על הדעת.

שי ליפשיץ: ישנם מקרים מסיבה שהורים נפלו למשכב ומתו, הילדים זקוקים מספר חודשים רב לשירות חירום.

שי ליפשיץ: היום לאדון אליישר יש את הגמישות במסגרת התקציבים לטפל במקרים חמורים וחריגים.

שי ליפשיץ: אחרי שיתקבל החוק, לא תהיה לו את הגמישות הזו.

דוד רותם: תהיה לו גמישות.

דוד רותם: בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית נתקן את זה.

יעקב כהן: אני מציע למחוק את מספר הימים.

שי ליפשיץ: אתם צריכים להבין, שבחלק מן הלקויות מרחיקים ילדים אוטיסטים שמסכנים את שאר בני המשפחה בשבתות.

שי ליפשיץ: כל השבוע הם ישנים בבית וחוסכים לאוצר כסף רב, כי הם אם לא הם היו בהוסטל כבר מגיל 6, ובשבתות אנחנו שולחים אותם להוסטל משום שילד בן 3 רגיל לא יכול להיות ליד ילד אוטיסט בן 20 שעושה מעשים חמורים וקשים.

שי ליפשיץ: לכן, בהמלצת פסיכיאטר השירות של משרד הרווחה מאפשר להם יותר מ-60 יום, כך שכמעט כל שבת הילדים האלה זוכים לשירות.

שי ליפשיץ: יש צורך להגדיר את זה בחוק.

שי ליפשיץ: אנחנו בעד חוק, אבל צריך להגדיר תקציב ברור לחוק.

שי ליפשיץ: צריך לתת לחוק שיניים.

שי ליפשיץ: זה קריטי.

תמי יונה: אני אמא לילד אוטיסטי, ופעילה בקרב משפחות עם ילדים אוטיסטים במגזר החרדי, במגזר הכללי ובמגזר הערבי בירושלים.

תמי יונה: אני מכיר היטב את כל המשפחות בירושלים, שיש להן ילדים אוטיסטים.

תמי יונה: השירות הזה הוא שירות חירום.

תמי יונה: כלומר, יש משפחות שמנצלות את זה בשבתות או בחגים.

תמי יונה: אם לא תוציא ילד כזה ותיתן להורים לנוח פיזית ונפשית, הם יוציאו את הילדים מוקדם מהבית ואז המדינה תצטרך לשלם הרבה יותר כסף.

תמי יונה: היום אנחנו צריכים להתחנן בשביל ימים נוספים.

תמי יונה: יש מצבי חירום, יש ילדים מאוד קשים שפוגעים באחים שלהם.

יעקב כהן: האם יש מי שממן את זה היום?

תמי יונה: כאשר אני רואה את ה-2,500,000 שקלים, אני נבהלת.

תמי יונה: האם רוצים לקחת את מה שיש לאוטיסטים ולחלק לכולם?

יעקב כהן: האם יש כזה היום תקציב?

שלמה אליישר: היום יש 500,000 שקלים לאוטיסטים.

תמי יונה: אנחנו צריכים להגיע למצב מאוד קשה כדי לקבל אותם.

תמי יונה: 14 יום בשנה זה כלום.

תמי יונה: זה 5 שבתות ו-4 ימים בקיץ.

דוד רותם: האם 0.7 מיליון שקלים מספק את הצרכים האלה?

תמי יונה: אני לא יודעת.

תמי יונה: צריך לעשות חישוב רציני.

תמי יונה: אני אמא לילד בן 16 אוטיסט בתפקוד נמוך.

תמי יונה: הוא ילד מאוד קשה, ולמרות זאת הוא זה 30% מהבעיה כאשר 70% מהבעיה היא שאני צריכה להתחנן לשירותים, לחינוך, לנופשון, לרווחה, למועדונית, וכמוני כל המשפחות.

תמי יונה: זה שאין לנו חוק, זה בעייתי.

שלום קוטשר: אנחנו מקדמים בברכה את היוזמה החשובה הזו.

שלום קוטשר: אני רציתי לציין, שלנו יש קרן מיוחדת לסיוע לנופשונים לילדי שיתוק מוחין והוריהם.

אברמי טורם: אני מברך פה את חברי הכנסת שאמרו, שלהגיד שהחוק יקר זו קהות חושים.

אברמי טורם: השמיכה קצרה, והשאלה היא מי קובע איזה שירות חשוב יותר מאיזה שירות.

אברמי טורם: אנחנו מדברים על משפחות תשושות, שאין להן את הכוח לצאת לרחובות.

אברמי טורם: לכן, כל חברי הכנסת ואזרחי המדינה לא שומעים עליהן.

אברמי טורם: הן עסוקות יום-יום ושעה-שעה בטיפול בילדים.

אברמי טורם: נותנים להם אחת לחודש נופשון לשישי-שבת.

אברמי טורם: היום המדינה בונה על זה שעמותות פרטיות כמו שלנו יעשו את זה.

יצחק גלנטי: מה אתה מציע?

אברמי טורם: היום יש לנו הורים שרושמים את הילדים שלהם באגף הפיגור, כי שם הילד זכאי ל-14 ימי נופשון בשנה.

אברמי טורם: אורה נמיר עשתה את זה, זה עלה כסף, היו חששות, אבל העובדה היא שהם מקבלים תקציבים.

אברמי טורם: צריך להתחיל באיזשהו מקום.

אברמי טורם: אי אפשר לבוא ולהגיד, שהחוק יקר ולכן לא נעשה אותו.

אברמי טורם: מה שיקרה הוא, שבסופו של דבר אגף השיקום יקבל את הילדים האלה בדיור חוץ ביתי וזה יעלה לו הרבה יותר כסף.

אברמי טורם: אני רוצה לומר לחברים היקרים שיושבים פה: אתם בדיוק כמונו.

אברמי טורם: אתם מקבצי נדבות יום-יום.

אברמי טורם: נתנו לכם להבין, שאם החוק הזה יעבור, אז אתם את המעט שלכם לא תקבלו.

אברמי טורם: זה לא נכון.

אברמי טורם: אתם לא תפסידו את התקציב של 0.7 מיליון.

אברמי טורם: התקציב הזה לא ילך לאיבוד, אבל מנסים לעשות קואליציה נגד הארגונים שמציעים.

אברמי טורם: אני יודע שההורים נאבקים על כל שבת, על כל שעה עבור הילדים.

אברמי טורם: אולי אתם מקבלים מתוך ה-0.7 מיליון, אבל הרבה ילדים אחרים לא מקבלים.

אברמי טורם: אתם צריכים לחבק את הצעת החוק הזו, להיות איתנו ולא לפחד.

יצחק גלנטי: אני מבקש מהייעוץ המשפטי לקרוא את הצעת החוק.

שמרית שקד: לפני שאנו קוראים את החוק אני רוצה שנסכם את הנקודות העיקריות, כדי שיהיה לכולם ברור על מה אנחנו מדברים וכדי שנוכל לקבל הערכת עלות מדויקת.

שמרית שקד: הייתי רוצה שנסכם את שלוש הנקודות העיקריות.

שמרית שקד: אני רוצה לשאול, מהי האוכלוסייה שחברי הכנסת רוצים להחיל עליה את הצעת החוק.

שמרית שקד: האם מדובר על כל ילד נכה כמשמעותו בסעיף 221 לחוק הביטוח הלאומי?

חיים אמסלם: כן.

שמרית שקד: על כמה ימים מדובר?

שלמה אליישר: היום מספר הילדים שמקבלים קצבת ילד נכה מגיע ל-25,000.

שלמה אליישר: אם אתם פותחים את זה כאן לגבי כל הילדים, אתם מדברים על כ-25,000 ילדים שיהיו זכאים בתוקף החוק הזה.

חיים אמסלם: האם מדובר על ילדים בעלי 100% נכות?

שלמה אליישר: לא.

שלמה אליישר: מעל 100% נכות יש היום שלוש דרגות.

שלמה אליישר: מעל 100% זה מצטמצם ל-15,000 ילדים.

חיים אמסלם: זו היתה הכוונה.

שמרית שקד: האם זה כולל גם אוטיסטים וגם ילדים המטופלים באגף לטיפול באדם המפגר?

אדי וייס: לגבי הילדים באגף לטיפול באדם המפגר יש הסדר לפי חוק הסעד לטיפול במפגרים.

אדי וייס: הם זכאים לסידור יומי.

יצחק גלנטי: אם כך, התקציב נעשה יותר קטן.

דוד רותם: כמה יש שם?

שמרית שקד: אבל החוק הזה יחול גם עליהם.

וילמה מאור: אבל זה ללא עלות.

שמרית שקד: מה מינימום ימי הנופשון שהצעת החוק מחייבת?

חיים אמסלם: אני לא יודע.

חיים אמסלם: אני רוצה לומר, שהמקסימום הוא עד 14 יום.

שמרית שקד: בשביל לחשב את העלות, צריך לדעת בכמה מחייבים.

יעקב כהן: אני לא הייתי מציע לכתוב מספר ימים.

חיים אמסלם: אנחנו מתחילים מהסוף, שאומר שעד 5 שנים יהיו לנו 18,000.

חיים אמסלם: יהיו כאלה שייפגעו, כי לא נוכל לתת לכולם 14 יום.

יצחק גלנטי: האם אתה מתכוון לכך שבשנה הראשונה מספר הימים יהיה קטן יותר, ובשנה השלישית המקסימום יהיה 14 יום.

חיים אמסלם: ייתכן.

שמרית שקד: נאמר שהמינימום הוא 7 ימים.

חיים אמסלם: אני לא רוצה להגביל בימים.

יעקב כהן: בואו לא נתייחס לימים.

דוד רותם: אתה לא יכול.

שמרית שקד: אם אנחנו כותבים: "עד 14 ימים", זה יכול להיות גם אפס.

חיים אמסלם: אני משאיר לגורמים המקצועיים להחליט.

שלמה אליישר: אנחנו מציעים גם שייאמר: "עד 14 יום".

שמרית שקד: אם תכתוב: "עד 14 ימים", זה גם יכול להיות אפס.

יצחק גלנטי: מדובר פה כפונקציה של ביטול בתקנות.

ואסל טאהא: כאשר אומרים "עד 14", יכולים לספור מאפס עד 14.

יצחק גלנטי: בינתיים הם מקבלים תקציב צבוע.

יעקב כהן: אז אנחנו יכולים לכתוב: "עד 50 ימים".

שמרית שקד: נכון.

יעקב כהן: ואז הכוונה יכולה להיות גם ליום אחד.

יצחק גלנטי: אבל זה צריך להתחלק בין האוכלוסייה.

יעקב כהן: אבל בין כה אין 14.

שלמה אליישר: בשום פנים ואופן לא.

שלמה אליישר: זה חושף אותנו לבג"צים.

ואסל טאהא: הפרשנות של היועצת המשפטית אומרת שכאשר אנחנו אומרים "עד 14 יום", זה יכול להיות אפס וזה יכול להיות אחד או 14 יום.

חיים אמסלם: לא כולם יוכלו לקבל את הכל.

שלמה אליישר: צריך להשאיר כאן שיקול דעת.

יצחק גלנטי: אנחנו חייבים להשאיר למשרד הרווחה שיקול דעת, איך להשתמש בתקציב.

שי ליפשיץ: חייבים להכניס סעיף חריגים, שייקבעו בתקנות מיוחדות.

יצחק גלנטי: זה במסגרת משרד הרווחה.

שמרית שקד: האם מדובר על החלה מלאה או על החלה הדרגתית?

חיים אמסלם: אנחנו רוצים שבמדרג של עד 5 שנים נגיע לתקציב של 18,000,000 שקלים, תוספת שנתית.

דוד רותם: זה אם הם אומרים לי שהם מסכימים.

דוד רותם: אם נחליט על מדרג, הם יוכלו לומר שהם לא מסכימים.

דוד רותם: אני מדבר על החלה מיידית.

דוד רותם: אם הם ירצו, שינהלו איתי משא ומתן.

יצחק גלנטי: אנחנו מדברים על הכנה לקראת הקריאה הראשונה.

יצחק גלנטי: בין הקריאה השנייה והשלישית אנחנו עוד נדבר הרבה.

דוד רותם: ד"ר אליישר, זה בתחום המקצועי שלי, לא שלך.

שמרית שקד: החלה מלאה זה אומר, שהם חייבים לתת לפחות יום אחד לכל אחד מהילדים האלה.

שמרית שקד: מהי הערכת העלות המדויקת?

שמרית שקד: מהי הערכת העלות של לפחות יום אחד כפול מספר הילדים?

שלמה אליישר: תכפילי 15,000 ילדים כפול 290 שקלים.

דוד רותם: צריך להוריד את מספר הילדים במחלקה לפיגור.

אדי וייס: זה יחול עליהם גם.

דוד רותם: לא.

דוד רותם: זה לא יחול עליהם, כי הם מכוח דין אחר.

דוד רותם: כמה ילדים מקבלים את הטיפול דרך המחלקה הזו?

שלמה אליישר: אולי 2,000 ילדים.

דוד רותם: אם כך, אנחנו מדברים על 12,000 ילדים.

שלמה אליישר: אני לא יודע.

שלמה אליישר: אני לא מוסמך לקבוע.

אדי וייס: אין פה נציג של האגף לטיפול באדם המפגר.

וילמה מאור: אולי אתה יכול לצאת ולדבר עם מישהו?

שלמה אליישר: האם אנחנו מדברים על גיל 7 עד 18?

אדי וייס: אין הגבלה של גיל.

שלמה אליישר: הוא מגביל כאן בגיל.

שמרית שקד: אם כך, אתם מדברים על 13,000 ילדים בערך כפול 290 שקלים.

שמרית שקד: מדובר ב-3,770,000 שקלים.

חיים אמסלם: בהחלט.

שלמה אליישר: אם זה החשבון שעשית, אז זה מה שיוצא.

שלמה אליישר: אני רוצה לציין, שאני לא מוסמך לקבוע.

יצחק גלנטי: האם הוועדה קובעת, שהצעת החוק היא לא הצעה תקציבית?

דוד רותם: ודאי.

יצחק גלנטי: היא מתחת ל-5,000,000 שקלים.

דוד רותם: גם אם נחשב אותה לפי 15,000,000 שקלים, זו לא הצעה תקציבית.

דב בארי: לא מבינים מה הולכים לעולל פה בנושא הנופשונים בגלל שהולכים לחייב את משרד הרווחה להעניק יום אחד לכל ילד.

דוד רותם: אנחנו מאוד מבינים.

דוד רותם: לי יש הרושם שאתה לא מבין מה אנחנו הולכים לעשות למשרד האוצר, שיצטרך להוציא את היד מהכיס.

דוד רותם: אנחנו נכריח אתכם להוציא כסף.

יצחק גלנטי: תודה רבה לרגישות הגבוהה של משרד האוצר.

יצחק גלנטי: אנחנו המוסד המחוקק ולא המוסד המבצע.

דוד רותם: אנחנו נכריח אתכם להוציא כסף.

שמרית שקד: 1.

שמרית שקד: בחוק זה – "ילד נכה" – כמשמעותו בסעיף 221 בחוק הביטוח הלאומי התשנ"ה-1995 "נופשון" – מסגרת חוץ ביתית לשהות קצרת מועד.

שמרית שקד: לעניין ילד נכה, אני מציעה לומר "ילד עם מוגבלות".

שמרית שקד: ככה אנחנו כותבים בחקיקה החדשה.

שמרית שקד: ההגדרה תישאר אותה הגדרה.

שמרית שקד: במקום נופשון, אנחנו מציעים את ההגדרה "קייטנה".

שלמה אליישר: לא.

תמי יונה: אי אפשר.

תמי יונה: זה נופשון.

שמרית שקד: בסדר.

שמרית שקד: ההגדרה אומרת: מסגרת חוץ ביתית לשהות קצרת מועד.

שמרית שקד: האם אתם רוצים להישאר עם אותה הגדרה?

שלמה אליישר: לא.

שלמה אליישר: זו לא מסגרת חוץ ביתית לשהות קצרת מועד.

שלמה אליישר: זה סידור על בסיס יומי.

אדי וייס: לפעמים זה סידור חוץ ביתי ולפעמים זה סידור יומי.

חיים אמסלם: אפשר לכתוב: "סידור חוץ ביתי-יומי".

יצחק גלנטי: מהי ההגדרה הקיימת היום במשרד הרווחה?

שלמה אליישר: סידור על בסיס יומי.

חיים אמסלם: סידור חוץ ביתי על בסיס יומי.

אדי וייס: המושג "סידור חוץ יומי" מופיע כבר בחוק הסעד לטיפול במפגרים.

אדי וייס: זה ביטוי שמבטא מסגרת מחוץ לבית.

אדי וייס: אני מציע לומר: "סידור חוץ ביתי על בסיס יומי".

שמרית שקד: אדי, האם אתה בטוח שכך כותבים בחקיקה?

שלמה אליישר: אני לא בטוח שזו ההגדרה הנכונה.

וילמה מאור: השאלה של הניסוח תיבחן אחר כך.

שמרית שקד: "השר" – שר הרווחה והשירותים החברתיים.

שמרית שקד: 2.

שמרית שקד: ילד עם מוגבלות יהיה זכאי לפחות יום אחד נופשון בשנה, ועד 14 ימים.

שי ליפשיץ: איפה החריגים נכנסים פה?

דוד רותם: צריך להוסיף, כי השר יהיה רשאי לקבוע חריגים לתוספת ימים בתקנות.

חיים אמסלם: אני מציע לומר: חוק זה לא יפגע בזכות הקיימת לפי חוק אחר.

תמי יונה: אין חוק.

שי ליפשיץ: בכל חוק כתוב בסוף, שחוק זה בא להוסיף ולא לגרוע.

דוד רותם: בוא ניתן לשר סמכות לקבוע חריגים לתוספת ימים.

יצחק גלנטי: האם זה יהיה באישור הוועדה?

דוד רותם: השר יהיה רשאי לקבוע חריגה ללמעלה בתקנות.

שמרית שקד: אתה מדבר על קבוצות שתהיינה זכאיות למקסימום ימים.

דוד רותם: לתוספת ימים.

שי ליפשיץ: בוא תיתן לו עוד כלים ותאמר: חריגה להסדר זה, לרבות לפי סוגי לקויות.

שי ליפשיץ: תנו לו כלים להיות מקצועי.

שמרית שקד: לגבי קבוצות שונות של ילדים נכים.

שמרית שקד: אדי, למה צריכה להיות הוראה שהנופשון מיועד לפעול כל ימות השנה?

שלמה אליישר: הוא צריך לספק אפשרויות לכל יום בשנה.

שלמה אליישר: למשפחות יכולות להיות כל מיני בעיות לאורך השנה.

שמרית שקד: אבל אני לא קובעת לך מי רשאי לעבוד כנופשון.

שמרית שקד: אתה תתקשר עם מי שאתה רוצה.

דוד רותם: הכוונה היא, שלא יגידו שזה פועל רק בקיץ.

דוד רותם: אנחנו לא רוצים שהם יצמצמו את זה.

יעקב כהן: אבל אם יש מסגרת שמפעילה בקיץ, הם יקבלו בקיץ.

שמרית שקד: ואם הם רוצים להפנות בקיץ ילדים לקייטנות מסוימות?

דוד רותם: אין לי שום בעיה.

שלמה אליישר: לא מדובר בקייטנה.

דוד רותם: בגלל שהגדרת נופשון כמסגרת חוץ ביתית, אז המסגרת הזו צריכה לפעול כל השנה.

שלמה אליישר: הארגונים שזכו אצלנו במכרז להפעלת נופשונים מפעילים נופשונים 365 ימים בשנה.

דוד רותם: אני רוצה שיובן שהנופשון פועל כל השנה.

דוד רותם: אני לא רוצה שיהיה מצב, שבו יגידו שהנופשון פועל רק בחלק מן השנה.

דוד רותם: זה לא קשור למכרז.

דוד רותם: הזכות הזאת לנופשון צריכה להיות קיימת כל השנה.

יעקב כהן: למה אתה מגביל את זה.

דוד רותם: אני לא מגביל.

דוד רותם: אני מרחיב.

יעקב כהן: יש ארגוני חסד שאני מכיר, שמפעילים נופשונים רק בקיץ.

דוד רותם: נניח שהילד זכאי ל-10 ימים, הוא זכאי להם לאורך כל השנה ולא רק בקיץ.

יעקב כהן: נניח שיש ארגון חסד שמפעיל נופשון רק בשבתות.

חיים אמסלם: אפשר לוותר על זה.

אדי וייס: יכול להיות שיש מצבים אותם רוצים להשאיר באופן קבוע, ויש מצבים שזה זמני.

אדי וייס: אני לא בטוח שצריך להכניס את זה לתוך החוק.

חיים אמסלם: מחקנו את זה.

דוד רותם: בסדר.

שמרית שקד: (ב) בנופשון יהיו פעילויות חינוכיות בילוי ונופש, ובמסגרת התוכנית יקבלו החניכים כלכלה מלאה.

שמרית שקד: (ג) נופשון יכול להיות מופעל במסגרת קיימת המספקת שירותים נוספים לשהות ארוכה, או במסגרת המיוחדת לשהות קצרה.

תמי יונה: כן.

יצחק גלנטי: האם מישהו סבר אחרת?

אדי וייס: אני לא חושב שצריך לרדת לפרטים בחקיקה ראשית.

תמי יונה: יש מכרז בשביל זה.

אדי וייס: דברים כאלה יותר מתאימים לתקנות.

יצחק גלנטי: גם לדעתי זה מיותר.

שמרית שקד: במקום סעיף (ב) ובמקום סעיף (ג) הייתי מציעה לומר: בנופשון יתקיימו פעילויות בילוי ונופש המותאמות לילדים עם מוגבלות, לפי כללי שיקבע השר.

אדי וייס: בסדר.

אדי וייס: אפשר גם לומר: "מהות הפעילות בנופשון".

שמרית שקד: השר יקבע כללים.

שמרית שקד: סעיפים (ב) ו-(ג) יורדים, ובמקומם אנחנו כותבים: "בנופשון יתקיימו פעילויות בילוי ונופש המותאמות לילדים עם מוגבלות, לפי כללים שיקבע השר".

אברהם מיכאלי: זה לא טוב.

אברהם מיכאלי: מה זה יקבע השר?

דוד רותם: זה כלום.

דוד רותם: אני רוצה להשאיר את סעיף (ב), עם ציון המילים: כלכלה מלאה.

שמרית שקד: וגם להשאיר לשר אפשרות לקבוע כללים.

דוד רותם: נכון.

דוד רותם: לגבי סעיף (ג) אפשר לקבוע שהשר יקבע.

שמרית שקד: אם כך אני קוראת שוב את סעיף (ב): "בנופשון יתקיימו פעילויות בילוי ונופש.

שמרית שקד: במסגרת התוכנית יקבלו החניכים כלכלה מלאה".

שמרית שקד: האם אנחנו מוותרים על סעיף 3?

שלמה אליישר: אני לא חושב שצריך את סעיף 3.

דוד רותם: את סעיף 3 תוסיפי לסעיף 4.

שלמה אליישר: את סעיף (ג) צריך להוריד.

שמרית שקד: אדי, האם כדי לתת לשר לקבוע כללים?

אדי וייס: נופשון יכול גם להיות מעון לפי חוק הפיקוח על המעונות.

אדי וייס: כל הדברים הלא קשורים לתנאי הרישוי.

אדי וייס: לכן, אני לא חושב שצריכים להיכנס לזה בתוך מסגרת החוק הזה.

שמרית שקד: האם את סעיף (ב) להשאיר או להוריד?

אדי וייס: אני חושב שסעיף (ב) מתאים יותר לתקנות ולא לחקיקה ראשית.

יצחק גלנטי: על מנת לא להטיל צל של ספק לגבי הכלכלה, נראה לי שאת סעיף (ב) צריך להשאיר.

שמרית שקד: אם כך סעיף (ג) יורד.

שמרית שקד: אני קוראת את סעיף (ד): (ד) נופשון יקיים קבוצות נפרדות לילדים נכים המותאמות לגילם, למוגבלותם ולמידת תלותם.

שלמה אליישר: אני חושב שזה מיותר ומגביל.

תמי יונה: הם יכולים לתת נופשון, ולהגיד שזה לא יהיה כולל כלכלה.

שמרית שקד: אני קוראת את סעיף 4: 4.

שמרית שקד: השר יתקין תקנות, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, בכל עניין הנוגע לביצועו, וכן בעניינים אלה: (1) קביעת מספר הימים שיאושרו למימוש הנופשון.

שמרית שקד: מה הכוונה כאן?

דוד רותם: בין 1 ל-14 ימים.

שלמה אליישר: זה כבר נקבע.

דוד רותם: השר יקבע בתקנות מי יקבל 5 ימים ומי יקבל 3 ימים.

דוד רותם: מישהו צריך לקבוע את זה.

שלמה אליישר: אנחנו צריכים גמישות ושיקול דעת מקצועי.

דוד רותם: שיקול דעת מקצועי הוא לא לפי בדיקת הילד.

חיים אמסלם: קיבלתם את היכולת לקבוע.

שלמה אליישר: המציע עכשיו מדבר על קביעת קריטריונים לפיהם תקבל כל קבוצה.

דוד רותם: בוודאי שכן.

דוד רותם: איך זה יהיה אחרת?

דוד רותם: האם מי שידפוק על השולחן יקבל יותר, ומי שידפוק פחות יקבל פחות?

שלמה אליישר: זה תלוי במצב של המשפחה.

חיים אמסלם: כוונתנו פשוטה.

חיים אמסלם: אחרי שהוחלט שמישהו זכאי לימי נופש, השר ואנשיו יחליטו כמה ימים מגיעים לכל אחד.

דוד רותם: אנחנו נותנים לכם הרבה יותר גמישות.

חיים אמסלם: אתם בעלי בית להחליט.

אדי וייס: בדרך כלל המהלך הוא לא כזה.

אדי וייס: לגבי כל ילד בנפרד צריך לדון.

חיים אמסלם: מי?

אדי וייס: רשויות הרווחה.

חיים אמסלם: יפה.

חיים אמסלם: הן ידונו.

אדי וייס: הן בונות תוכנית טיפולית המותאמת לכל ילד.

אדי וייס: זה לא דבר שמתאים לחוק.

אדי וייס: השר לא יחליט לגבי כל ילד.

אדי וייס: דבר כזה מתאים לתקנות ולא לחקיקה ראשית.

שמרית שקד: אני ממשיכה לקרוא את סעיף 4: (2) התנאים התברואתיים, הבטיחותיים, והחומריים הנדרשים מנופשון (3) קביעת הרכב הצוות הטיפולי-מקצועי הנדרש (4) דרכי הפניה וכללי השמה בנופשון (5) נגישות המבנים המיועדים לשמש כנופשונים (6) קיום פיקוח על ביצוע הוראות חוק זה.

שמרית שקד: 5.

שמרית שקד: "(א) תחילתו שלחוק זה שלושה חדשים מיום פרסומו (להלן – יום התחילה).

שמרית שקד: (ב) תקנות ראשונות לפי חוק זה יותקנו תוך חמישה חודשים מיום התחילה".

שמרית שקד: נדמה לי, שהתקנות צריכות להיות לפני התחילה.

וילמה מאור: תחילת החוק אחרי התקנת התקנות ולא להפך.

דוד רותם: מה פתאום.

שמרית שקד: ודאי.

שמרית שקד: התקנות נדרשות כדי להפעיל את החוק.

דוד רותם: אבל אם את מתנה את זה, הוא לא יתקין את התקנות.

שמרית שקד: אני לא מתלה את תחילתו של החוק בהתקנת התקנות.

שמרית שקד: אני אומרת, שהוא צריך להתקין תקנות לפני שהחוק נכנס לתוקף.

דוד רותם: לפני יום התחילה.

שמרית שקד: בדיוק.

שמרית שקד: "תקנות ראשונות יותקנו עד ליום התחילה".

איה דביר: אני מבקשת לחזור להגדרה של ילד עם מוגבלות.

איה דביר: קיימתי הרגע שיחה דחופה עם המוסד לביטוח הלאומי, ונאמר לי שאין הגדרה של אחוזי נכות בחוק הביטוח הלאומי.

שלמה אליישר: לא מדובר על אחוזי נכות.

שלמה אליישר: מדובר על 100% גמלת ילד נכה.

איה דביר: אני מבקשת, שההגדרה שעליה מדברת הוועדה תתואם עם המוסד לביטוח הלאומי.

יצחק גלנטי: זה יתואם לפני הקריאה השנייה והשלישית.

שמרית שקד: אני רוצה להסביר, שבתקנות המוסד לביטוח הלאומי יש ילד שזכאי לקצבת יחיד מלאה, יש ילד שזכאי ל-120% ויש ילד שזכאי ליותר.

איה דביר: אז את מתאימה את זה לאחוזי זכאות לקצבה ולא לאחוזי נכות

שמרית שקד: ברור.

שלמה אליישר: אבל אין כאן הגבלה של גיל.

שלמה אליישר: אני לא רואה את זה בתוך ההצעה.

יעקב כהן: כתוב מאפס עד 18.

תמי יונה: ואם הילד הוא בן 20?

דוד רותם: זה יידון לפני קריאה שנייה ושלישית.

יצחק גלנטי: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק גלנטי: מי בעד החוק?

יצחק גלנטי: ה צ ב ע ה בעד – 6 נגד – אין נמנעים – אין החוק עובר לקריאה ראשונה.

יצחק גלנטי: תודה רבה הישיבה נעולה.