ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 464, 2008-06-17 12:00

יצחק גלנטי: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

יצחק גלנטי: רבותיי, כולנו מודעים לכך שבמהלך שני העשורים האחרונים התופעה של אלימות כנגד וקשישים הולכת וגוברת בצורה קיצונית, ולובשת צורות שונות שיוצגו במהלך הדיון.

יצחק גלנטי: הקלות הבלתי נסבלת שבה ניתן היום לתקוף קשיש, היא בעוכרנו.

יצחק גלנטי: אסור בשום אופן שאנחנו נעבור עם זה לסדר היום.

יצחק גלנטי: עלינו להדליק את כל הנורות על מנת להעלות את זה לסדר היום ולמודעות הציבור.

יצחק גלנטי: ישנם גורמים שונים להסלמה שחלה בשנים האחרונות.

יצחק גלנטי: אני לא אכנס לפרטים, אלא רק אציג את הדברים בראשי פרקים.

יצחק גלנטי: הגורם הראשון היא העובדה שרוב האוכלוסייה המתבגרת היא אוכלוסייה של בודדים ובודדות.

יצחק גלנטי: היא קלה ונגישה לכל מי שרוצה להתנכל לה.

יצחק גלנטי: לכן, כל בוקר אנחנו מוצאים אנשים שמתנכלים, פוגעים פיזית, רוחנית, מילולית וברכושה של אותה אוכלוסייה.

יצחק גלנטי: קל מאוד להתחזות כאדם המונה חשמל או מים, כמתקן מקררים או מזגנים, לדפוק כל דלתו של אותו קשיש שפותח את הדלת בתום לב ומקבל אגרוף בפרצוף.

יצחק גלנטי: אותו קשיש מוצא עצמו מותקף פיזית, וזאת משום שמישהו סבר שהנה אותו קשיש מחזיק בביתו שק אוצרות של תכשיטים ומזומנים וכי אין מי שיגן עליו.

יצחק גלנטי: קל מאוד להיכנס וקל מאוד לצאת משם.

יצחק גלנטי: גם אם אין שם שום דבר, האלימות הפיזית היא הרבה יותר גדולה.

יצחק גלנטי: אותו אדם בא ואומר, שלא יכול להיות שלקשיש הזה אין כלום בבית.

יצחק גלנטי: הוא מחליט להוציא את זה ממנו בכוח, ללמד אותו איך הוא יסביר לו איפה נמצא האוצר הגדול באמצעותו הוא יוכל לקנות אלכוהול או סמים ולהיות עשיר לרגע.

יצחק גלנטי: ככל שהפערים באוכלוסייה בארץ בין האוכלוסייה הענייה לבין האוכלוסייה העשירה הולכים וגדלים, הלחץ החברתי לבצע התנכלויות לזקנים הולך וגדל.

יצחק גלנטי: קל מאוד לבוא ולתקוף קשיש כאשר הוא יוצא מהבנק יחד עם הסכום הפעוט של הביטוח הלאומי או קצבת הזקנה, אשר ממנה הוא צריך להתקיים.

יצחק גלנטי: אותו קשיש מוצא עצמו מותקף, כאשר אין מי שבכלל מעז להגיע אליו.

יצחק גלנטי: אנו רואים את זה בחדרי מדרגות, בכניסתו של הקשיש לביתו או בבואו לבקר את ילדיו.

יצחק גלנטי: אנחנו יודעים גם שמספר התושבים במדינה הולך וגדל, ובאותה סיטואציה גם גדלה ההטרוגניות של האוכלוסייה.

יצחק גלנטי: כלומר, יש לנו אוכלוסיות מגוונות.

יצחק גלנטי: אני מדבר על עולים חדשים, אזרחים ותיקים, יהודים ובני מיעוטים.

יצחק גלנטי: האוכלוסייה היא מגוונת, וקבוצות אוכלוסייה רבות בכלל לא רוצות להיות מודעות לקיומן של האוכלוסיות האחרות.

יצחק גלנטי: הבעיה שלהן היא פתרון הבעיה שלהן כאן ועכשיו.

יצחק גלנטי: לכן, קל להתנכל לכל קשיש שלא מכירים.

יצחק גלנטי: זה צד אחד של הסיפור.

יצחק גלנטי: הצד השני הוא שבני המשפחה מתנכלים לאותו קשיש, לעיתים סביב השאלה מי יזכה בירושה וברכוש של אותו קשיש.

יצחק גלנטי: אנו מודעים גם להתנכלויות מצד מטפלים באותם קשישים זרים ולא זרים, שמנצלים את העובדה שהקשיש הוא חסר אונים.

יצחק גלנטי: במקרים רבים הוא אף לא זוכר איך קוראים לו.

יצחק גלנטי: צריך לטפל בו, לרחוץ אותו ולהפוך אותו.

יצחק גלנטי: הקשיש הוא חסר אונים מול אותו מטפל.

יצחק גלנטי: הקשיש פרוץ להתעללויות.

יצחק גלנטי: רבותיי, אנחנו מודעים לנגע הסמים, שדוחף את האוכלוסיות הצעירות לחפש את המוצא הקל אצל הקשישים.

יצחק גלנטי: אחת הבעיות החמורות שיש לנו, היא העובדה שידיה של מערכת האכיפה קשורות, משום שכל שנה מקצצים בתקציבים וידה אינה מגעת לכסות את כל המקומות שבהם האוכלוסייה הזו חשופה לכל מפגע.

יצחק גלנטי: הגענו למצב, שבו הפיגועים באוכלוסייה הקשישה הם הרבה יותר קשים מפיגוע חיצוני.

יצחק גלנטי: השבוע קמה בבאר שבע מפלצת, בחור בן 16 שהכה קשיש ברחוב לעין כל ואפילו לא העלה בדעתו שהוא צריך להתנצל.

יצחק גלנטי: המשפט היחיד שהוא אמר הוא, שהוא שונא קשישים.

יצחק גלנטי: האם אותו נער אינו יודע שמחר גם הוא יהיה קשיש?

יצחק גלנטי: האם התגובה לכך, היא שאנחנו נבוא ונגיד לו שאנחנו נעשה הכל כדי שהוא לא יהיה קשיש חשוף?

יצחק גלנטי: רבותיי, מערכת החינוך היום בקריסה.

יצחק גלנטי: אני חושב, שאנחנו צריכים קודם כל להשקיע במערכת החינוך.

יצחק גלנטי: מערכת החינוך היום איננה מחנכת.

יצחק גלנטי: אין חינוך במדינה היום.

יצחק גלנטי: יש הוראה, כאשר המטרה העיקרית היא תעשייה לבחינות בגרות.

יצחק גלנטי: זה מה שעומד לנגד מערכת החינוך היום.

יצחק גלנטי: לו היה חינוך לא היינו מגיעים למצב אליו הגענו.

יצחק גלנטי: אין ערכים.

יצחק גלנטי: אין הכרה בחשיבות של החברה, בחשיבות של העזרה הדדית, הסולידאריות, כל הערכים שעליהם אנחנו התחנכנו.

יצחק גלנטי: אם לא נדע לתת הדגשים, אני לא יודע לאן נגיע.

יצחק גלנטי: ברגע זה חזרו מישיבה בוועדת המדע והטכנולוגיה, שהתכנסה בראשותו של חה"כ בני איילון.

יצחק גלנטי: במסגרת אותה ועדה מחפשים פתרונות טכנולוגים זמינים וזולים, על מנת לאפשר לציבור המבוגרים כלים בעזרתם ניתן יהיה להזעיק עזרה באופן מיידי או להרתיע את התוקף.

רפי איתן: אחרי דבריך, שהבסיס להם היה פילוסופי, אני אנסה להיות יותר פרקטי.

רפי איתן: האלימות מעבר לכל ספק, גם בחברה וגם כלפי זקנים, הולכת וגוברת בשנים האחרונות.

רפי איתן: ממשלת ישראל נתנה על כך את דעתה, ובדצמבר 2007 היא החליטה על הקמת ועדה בין משרדית בראשות מנכ"ל משרד הגמלאים, ד"ר אבי ביצור.

רפי איתן: הוועדה הזו מורכבת מנציגי כל המשרדים ומנציגי כל המסגרות הנוגעות בדבר, החל מהמשרד לביטחון פנים, דרך משרד החינוך, דרך משרד הפנים, משרד הרווחה, משרד האוצר, משטרת ישראל, אש"ל, יד שרה, יד ריבה ועוד.

רפי איתן: כל הנוגעים בדבר נמצאים באותה ועדה.

רפי איתן: הוועדה הזו ישבה על המדוכה, ואחד הדברים שהיא חיפשה, הוא המקור לאלימות הגוברת כלפי זקנים.

רפי איתן: אני אציין שניים מהם.

רפי איתן: בעולם הגלובאלי וגם אצלנו יש התנגשות של מעמדות ושל תרבויות.

רפי איתן: שימו לב מה קורה בישראל ובכל העולם המערבי, שנפתחו לעמים ולתרבויות אחרות.

רפי איתן: התחילה נהירת עמים, זרימה של תרבות אחת לתרבות שנייה.

רפי איתן: זה מייצר שורה ארוכה של נושאים חברתיים מרמה ראשונה.

רפי איתן: קודם כל, נושאים כלכליים.

רפי איתן: חה"כ גלנטי עמד על כך שיש פערים חברתיים.

רפי איתן: זה מייצר פערים חברתיים ונוער במצוקה.

רפי איתן: חלקו של הנוער במצוקה הופך להיות אלים.

רפי איתן: זו סיבה מורכבת בעלת הרבה גוונים.

רפי איתן: הסיבה השנייה היא אריכות החיים, שהביאה למצב בו יש הרבה זקנים וזקנות בודדים.

רפי איתן: אם אנחנו מדברים היום על 730,000 זקנים בני 65 ומעלה, מתוכם 190,000 הם בודדים, כאשר 60% בודדות ו-40% בודדים.

רפי איתן: אני מנסה לשנות את המאזן.

יצחק גלנטי: אתה רוצה חצי-חצי, אני מבין.

רפי איתן: הוועדה הבין משרדית ישבה והכינה תוכנית שהיא מלאכת מחשבת.

רפי איתן: אני לא אלאה אתכם בכל פרטי התוכנית, אבל אני אומר שהתוכנית הזו היא מלאכת מחשבת שמטפלת בשורה ארוכה של בעיות חברתיות ומדעיות.

רפי איתן: לא לחינם סיפר חה"כ גלנטי, שהוצגה בוועדת המדע שורה ארוכה של אביזרים וציוד, שמאפשרים לזקן הבודד למנוע ולהגן על עצמו.

רפי איתן: להחדיר את זה לכל חלקי האוכלוסייה ולהגיע לכל אותם הזקנים הבודדים, זו בעיה של ארגון, בעיה של זמן, בעיה של הכשרה ובעיה של מודעות.

רפי איתן: אחד הדברים החשובים, היא מודעות של כל החברה לנושא.

רפי איתן: לי אין ספק, שכאשר המערכת הזו תפעל כמכונה, היא תשפיע על כל המערך החברתי של כולנו על מנת לצמצם את האלימות עד כמה שאפשר.

יעקב בן-יזרי: רבותיי, זאת בעיה שאין לתעלם ממנה.

יעקב בן-יזרי: במשך תקופה לא קצרה הדברים האלה או חלק מהם טואטאו מתחת לשטיח.

יעקב בן-יזרי: הדבר הזה הלך וגבר, והפשיעה במדינה בכלל מתרחבת וגוברת.

יעקב בן-יזרי: החוליה החלשה שנפגעת הולכת ומתרבה.

יעקב בן-יזרי: טוב שכל הגורמים, אשר עוסקים בנושא קשישים, זקנים, עמותות ואגודות, מתכנסים יחד כדי לציין לא רק יום אחד אלא את הנושא שצריך להעסיק אותנו 365 ימים.

יעקב בן-יזרי: השר רפי איתן הזכיר את הוועדה הבין משרדית.

יעקב בן-יזרי: הוא הזכיר את כל המשרדים ואת כל הגופים שעושים למען הזקן, אבל את משרד הבריאות הוא לא הזכיר.

יעקב בן-יזרי: ברשותכם, אני רוצה לספר לכם איך משרד הבריאות מתמודד עם הבעיה הזו.

יעקב בן-יזרי: אין ספק, שגם הוא חלק מהוועדה הבין משרדית שהזכיר השר.

יעקב בן-יזרי: בנוסף לפעילות המשותפת, אנחנו יצרנו מערכת בתוך משרד הבריאות להתמודדות עם הבעיה.

יעקב בן-יזרי: טבעי הדבר שהפגיעה באדם באשר הוא, ובזקן בפרט, מגיעה למרפאה, לחדר מיון ולבית חולים.

יעקב בן-יזרי: אנחנו יודעים, שהפגיעה היא גם מחוץ למשפחה וגם בתוך המשפחה.

יעקב בן-יזרי: לא תמיד הקשיש הפגוע על ידי בן משפחה מגלה מה מקור הפגיעה בבואו לבית החולים או למרפאה.

יעקב בן-יזרי: לכן, אנחנו במערכת הבריאות, בשיתוף עם המשטרה, עובדים סוציאליים, רופאים וועדים, פעלנו כדי לבנות מודל המחייב את כל המערכות במוסדות הרפואיים להיות רגישים וערים לכל בעיה שמגלים אצל אותו הנפגע בבואו לקבל את הסיוע הרפואי.

יעקב בן-יזרי: לא מספיק רק להגיש לו עזרה רפואית, אלא צריך גם לחקור ולבדוק את העניין.

יעקב בן-יזרי: משרד הבריאות הקצה השנה 3,700,000 שקלים למטרה זו.

יעקב בן-יזרי: אנחנו מתחילים לראות תוצאות.

יעקב בן-יזרי: זה בנוסף לכל הפעילויות הננקטות על ידי ועדות בין מוסדיות, והגברת המודעות שנעשית.

יעקב בן-יזרי: אני רוצה לומר, שאם לא נעמוד על כך שהענישה חייבת להיות מיידית, בולטת וגלויה לעין, לא יקרה כלום.

יעקב בן-יזרי: בחוברת שחולקה לכם נאמר כי בשנת 2005 נפתחו 48 תיקים.

יעקב בן-יזרי: בשנת 2006 נפתחו 73 תיקים.

יעקב בן-יזרי: בשנת 2007 נפתחו 45 תיקים.

יעקב בן-יזרי: בשנת 2008 נפתחו 25 תיקים.

יעקב בן-יזרי: מה קרה עם אותם 220 תיקים שנפתחו בשנתיים האחרונות?

יעקב בן-יזרי: השאלה היא, האם הוגש כתב אישום או לא הוגש כתב אישום.

יעקב בן-יזרי: כאשר נפתח כבר כתב אישום, האם האיש נשפט מהר?

יעקב בן-יזרי: האם הוא נענש בהתאם לחוק, או שיש ויכוח לגבי העדים וישנה דחייה, כך שעד שפסק הדין יוצא לפועל זה מתפרסם בפינה קטנה בעיתון.

יעקב בן-יזרי: לכן, הנושא של פתיחת התיק, החקירה, הגשת כתב אישום, שפיטה וענישה, הוא דבר שצריך לעמוד לנגד עיננו.

יעקב בן-יזרי: אני לא אוכל לסיים את דבריי, בלי לציין את הפגיעה והאלימות כלפי הצוותים הרפואיים בבתי החולים ובמרפאות, דבר שעומד על סדר היום שלנו.

יעקב בן-יזרי: בשבוע הבא יש לנו ישיבה משותפת עם המשרד לביטחון פנים, משרד המשפטים והיועץ המשפטי לממשלה, כדי לחפש דרכים ולהגביר את ההליכים עליהם אני מדבר: הגשת תלונה, פתיחת תיק, שפיטה, ענישה, חומרה וכו'.

יעקב בן-יזרי: אם נגיע לדברים האלה, בנוסף לסיוע ההדרכתי, התרבותי, ההסברתי, יש סיכוי שאנחנו נוכל להגיע לצמצום התופעה והקטנתה עד מינימום.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יצחק גלנטי: עצם העובדה שנמצאים פה לא פחות מ-8 חברי כנסת, ולאו דווקא מסיעת הגמלאים, מראה עד כמה לנושא הזה יש חשיבות ממדרגה ראשונה.

יצחק גלנטי: יש לנו היום שתי מצגות, שאנו נציג בהמשך.

יצחק גלנטי: נכון שלחברי כנסת יש זכות קדימה, אבל במסגרת זו אני הייתי מבקש קודם מהגברת חפציבה לקרוא שיר.

חפציבה: את השיר כתב אליהו מנסור, ישיש בן 80, שהיה מפקח ארצי לערבית במשרד החינוך.

חפציבה: הוא כתב ספר בשם: "כבשת הרש".

ואסל טאהא: האם הוא כתב את השיר בערבית?

חפציבה: את השיר הזה הוא כתב בעברית, אבל הוא היה מפקח ארצי לערבית.

חפציבה: השיר נקרא: "קשישים רפי אונים": "עד מתי הפשע יעלוז, ירקוד, יפזז ויחוג, ינוע כשיכור?

חפציבה: הבריונים מכים, פוגעים והולמים בקשישים חסרי ישע שודדים רכוש ומכים כף.

חפציבה: לא נקפם מצפונם.

חפציבה: בדם נקי חטאו.

חפציבה: על חטא לא הכו, לא התחרטו ולא התוודו.

חפציבה: עוון ופשע נשאו, חטאת על חטאת הוסיפו זאת תקופה היסטורית, גורלית, הזמן הושבת מלכת, ימי הרת עולם מתקרבים צריך להטיל עונשים כבדים למעשים מזוויעים, חמורים" זה כתב ישיש בן 80, שכך הוא מרגיש.

חפציבה: אנחנו לא רוצים להרגיש כמוהו, ולכן אנו שמחים שהישיבה הזו מתקיימת.

ואסל טאהא: קהל נכבד, זקן זה אבא, זו אמא, זה אח, זה אנחנו, זה אני.

ואסל טאהא: חברה שלא מכבדת את הזקנים, זו לא חברה.

ואסל טאהא: לכן, יש צורך להדגיש את הערכים שפעם חינכו לפיהם.

ואסל טאהא: אני בא ממגזר, שהערכים האלה עדיין קיימים בו.

ואסל טאהא: כל זקן בחברה הערבית בישראל עדיין לא יצא ממסגרת המשפחה.

ואסל טאהא: צריך להיות ערך עליון לכיבוד ההורים והזקנים בתוך המשפחה.

ואסל טאהא: אנחנו מחשיבים זקן בתוך המשפחה כברכה.

ואסל טאהא: זקן בבית זו ברכה.

ואסל טאהא: אני מקווה, שהמודרניזציה והשפעתה השלילית בנושא הזה לא תגיע אלינו.

ואסל טאהא: אנחנו רוצים לחנך למודרניזציה, אבל רוצים גם לשמור על הערכים שאנחנו גדלנו עליהם.

ואסל טאהא: אנחנו רוצים שגם הבנים שלנו יגדלו עליהם, שישמרו את הוריהם, את הזקנים.

ואסל טאהא: התופעה של האלימות נגד זקנים הולכת ומתפשטת בחברה.

ואסל טאהא: אני מכיר את השוני בין חברה לחברה.

ואסל טאהא: הממסד, הממשלה והמשרדים השונים מקימים ועדות – ואני מקווה שהוועדה שהשר דיבר עליה תהיה ועדה עם שיניים ועם תקציבים, על מנת למנוע את האלימות ההולכת ומתפשטת – אבל זה לא מספיק ללמוד ולחקור את העניין.

ואסל טאהא: הרבה חוקרים את הנושא, אבל עדיין האלימות מתפשטת.

ואסל טאהא: זאת הבעיה שצריכים לטפל בה.

ואסל טאהא: בלי תקציבים, אדוני השר, זה לא יעזור.

ואסל טאהא: הוועדה הזו תהיה ככל הוועדות.

ואסל טאהא: מקימים ועדה וקוברים את הנושא.

ואסל טאהא: אני באתי להזדהות עם הזקנים ועל כל הנושא, ואני מוכן להירתם למאבק באלימות נגד הזקנים.

ואסל טאהא: תודה.

יצחק גלנטי: תודה רבה לחה"כ ואסל טאהא.

יצחק גלנטי: אני מבקש ממנכ"ל משרד הגמלאים, אבי ביצור, להציג את המצגת ולומר את דברו.

אבי ביצור: כאשר אתה רואה את החבורה הגדולה שיושבת כאן, כאשר אתה רואה שהפרלמנט הישראלי מציין את נושא הזקנים בישראל, הלב מתרחב.

אבי ביצור: אני רוצה להתחבר לדברים של חה"כ טאהא.

אבי ביצור: חייבים להבין שני דברים יסודיים.

אבי ביצור: רבותיי, מספר אחד חייב להיות מספר קסמים לרגלי כולם כאן.

אבי ביצור: 26,000 מקרים של תקיפות אלימות מדווחים.

אבי ביצור: בנוסף, יש התעללות, התעמרות והזנחה.

אבי ביצור: נמצאים איתנו כאן הגברת פאני יוז ממשרד הרווחה והשירותים החברתיים, ד"ר שרה אלון מאש"ל שממונה על המאבק בהתעללות, וורד סוויד, יועצת החברתית של ראש הממשלה.

אבי ביצור: אני אומר את הדברים, כי הם חלק מהוועדה שהפכה למנהלת כדי שהמספר הזה לא יישנה.

אבי ביצור: 26,000 מקרים.

אבי ביצור: צריך לזכור, שיש תת דיווח בחברה הערבית, בחברה הדרוזית, בחברה של החרדים והעולים.

אבי ביצור: כלומר, המספרים הם הרבה יותר גדולים.

אבי ביצור: הזקנים שלנו הפכו לשקי אגרוף, והגיע הזמן ששקי האגרוף האלה לא יהיו.

אבי ביצור: קמה ועדה בין משרדית בהוראת ראש הממשלה, כאשר כל המשרדים, כולל משרד הבריאות, משרד לביטחון פנים, משרד הרווחה, משרד החינוך ומשרד הדתות, האש"ל, הג'וינט, משטרת ישראל, אק"ם, משרד ראש הממשלה, חברו לתוכנית שהפכה מוועדה למנהלת שפועלת ב-7 ערים.

אבי ביצור: רבים באו ושאלו אותנו: למה העיר שלנו לא שם.

אבי ביצור: לראשי ערים כאלה אמרתי: תשמחו שאתם לא שם, כי האלימות כנגד זקנים עדיין לא הגיעה אליכם.

אבי ביצור: יש כאלה מקומות.

אבי ביצור: עם זאת המנהלת פעולת ב-7 ערים: שפרעם, ירושלים, חיפה, עכו, לד, נתניה ובאר שבע.

אבי ביצור: שאל חה"כ טאהא, האם זו רק תוכנית אחת מני רבות.

אבי ביצור: אני אומר בגאווה, כי זו תוכנית עם תקציב, תוכנית שמסתובבת עם 15,000,000 שקלים.

אבי ביצור: יש מגמה לתוכנית, שהיא תיעלם, שהמספר הזה ירד.

אבי ביצור: המילים: "אל תשליכני לעת זקנה", הם לא מילים בכוכב נולד לזמר מתחיל.

אבי ביצור: הגיע הזמן להגיד את זה.

אבי ביצור: אני אומר את זה בשם משרד מאוד צעיר, שמנסה להילחם בזה.

אבי ביצור: המשרד מנסה לתקן דברים שהיו, שלא ייתכן שיהיו.

אבי ביצור: זה לא עולה על הדעת, וזה לא יכול להיות.

אבי ביצור: מיד אחריי תשמעו על ההבחנה החשובה בין התעללות, התעמרות ואלימות.

אבי ביצור: בוועדה אנחנו התמקדנו באלימות: בתקיפה, בחבלה, באונס, הגזל, השוד, הרצח.

אבי ביצור: המקרה שמוכר לכולם הוא המקרה של גברת איטה פוגל.

אבי ביצור: אנחנו זוכרים את הפנים שלה.

אבי ביצור: אני מדבר אל קהל משוכנע, אבל אני רוצה שהקהל הזה ייצא מכאן כשגריר דעה של החדר הזה ויגיד נגמר.

אבי ביצור: אלה ההורים שלנו.

אבי ביצור: אני אומר את הדברים בכאב.

אבי ביצור: הנושא הראשון הוא הנושא של התעללות והתעמרות במשפחה.

אבי ביצור: את זה המשטרה לא מכירה, כי אז המספרים הופכים להיות מפלצתיים.

אבי ביצור: חברה שמכבדת עברה לא יכולה להתנהג כך כלפי ההורים שלה.

אבי ביצור: אין לה עתיד.

אבי ביצור: מעבר לכך, החלטנו לטפל באלימות.

אבי ביצור: המספרים מולכם.

אבי ביצור: רוב התקיפות הן על רקע של רכוש.

אבי ביצור: המטרה היא להילחם בתופעה שבדרך כלל פורצת ב-28 לחודש, התאריך בו מקבלים את קצבת הביטוח הלאומי.

אבי ביצור: יש ויכוח מקצועי סביב זה.

אבי ביצור: חלק מאנשי המשטרה אומרים לנו, שזה לא כל כך מדעי.

אבי ביצור: בעזרת חברים שהוצגו כאן מכל משרדי הממשלה ובעזרת גוף אקדמי אובייקטיבי, האוניברסיטה העברים, כדי שלא נמציא משהו פוליטי, מצאנו כי הבריונים הם בני 20-30 כאשר כולם גברים, כולם עם איזשהו עבר פלילי כזה או אחר בתחום סמים או אלכוהול.

אבי ביצור: אני מתרגש.

אבי ביצור: אני לא רגיל לדבר בפני קהל כזה.

אבי ביצור: זה ראוי ומגיע לזקנים שיראו מה עושים פה למענם.

אבי ביצור: יצרנו מודל שנקרא "שמש הפוכה".

אבי ביצור: המודל הזה פותח במה שביקש שר הבריאות, שדיבר על ההחמרה בענישה.

אבי ביצור: אני רוצה לעדכן את כולם, שכל הפרלמנטרים כאן היו שותפים לחוק המדבר על החמרת ענישה.

אבי ביצור: חוק חדש של חה"כ שרוני מדבר על 5 שנים קצבת מינימום לענישת מי שפצע, חבל או תקף זקן, ללא יכולת לתת לשופט הרחמן לבדוק את קורות חייו של הבריון ולהקל בעונשו.

אבי ביצור: אני מקווה, שימשיכו בכיוון הזה.

אבי ביצור: המשרד מנסה להוביל מהלכים נוספים, על מנת להוביל חקיקה בתחום הזה.

אבי ביצור: אני רוצה להסביר את המודל.

אבי ביצור: הזקן במרכז כאשר השמש היא עליו.

אבי ביצור: אנו מדברים על עזרים לבית, כמו עינית פריזמה לדלת לאדם היושב בכסא גלגלים, כך שיוכל לראות בעין דג את כולם.

אבי ביצור: הדבר השני הוא, לנטר את הקשיש וסביבתו.

אבי ביצור: אנחנו מדברים על מנהלת עירונית מתוקצבת, ניתן לבנות מתנועות הנוער והמחויבות האישית במסגרת בתי הספר, מתנדבי המוסד לביטוח הלאומי, משרד הרווחה, אנשי אק"מ והמשטרה, סיירת סב"א של המשרד לגמלאים, גמלאים למען גמלאים, וארגון "הדרת פני זקן" של המשרד לעניין גמלאים, בני בנות שירות לאומי בכל עיר, מערכת תורנויות סביב הזקן שהולך לכספומט, סניפי הדואר, הבנקים וכו'.

אבי ביצור: הדבר הראשון שגילינו, הוא שתוקפים זקנים בודדים.

אבי ביצור: זה קל לבריונים האלה.

אבי ביצור: בואו ננסה ללוות אותם בעוד אנשים.

אבי ביצור: זה כנראה ייראה אחרת.

אבי ביצור: אנחנו מדברים על קהילה, כך שמי שלא נמצא במוסדות נמצא תחת אב או אם בית.

אבי ביצור: זה רעיון של אש"ל שהולך עם משרד הרווחה.

אבי ביצור: אנחנו הצטרפנו לרעיון ואמרנו, כי בערים האלה נקים שכונות שבהן ניתן את לחצן המצוקה חינם אין כסף.

אבי ביצור: אני רוצה לתת לטל אסגד, להציג את לחצן המצוקה.

אבי ביצור: היום לחצן המצוקה קיים רק בבית.

אבי ביצור: מי שיוצא מהבית והותקף, אין לו דרך לקרוא לעזרה.

אבי ביצור: היו מספר מציגים בוועדת המדע של רעיונות כמו לחצן מצוקה של G.P.S, לחצן מצוקה של טלפון וכו'.

אבי ביצור: זה ממש לא חשוב מי עושה מה.

אבי ביצור: אנחנו צריכים ליצור מצב, שיבינו שהזקנים שלנו נשמרים על ידי משהו.

אבי ביצור: טל בא מחברת דנאל, חברת הסיעוד שגם עוסקת בפיתוח מכשירים.

אבי ביצור: כעת טל יציג את המכשיר.

טל אסגד: אני לא אלאה אתכם בפרטים הטכניים, מאחר ועשינו את זה כבר היום בוועדת המדע.

טל אסגד: התבקשתי על ידי ד"ר ביצור להציג אותו.

טל אסגד: המכשיר יושב על היד כמו שעון, וברגע של מצוקה בכל מצב מחוץ לבית ניתן ללחוץ ולהתחבר למוקד מצוקה.

טל אסגד: יש פה חיבור סוללארי לשלושה קווי טלפון של בני משפחה, כאשר הקו הרביעי הוא למוקד.

טל אסגד: אני נותן לחיצה, והמכשיר מתחבר למוקד.

טל אסגד: אני מקבל תשובה מהמוקד, ומהרגע הזה אני מתקשר איתו והם נותנים לי מענה לכל דבר ועניין, בין אם הוא נתקף ובין אם הוא מרגיש לא טוב.

טל אסגד: הייחוד של המכשיר הזה, הוא שהוא מתאים גם לאנשים שיש להם בעיית התמצאות.

טל אסגד: אנחנו יכולים באמצעות המכשיר הזה לאתר אותם, בין אם זה בטכנולוגיה סלולארית או בטכנולוגיה G.P.S.

טל אסגד: זה נותן ביטחון רב לאנשים שיוכלו לצאת מהבית.

טל אסגד: במוקד יש לנו מוקדנים ומוקדניות שעונים לכל שפה, גם לאמהרית.

יצחק גלנטי: נשאל כמה זה עולה.

אבי סלומה: מה קורה עם אדם כבד שמיעה?

טל אסגד: המכשיר הוא בעל רמקול שניתן להגביר אותו.

אבי ביצור: המכשיר הספציפי הזה עולה 160-170 שקלים, אבל אני לא רוצה לדבר על זה כיוון שיש עשרות מכשירים ועשרות חברות ואני לא רוצה להתייחס לחברה אחת ספציפית.

אבי ביצור: דבר אחד בטוח, והוא שאין לנו ברירה אלא ללוות את הזקן בכל דרך, לאור העובדה שישנה בעיה עם החינוך של הנוער שלנו.

אבי ביצור: לא סתם שידרנו את התשדירים של קמפיין האלימות כנגד זקנים בתוכניות הספורט ובתוכנית הישרדות.

אבי ביצור: הבריונים כנראה באים לא מהכיתה שלי בבר אילן.

אבי ביצור: המון תודה לשותפים שלנו.

אבי ביצור: אין ספק, שהיינו רוצים שלא תהיה תוכנית.

יצחק גלנטי: אני חייב לעזור לישיבה ספציפית בוועדה עצמה.

יצחק גלנטי: את המשך הדיון ינהל שר הגמלאים, רפי איתן.

יצחק גלנטי: תודה רבה לכולכם.

רפי איתן: אני מבקש מחה"כ מולה להציג את דבריו.

שלמה מולה: כבוד השרים, חברי הכנסת, ציבור המוזמנים, לכבוד לי להגיע לדיון הזה.

שלמה מולה: לא יכול להיות דיון ערכי ומוסרי יותר מהדיון הזה.

שלמה מולה: לי יש בעיה עם המילה זקנים.

שלמה מולה: אני רוצה לדבר על האבות שלנו וההורים שלנו.

שלמה מולה: חברה שהיא אלימה והורסת את בוניה ומייסדיה, היא לא חברה בריאה והיא צריכה תיקון מהר.

שלמה מולה: אני חושב, שהתיקון צריך לבוא קודם כל דרך החינוך של הילדים שלנו.

שלמה מולה: במסורת היהודית האדם המבוגר הוא האדם החכם ביותר, האדם הנאור יותר, השקול יותר.

שלמה מולה: כל הצעת חוק שתבוא כדי להתמודד עם תופעת האלימות נגד ההורים שלנו, נגד האבות שלנו, מייסדיה של החברה הזו, לא ייתכן שלא יהיה קונצנזוס סביבה.

יצחק גלנטי: רבותיי, מטעמים של תקנון הכנסת אני לא יכול לאפשר לשר לנהל את הישיבה.

יצחק גלנטי: היות והיה מי שהגיש ערעור בנושא, הייתי מודה לחה"כ זיו לנהל את הישיבה.

רפי איתן: השר שלך אוהב שצדיקים מלאכתם נעשית בידי אחרים.

שלמה מולה: אני חושב, שאסור לנו להסתפק בנתונים הסטטיסטיים.

שלמה מולה: אנחנו צריכים להיות הרבה יותר אפקטיביים.

שלמה מולה: אני גם לא מאמין בעבודה של ועדות.

שלמה מולה: אנחנו צריכים להגיע לפעולות הרבה יותר אפקטיביות ומשמעותיות.

שלמה מולה: הצעת החוק שעברה ומדברת על ענישת מינימום של 5 שנים, היא פעולה אפקטיבית.

שלמה מולה: עם זאת, היא נוגעת לסוף ההליך, לאחר שאותו אדם מבוגר נפגע.

שלמה מולה: נכון שיש בזה אלמנט הרתעה.

שלמה מולה: המשרד לעניין גמלאים צריך להכין תוכנית הרבה יותר אפקטיבית.

שלמה מולה: אתם תמצאו קונצנזוס מלא בכנסת לכל תוכנית שאתם תביאו לכאן.

שלמה מולה: גם אם אנחנו נצטרך להיאבק ולסייע לכך שהתוכניות שלכם תתקבלנה במסגרת תקציב 2009, אנחנו נעשה זאת.

שלמה מולה: כולם יתמכו, וכך גם ראש הממשלה שהוא באמת אוהב את הנושא, נרתם לנושא ופועל.

שלמה מולה: אני חושב, שגם חברי כנסת ירצו להירתם לכך, וזה מבלי קשר לקשת הפוליטית ממנה באנו.

שלמה מולה: בנוסף, צריך לעבוד על תוכנית של ריצ'ינג אאוט.

שלמה מולה: לא צריך לחכות שאותו קשיש שיבוא לדווח על אותה מטפלת שמכה אותו בבית.

שלמה מולה: אם לא תהיה יוזמה להגיע לאותו אדם מבוגר ולא תהיה סיירת מטכ"ל שתגיע להגן עליו, זה לא טוב.

שלמה מולה: לצערי, אני לא סומך כל כך על הפעולה האפקטיבית של משטרת ישראל.

שלמה מולה: המשטרה תגיע, עוד פעם תהיה קריאה וכו'.

שלמה מולה: צריך ליזום תוכניות אפקטיביות יותר.

שלמה מולה: אני אומר לכם ממי שבא מעולם אחר, שכאשר אני רואה ילד באוטובוס שרואה קשיש עומד ולא מפנה לו את המקום, זה הורג אותי.

שלמה מולה: אנחנו נכשלנו בחינוך הילדים שלנו לכבד את האדם המבוגר.

שלמה מולה: אני חושב, שמערכת החינוך צריכה לומר לעצמה שמי שלא מכבד את האדם המבוגר מחר יהיה גם אדם אלים.

שלמה מולה: משם הדרך לפשיעה ואלימות היא קצרה.

שלמה מולה: אנחנו צריכים להסתכל על עצמנו בראי, ולבדוק איזה דור אנחנו מגדלים.

שלמה מולה: לכן, התופעה של תקיפת האדם המבוגר היא פועל יוצא של כשלון חינוך של כל אחד מאיתנו.

שלמה מולה: צריכים לחזור לאותם יסודות היהדות, שמכבדת את זקני העם.

שלמה מולה: לכן, אני חושב שאתם צריכים להציג הרבה יותר אפקטיבית.

שלמה מולה: הכנסת תחבק כל תוכנית שתוצג.

שלמה מולה: העובדה היא, שכל הצעת חוק בנושא התקבלה.

רפי איתן: משרד הגמלאים לקח על עצמו את הביצוע של הנושא, ואת התיאום עם המשרדים האחרים.

רפי איתן: לא הוועדה מיישמת את הנושא בשטח, אלא משרד הגמלאים.

רפי איתן: אנחנו לא הצגנו כאן את התוכנית כולה, אבל התוכנית כולה קיימת בכל הארץ ומכילה שורה ארוכה של אלמנטים המאשפרים לכל זקן לקבל עזרה בזמן אמיתי בכל נקודה בארץ.

רפי איתן: בחודשים אלה אנו מתארגנים לנושא הזה, כאשר בחלק מהמקומות הוא כבר מבוצע.

רפי איתן: אני רוצה להרגיע אותך: אנחנו הולכים לאוצר ודורשים תקציב לשנת 2009, כאשר ידנו היא גם לקראת שנת 2010 ו-2011.

יצחק זיו: אנחנו מעבירים את רשות הדיבור לשרה אלון, שתציג את המצגת.

שרה אלון: ד"ר ביצור הבחין בין אותה תופעה חברתית של אלימות כלפי זקנים, כאשר אנחנו מתכוונים לאדם זר, שתוקף זקן.

שרה אלון: אנחנו נדבר על הבעיה החברתית האחרת שקשורה גם היא לפגיעה בזקנים - תופעת ההתעללות וההזנחה של הזקנים, כאשר מרבית הפוגעים הם מהסביבה הקרובה של הזקן.

שרה אלון: זה יכול להיות בן משפחה, מטפל או איש מקצוע שקשור לזקן.

שרה אלון: מתוך ממצאי הסקר הארצי שביצענו לפני 3 שנים, התברר שכל זקן חמישי בארץ חשוף לסוג אחד או יותר של התעללות וההזנחה.

שרה אלון: לא נרבה את הדיבור על כמה זה קשה לחשוף ולגלות את ההתעללות וההזנחה.

שרה אלון: התנהגויות פוגעות כאלה נעשות מאחורי דלתיים סגורות, והזקנים לא יבואו ולא ידווחו.

שרה אלון: אנחנו נקדיש את הזמן שניתן לנו על מנת לספר מה כן אפשר לעשות, ומה עושים המשרדים השונים בהתמודדות עם התופעה הזו.

שרה אלון: המטרה שעומדת לנגד עינינו היא לצמצם את התופעה.

שרה אלון: יהיה יומרני מצדנו לומר כי אנחנו הולכים למגר את התופעה.

שרה אלון: כנראה שזה בלתי אפשרי.

שרה אלון: לכן, אנחנו מדברים על צמצום היקף התופעה וצמצום הנזקים שנגרמים לזקן.

שרה אלון: לצורך התמודדות אפקטיבית אנחנו מדברים על הצורך בהעלאת מודעות לתופעה, חקיקה, גיבוש מדיניות, פיתוח שירותים ומענים, ויצירת שיתוף פעולה בין הגורמים השונים.

פאני יוז: הרבה גורמים עוסקים ברמה של העלאת מודעות הציבור, אך בסופו של דבר העשייה מתנקזת במחלקות לשירותים חברתיים.

פאני יוז: חלק מהדברים שאנחנו כמשרד הקמנו, זו הוועדה הארצית לנושא בדיקת הצרכים בתחום ההתעללות.

פאני יוז: יש ועדת תיאום בין משרדית בה חברים משרד הבריאות, משרד הרווחה, משרד לענייני גמלאים, הוועדה לענייני חקיקה וועדת היגוי למניעת התעללות במסגרת לטיפול ממושך.

פאני יוז: כלומר, אנחנו כמשרד עוסקים גם בנושא של איתור, מניעה וטיפול בקהילה ובמוסדות.

פאני יוז: מבחינת תוצרים - אני מביאה פה מספר נתונים שהם קטנים ביחס לתופעה של ההתעללות וההזנחה.

פאני יוז: בשנת 2006 24 מחלקות קיבלו תקציב ייחודי לעניין.

פאני יוז: מחלקה לשירותים חברתיים שקיבלה תקציב ייחודי לעניין, פעלה ויש תוצאות.

פאני יוז: כשני שליש מהמטופלים אכן טופלו.

פאני יוז: בשנת 2006 טופלו 1,210.

פאני יוז: בשנת 2007 טופלו 2,379 מקרים.

פאני יוז: על ידי פקידי הסעד טופלו 1,033 זקנים.

פאני יוז: כל היום שמענו על מספרים מאוד גדולים של תלונות למשטרה.

פאני יוז: הנתונים שלי מראים כי בשנת 2007 דווחו למשטרה 180 מקרים בלבד.

פאני יוז: זה מספר זעום.

פאני יוז: נשאלת השאלה למה.

פאני יוז: אני מדברת על התעללות בזקנים: הזנחה, ניצול כלכלי, פגיעה פיזית, פגיעה נפשית.

פאני יוז: צריך לזכור, שלבתי האבות והעובדים הסוציאליים, על פי חוק העונשין, יש אופציה לפנות לפקיד סעד או למשטרה.

פאני יוז: אנחנו רואים שהפניות למשטרה הן מועטות ביותר.

פאני יוז: במסגרת חוק למניעת אלימות במשפחה היו 230 מקרים.

פאני יוז: בשנת 2006 היום קרוב ל-4,000 מנויי אפוטרופוס.

פאני יוז: את יתר הנתונים לא הבאתי, משום שמינוי אפוטרופוס יכול להיות לאו דווקא על רקע של הזנחה והתעללות בזקן.

פאני יוז: כאשר לזקן אין מי שינהל את ענייניו בגלל המוגבלות שלו, הוא ממנה אפוטרופוס.

פאני יוז: גם משרד הבריאות וגם משרד הרווחה נכנסו לנושא המוסדי בשנים האחרונות.

פאני יוז: תהליך ההפנמה הוא תהליך מאוד ממושך.

פאני יוז: אני יכול לומר, שבשנת 2007 הגיעו אלי רק 40 דיווחים ממוסדות.

פאני יוז: זה בטל בשישים.

פאני יוז: תהליך ההטמעה הוא תהליך גדול מאוד, כאשר המוסדות לא רוצים לפגוע בשם שלהם ולכן הם נמנעים מלדווח למשטרה.

פאני יוז: אם כבר הם מדווחים, הם מדווחים לפקיד הסעד שהוא לא דמות שתבוא עם מדים לתוך בית האבות.

יצחק זיו: חה"כ שרוני, בבקשה.

משה שרוני: עצוב לי שצריך לדון בנושא התעללות בגמלאים.

משה שרוני: היה יותר אפקטיבי אם היינו דנים בטיפול בקשיש, האם הוא אנושי והוגן.

משה שרוני: אנחנו הגענו למצב כזה בגלל הרבה סיבות.

משה שרוני: במקום לטפל בשורש הבעיה, אנחנו מפתחים מכשירים לזקנים.

משה שרוני: חושבים רק איך למכור את הסחורה יותר מהר לגמלאים.

משה שרוני: הבעיה היא מרכזית, והממשלה חייבת לתת את דעתה.

משה שרוני: כמו שדנים בנושא הביטחון, צריך לדון במקרה הגמלאים.

משה שרוני: צריכים לזכור, שכל הגמלאים של היום בנו את המדינה ונלחמו בכל מלחמות ישראל.

משה שרוני: מגיע להם כבוד.

משה שרוני: מגיעה להם התחשבות.

משה שרוני: מגיעה להם תשומת לב.

משה שרוני: הייתי שמח לדון עם כל החברים כאן על הבעיות שיש בתורים לאשפוז, איך אפשר לקצר את התורים וכו'.

משה שרוני: כיום אנו מודעים לתופעת האלימות, והשאלה היא איך למנוע את זה.

משה שרוני: מי שחושב שזה קל, טועה.

משה שרוני: אני חושב, שצריך לשבת ולחשוב בצורה מעמיקה איך מונעים התעללות ותקיפה.

משה שרוני: הדבר היותר עצוב, הוא ההתעללות של בני משפחה.

משה שרוני: איך נפתור את הבעיה?

משה שרוני: לא מספיק שחברי כנסת מחוקקים חוקים.

משה שרוני: עד שהממשלה אישרה את החקיקה בנוגע לענישה לקח חצי שנה.

משה שרוני: בזה אני מראה את ההתחשבות של הממשלה כלפי זקניה.

משה שרוני: אומה שלא מכבדת את זקניה, אין לה זכות קיום.

משה שרוני: אנחנו צריכים לעשות את כל המאמצים כדי למנוע את מה שקורה כיום, ההתעללות כלפי גמלאים.

משה שרוני: אפשר לעשות הרבה אם רוצים.

משה שרוני: אני מבטיח, שאני אעשה הכל כך שתהיה מינימום פגיעה בגמלאים.

משה שרוני: אני גם נגד אלימות כלפי רופאים, אבל צריך לבדוק מהי הסיבה.

משה שרוני: יש סיבה לכך.

משה שרוני: אני נגד להרים יד על רופא, וצריך לעשות את כל המאמצים לא להגיע לזה.

משה שרוני: משרד הבריאות צריך למנוע את הסחבת של התורים.

משה שרוני: זו הבעיה המרכזית.

משה שרוני: הגיע הזמן, שכל ממשלה תתחשב בגמלאים בצורה הוגנת.

ורד סוויד: אני רוצה לומר, שאין נסיבות מקלות לאלימות.

ורד סוויד: סחבת היא לא סיבה לנקוט באלימות או להרים יד על רופא.

ורד סוויד: יש הרבה מאוד דרכים לפתור סחבת.

ורד סוויד: אני רוצה למחות על הדברים האלה.

ורד סוויד: אני רוצה לברך על עבודתו של ידידי המנכ"ל ושל הצוות, שהקדיש זמן רב לעניין, ועל עבודתם של הח"כ שרונים והח"כים האחרים בנושא של החמרת הענישה כלפי תוקפי קשישים.

ורד סוויד: לדעתי, יראו את הפירות של המאבק באלימות כלפי קשישים גם במודעות של האנשים.

ורד סוויד: גידול במספר תלונות אומר שאנשים יותר מודעים, יותר מתלוננים, ולא חוששים ללכת ולהתלונן.

ורד סוויד: הם יודעים שיתייחסו לתלונותיהם בכובד ראש, ושהענישה תהיה אפקטיבית.

ורד סוויד: לדעתי, כפי שהנושא הזה עלה למודעות ציבורית, הגיע הזמן שגם הנושא של התעללות יעלה למודעות.

ורד סוויד: אנחנו קוראים על מטפלים שמכים קשישים.

ורד סוויד: כאשר אנחנו הולכים לקחת מטפל לילד שלנו אנחנו מבקשים המלצות וחוות דעת, ובודקים איפה האיש שהולך לגעת בדבר הכי יקר שלנו עבד.

ורד סוויד: כאשר אנו מחפשים מטפל לקשיש אנחנו לא בודקים את אותו הרקע.

ורד סוויד: אם הילד הוא קורבן להתעללות, יש הרבה מאוד גורמים שיזהו את ההתנהגות שלו בכיתה או בגן.

ורד סוויד: אם מדובר בקשיש ערירי שאין לו ילדים, אנו חייבם לבדוק ולדעת מה קורה איתו.

ורד סוויד: כמובן שיש אחריות גם לאותן חברות שמעסיקות אותו.

ורד סוויד: אני לא רואה את זה ככישלון יחיד של אותו מטפל יחיד שמעז להרים יד.

ורד סוויד: יש אחריות שילוחית של מי ששולח אותו ולא בודק מה קורה.

ורד סוויד: אני מקווה, שהאתגר הבא יהיה לתת לאותם קשישים את אותם מטפלים שאנו נותנים לילדנו.

ורד סוויד: אותה איכות חייבת להיות לכולם.

כרמית שי: שלום לכל המשתתפים, וקודם כל לזקנים שיושבים כאן.

קריאה: אנחנו לא זקנים.

קריאה: תשני את המינוח זקנים.

כרמית שי: ברשותך, אני כן אשתמש במילה הזו.

כרמית שי: על זה רציתי לדבר.

כרמית שי: הנושא של התעללות בזקנים מתחיל בדיוק במילה הזו.

כרמית שי: התעללות בזקנים ופגיעה בזקנים לא מתחילה בעבריין שבא ותוקף אותו ברחוב, אלא ביחס של החברה בישראל מתייחסת לאנשים הזקנים.

כרמית שי: רובם מתייחסים אליהם כקליפה ריקה, שאין צורך בה, שהיא לא מועילה, שהיא לא חלק משוק העבודה והתרבות.

כרמית שי: אני יכולה לתת אינספור דוגמאות למקרים בהם אנשים, זקנים, מבוגרים, אזרחים ותיקים מבקשים להתנדב במשמר האזרחי או במקומות אחרים, ומסרבים לקבל אותם בגלל דעות קדומות.

כרמית שי: הם מבקשים להמשיך ולעבוד, ומסרבים בגלל דעות קדומות.

כרמית שי: הם מבקשים להמשיך ולהיות חלק מחוגי תיאטרון, ומסרבים לקבל אותם בגלל דעות קדומות.

קריאה: זה לא נכון.

קריאה: זה לא מדויק.

כרמית שי: יש עתירות לבג"צ על כך.

יעקב בן-יזרי: מותר לה לחשוב כדעה קדומה.

כרמית שי: אני מדברת על מאות פניות שמגיעות לארגון שלנו - עמותת המשפט בשירות הזקנה, שנוגעות לאפליית זקנים על רקע גילם.

כרמית שי: מכאן מתחילה האפשרות שאדם יכול לחשוב שהוא יכול להתעלל באדם זקן.

כרמית שי: התפיסה היא שהוא חלש ואין לו כוח.

כרמית שי: בצד המאבק המבורך והקמפיין שנעשה, צריך להתמקד גם בקמפיין שעוסק בנקודת החזקה שיש בזקנה, ויש המון: ניסיון, חכמה, הזמן הפנוי שיש לאנשים זקנים שמוכנים להשקיע אותו במטרות נעלות.

כרמית שי: גם את זה צריך לקדם בקמפיין, מעבר לנקודות החולשה שיש בזקנה.

כרמית שי: זה כדי להימנע מגילנות ואפליית זקנים אך ורק על רקע גילם בשל דעות קדומות.

כרמית שי: החוק הפלילי במדינת ישראל מורכב משני נושאים: האחד הוא שפגיעה בחסרי ישע היא אסורה.

כרמית שי: שניים, ישנה הוראה המדברת על אי חובת דיווח כעבירה פלילית נפרדת.

כרמית שי: אנשים שרואים אנשים אחרים פוגעים באנשים זקנים ומתעלמים מזה, בין אם במוסד ובין אם בקהילה, עוברים עבירה פלילית בפני עצמה.

כרמית שי: הייתי מבקשת מנציגות המשטרה, להקפיד הקפדה יתרה גם בנושא הזה.

כרמית שי: אם נחשף מקרה אלימות כלפי זקנים, חשוב מאוד לבדוק איפה היתה הסביבה, איפה היה הצוות המטפל, איפה היו שאר בני המשפחה שלא דיווחו על זה, ואולי גם להגיש כתב אישום בנושא הזה של אי מילוי חובת הדיווח.

יצחק זיו: היום עברתי בכמה ועדות בכנסת: כלכלה, כספים וביקורת המדינה, שם דובר על הנושא הסיעודי.

יצחק זיו: היה פיילוט של מכרז, הוסקו לקחים ויצא מכרז חדש.

יצחק זיו: הדבר שמוביל בנושא הזה הוא המחיר, כאשר צריך להתייחס למה שמקבלים עבור יום סיעוד.

יצחק זיו: כל הורדה במחיר פוגעת באיכות.

יצחק זיו: אם זה יהיה להחליף את הטיטול פעם ביום או פעם בשבוע.

יצחק זיו: לכל דבר יש מחיר.

יצחק זיו: העלינו את זה בכל הוועדות, והנושא יטופל.

יצחק זיו: אני רוצה לספר לכם, שהצעת חוק שיפוט מהיר לתוקפי קשישים לא עברה בכנסת.

יצחק זיו: אני לא הרמתי ידיים, ואני אגיש את ההצעה הזו בפעם השנייה, ואם יהיה צריך גם פעם שלישית.

יצחק זיו: אני מקווה, שלא יאשרו את הנושא של העלאת מחיר ביקור בבנק.

יצחק זיו: הרי מי יבוא להוציא את הסכום בבת אחת תמורת 6 שקלים?

יצחק זיו: אותו קשיש.

יצחק זיו: באותו רגע הוא הופך להיות יעד לתוקפי קשישים.

יצחק זיו: אנחנו הולכים לגרום לאותו קשיש לגשת רק פעם אחת בחודש לבנק.

יצחק זיו: במו ידנו אנו קוראים לאותם תוקפים.

יצחק זיו: זו נקודה חשובה מאוד, ואני מקווה שניתן את הדעת לנושא הזה ונטפל בו.

חפציבה: אם היו מטילים עונש על אותה חברת כוח אדם, שממנה שלושה מטפלים פגעו.

חפציבה: אני לא יודעת אם אפשר לשלול רישיון, אבל הם בוודאי יפחדו.

חפציבה: לא ייתכן שלא בודקים את האנשים האלה לפני ששולחים אותם לקשישים.

חפציבה: הם מקבלים רישיון, הם מרוויחים הרבה מאוד כסף, והם לא בודקים את האנשים שהם שולחים לקשישים.

חפציבה: את ראית שהמילה זקנים עוררה פה הרגשה מאוד לא נעימה.

כרמית שי: בגלל הסטיגמות.

חפציבה: לכן, כאשר מרגישים שהקהל לא כל כך אוהב את המילה, אז צריך לשנות אותה.

חפציבה: אברהם זקן בא בימים, ורש"י אומר זקן-חכם.

חפציבה: היום זה לא כך.

חפציבה: אם זה עורר סערה כזו, אז כדאי היה לחשוב על מילה אחרת.

יעקב בן-יזרי: אני לא מתבייש שקוראים לי זקן.

יצחק זיו: אני הגשתי הצעת חוק לגבי חברות כוח אדם.

יצחק זיו: חברות ההשמה האלה הן מתווך שגובה כספים כל חודש.

יצחק זיו: זה כאילו ששכרת דירה, ואתה משלם למתווך בנוסך לדמי התיווך הראשונים.

יצחק זיו: זו הצעת החוק שלי, שאני מקווה שיטפלו בה.

יצחק זיו: אני מעביר את רשות הדיבור לנציגת המוסד לביטוח הלאומי.

עטרה מילבסקי: הקודמים לי ציינו מספר נושאים, שאני מרגישה חובה להתייחס אליהם.

עטרה מילבסקי: בראש ובראשונה הוא המונח זקן.

עטרה מילבסקי: אם אני אתבייש לומר זקן, אני אקבל על עצמי את הערכים של הצעירים ששמים את הזקנים בצד.

עטרה מילבסקי: זה לא נכון.

עטרה מילבסקי: אם לא נקבל על עצמנו ערכים שמטילים עלינו ונדע כמה אנחנו שווים, אנחנו נתגאה בשם הזה, ואני אומרת את זה כאדם צעיר.

עטרה מילבסקי: כנציגת הביטוח הלאומי, אני רוצה לומר שהביטוח הלאומי מאפשר טיפול לאותה אוכלוסייה באמצעות מטפלות דרך אותן חברות סיעוד.

עטרה מילבסקי: רובן של החברות האלה מכשירות את המטפלים והמטפלות שלהן, כאשר אחד הדגשים הוא איתור וזיהוי של נושאים הקשורים לאלימות והזנחה.

עטרה מילבסקי: הנושא של מודעות מקבל מזה מספר שנים דגש, והוא גם מיושם.

עטרה מילבסקי: אכן נמצא שאחוז מאוד גבוה מהדיווחים לשירותי הרווחה ולמשטרה מגיעים מאותן מטפלות של חברות סיעוד.

יצחק זיו: אני מעביר את רשות הדיבור לנציגת המשטרה.

אורנה נחמני: אני רציתי להתמקד בנתונים שנמסרו כאן.

אורנה נחמני: נכון שאנחנו מתייחסים לנתונים, אבל מאחורי כל מקרה עומד אדם עם כל ההשלכות שיש לכך.

אורנה נחמני: אני רוצה לציין, כי למשטרה בשנת 2007 הגיעו 2,233 תלונות שהגישו בנוגע לאלימות כלפי קשישים, והכוונה היא לרצח, ניסיון לרצח, חבלה גופנית חמורה, תקיפה, שוד פלוס תקיפה לשם גניבה ועבירות מין.

אורנה נחמני: הנתונים האלה די דומים לנתונים של שנת 2005.

אורנה נחמני: בשנת 2006 היו קצת פחות.

אורנה נחמני: מרבית התלונות, בסביבות 1,800 תלונות, הן עבירות של תקיפה ללא חבלות וללא גרימת נזק כלשהו.

אורנה נחמני: לגבי הנושא של פגיעה והתעללות בחסרי ישע, שזה נושא נפרד מדובר על 73 תלונות בשנת 2007, כאשר בשנת 2006 מדובר על 43 תלונות.

אורנה נחמני: כלומר, יש קפיצה גדולה אבל עדיין זה מעט מאוד.

אורנה נחמני: יש תת דיווח בנושא של התעללות ופגיעה בחסרי ישע.

יצחק זיו: זה מעט, אבל יותר מדי.

אורנה נחמני: אמרנו שכל אדם שהתעללו בו זה הרבה מאוד, אבל עדיין יש כאן תת דיווח.

אורנה נחמני: המשטרה עושה את כל מה שהיא יכולה כדי ליצור את הקשר עם כל הגורמים בקהילה וכדי לעודד את הדיווח.

אורנה נחמני: אנחנו נשמח אם הקמפיין שלכם גם יעודד דיווח למשטרה, בתקווה שאותם עבריינים יבואו על עונשם.

יעקב בן-יזרי: יש לי שאלה למוסד לביטוח הלאומי.

יעקב בן-יזרי: מתוך סך עובדים זרים שמטפלים בקשישים בודדים האם ידוע לנו מה מספר המטפלות הישראליות?

עטרה מילבסקי: יש לי מספר שלא נמצא יחד איתי, אבל אני מוכנה להעביר אותו.

עטרה מילבסקי: כיום יש ניסיון לצמצם את מספר העובדים הזרים.

יעקב בן-יזרי: זה נושא שצריך לעניין הרבה מאוד קהילות.

עטרה מלבסקי: המוסד לביטוח הלאומי משלם עבור 18 שעות בשבוע, וכל שאר השעות משולמות על ידי המשפחה.

עטרה מלבסקי: המעסיק העיקרי הוא המשפחה, והאחריות כאן מתחלקת.

יצחק זיו: אני רוצה להודות לכל הנוכחים.

יצחק זיו: כל מה שנאמר כאן מוקלט, וכל הנושאים יעברו לדיון בוועדה בין משרדית בראשות משרד הגמלאים.

יצחק זיו: תודה רבה, הישיבה נעולה.