ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 461, 2008-06-16 11:30

יצחק גלנטי: צהריים טובים, אני פותח בזה את הישיבה.

יצחק גלנטי: על סדר היום, הצעת חוק הגנת השכר, תיקון 24 תשס"ח-2008, הכנה שנייה וקריאה שלישית, של חה"כ שלי יחימוביץ ושל חה"כ משה שרוני ושל חבר הכנסת , בבקשה זכות הדיבור.

שלי יחימוביץ': מדובר, לפחות מבחינתי, בהצעת חוק הכי חשובה שאני הנחתי אי פעם, כך שאני מייחסת לה חשיבות עצומה.

שלי יחימוביץ': יש לה שלושה רכיבים, היא מחייבת את המעסיק לתת תלוש במועד מסוים, היא מכילה בתוכה את אוסף הפריטים שאמורים להיות בתלוש השכר אשר יהפכו את התלוש לניתן לקריאה, מובן בידי העובד וגם ישמש בידיו הוכחה וכלי, אם וכאשר ירצה לתבוע את מעבידו, והרכיב השלישי שלה הוא הסנקציה שתנקט כלפי המעביד של יציית לחוק.

שלי יחימוביץ': זה חוק שאנחנו עמלים עליו שנתיים, ביסודיות ובהידברות יוצאת דופן ורואיה לציון בין כל הגורמים, אני לא סתם מציינת את זה, כי בחוק הזה זה בולט יותר מאשר בכל חוק אחר, אנחנו מדברים כאן על שיתוף פעולה ואני לא אומרת את זה לפי סדר החשיבות, גם של לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים, גם של ההסתדרות, גם של משרד התעשייה, מסחר והתעסוקה, גם משרד המשפטים, גם כמובן של הלשכה המשפטית של הכנסת, של קו לעובד, של הקליניקה לרווחה, של משרד האוצר, נציגים של כל הגופים האלה היו שותפים במשך שנתיים בדיונים ממושכים עד שהגענו להסכמות.

יצחק גלנטי: הכל מוסכם על כל הגופים האלה?

שלי יחימוביץ': בהמשך יעלה פה עוד פרט או שניים אבל הכל הוסכם, באמת באין ספור של פגישות והתכתבויות בין הנוגעים בדבר, לא הינו מזכירים את זה לולא הושגו הסכמות בגלל המורכבות לרוחב היריעה של הצעת החוק הזאת, בגלל חשיבותה לעובדים אני מבקשת שנדלג היום, אם יצוצו מהמורות אנחנו נפתור אותן ברוח טובה ובמהירות כיון שימיה של הכנסת הזאת, איך שלא נסתכל על זה, הם לא ארוכים במיוחד, וחשוב לנו להעביר את החוק הזה בשבוע הבא ובהקדם לטובת העובדים במדינת ישראל.

יצחק גלנטי: האם גברתי רומזת לכך שמפלגת העבודה מגישה מחר אולטימטום?

שלי יחימוביץ': מפלגת העבודה הצביעה כפי שהודיעה יושב ראש המפלגה, ב- 25 בחודש, על חוק פיזור הכנסת בקריאה טרומית.

יצחק גלנטי: תודה רבה, אני אבקש את הייעוץ המשפטי.

נועה בן שבת: נתחיל בהקראת הסעיפים.

מיטל שוורץ: הגנת חוק הגנת השר, תיקון מס' 24, התשס"ח-2008.

מיטל שוורץ: החלפת סעיף 24 בחוק הגנת השכר, התשי"ח-1958, (להלן- החוק העיקרי), במקום סעיף 24 יבוא: פנקס שכר ותלוש שכר 24 מעביד חייב – לנהל פנקס בדבר שכר העבודה המגיע לעובדיו ופרטי השכר ששולם להם בהתאם לסעיף קטן (ב) (בחוק זה – פנקס שכר); למסור לכל עובד, בכתב, רישום נתונים מתוך פנקס השכר, המפרט את פרטי השכר ששולם לו בהתאם לסעיף קטן (ב) (בחוק זה –תלוש השכר); פרטי השכר בפנקס השכר ובתלוש השכר יכללו את הפרטים המנויים בתוספת.

מיטל שוורץ: הרישום בפנקס השכר ומסירת תלוש השכר לעובד ייעשו לא יאוחר מהיום הקובע.

מיטל שוורץ: הוראות סעיף זה לא יחולו על יחיד לגבי עובדו שאותו הוא מעסיק שלא במסגרת עסקו או משלח ידו, זולת אם שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, קבע אחרת לגבי סוגי מעבידים או עובדים כאמור ובתנאים ובדרך שקבע.

מיטל שוורץ: שר התעשייה, המסחר והתעסוקה רשאי, לאחר התייעצות עם ארגון העובדים המייצג את המספר הגדול ביותר של עובדים במדינה ועם ארגוני מעבידים שהם לדעת השר יציגים ונוגעים בדבר, ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת – לשנות, בצו את התוספת; לקבוע לעניין סעיף קטן (א)(2) דרכי מסירה מיוחדות לסוגי מעבידים.

ג'ודי וסרמן: אני מציעה להוסיף כאן או סוגים מיוחדים של עובדים, מעבידים או עובדים.

יצחק גלנטי: זאת אומרת סוגי מעבידים , או עובדים?

ערן גולן: מה זה סוגי מעבידים?

ג'ודי וסרמן: זה יכול להיות מעביד שחלק מהעובדים שלו עובדים במפעל וחלק מהעובדים שלו עובדים מעבר לים, לגביהם צריך איזו צורה אחרת של מסירה.

דבורה אלעזר: עובדים שיש להם קישור לאינטרנט או שהם עובדים באופן רגיל באמצעות המחשב.

ג'ודי וסרמן: לא תמיד לפי סוגי המעביד, זה יכול להיות לפי סוגי העובדים.

כרמית בר לב: לגבי סעיף קטן (ה), היינו מבקשים לשנות את הנוסח של "ארגון העובדים המייצג את המספר הגדול ביותר של עובדים במדינה" לנוסח שדומה לארגוני המעבידים, קרי "ארגוני העובדים שהם על דעת השר יציגים ונוגעים בדבר", אנחנו חשובים שהדינמיקה של מערכת יחסי העבודה בישראל אינה תואמת את הניסוח של עובדים מחד ויש מקום לתת גם לארגוני עובדים אחרים, לפי דעתו של השר.

עמית בן צור: זה הנוסח שהגענו אליו בהסכמה.

אורה ברנד: אני רוצה להתנגד לדבר הזה, הנוסח המקובל בכל החוקים שבהם יש חובת התייעצות היא חובת התייעצות עם ארגון העובדים הגדול ביותר, אנחנו לא נעשה שינוי על החוק הזה, על הצעת התיקון של החוק הזה, ואי אפשר להכניס פתאום עז בדקת האפס ולתנגד לנוסח, מבקשים כאן התייעצות לא עם ארגון העובדים הגדול ביותר, אלא עם כלל ארגוני העובדים, ואני חושבת שכפי שמקובל בחוקי העבודה שקיימים עד עצם היום הזה, ובכל תיקון שאנחנו הכנסנו גם במהלך השנים האחרונות, חובת התייעצות היא חובת התייעצות עם ארגון העובדים שמיצג את מספר העובדים הגדול ביותר במדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': זה לא נתון לדיון.

שלי יחימוביץ': אתם לא יכולים להופיע אחרי שנתיים שאנחנו יושבים בצורה סיזיפית ולהציע, זה פשוט לא רציני.

יצחק גלנטי: בבקשה נצגית משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה הגברת עורכת הדין דבורה אלעזר, בבקשה.

דבורה אלעזר: שלום, אנחנו לא מסכימים להערה של ההסתדרות הלאומית, ראשית מאחר ובחוקי העבודה זה הנוסח והוספת עוד גוף אחד שאנחנו צריכים להיוועץ איתו, זה אומר עוד בירוקרטיה ועוד עיכוב, ולכן זה לא מקובל עלינו, עניין שני צריך לזכור שאנחנו מדברים על ארגונים מיצגים של מעבידים, אנחנו נוקטים בנוסח הזה מכיוון שאין ארגון אחד גדול של מעבידים, יש תיקונים בענפים שונים וכל אחד מיצג ארגון יציג לצורך אותו ענף, כשאנחנו מדברים על עובדים אנחנו מדברים על ארגון המציג את הספר הגדול של העובדים גם לפי חוק ההסכמים הקיבוציים יש ארגון אחד.

יצחק גלנטי: תודה רבה, סליחה שאני קוטע, דברייך ברורים לחלוטין, אנחנו נצביע על סעיף 1, מי בעד?

יצחק גלנטי: הצבעה בעד – 4 אין מתנגדים אין נמנעים סעיף מס' 1 התקבל

מיטל שוורץ: הוספת סעיפים 25א ו- 25ב אחרי סעיף 25 לחוק העיקרי יבוא: העברת סכומים שנוכו 25א סכום שנוכה בהתאם לסעיף 25, יעבירו המעביד למי שלו מיועד הסכום תוך 30 מהיום שבו רואים כמולן את השכר שממנו נוכה, זולת אם נקבעה בחיקוק דרך אחרת.

מיטל שוורץ: עונשין 25ב מעביד העושה אחד מאלה, דינו – מחצית הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(2) לחוק העונשין, התשל"ז-1972 (בסעיף זה – חוק העונשין) – אינו מוסר לעובדו תלוש שכר עד המועד האמור בסעיף 24(ג), בניגוד להוראות סעיף 24(א); עבירה לפי פסקה היא מסוג העבירות של אחריות קפידה; מוסר לעובדו תלוש שכר שלא נכללים בו פרטי השכר ששולם לעובד, כולם או חלקם בניגוד להוראות סעיף 24(ב).

מיטל שוורץ: מעביד שניכה סכומים משכרו של עובד, בניגוד להוראות סעיף 25, דינו – מחצית הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין.

סיגל סודאי: בעיקרון אין לנו התנגדות כשמדובר בניכוי משכר שהוא במובהק, המעביד ניכה אותו כשמגיע לעובד הסכום הזה והמעביד ניכה אותו, אלא מה?

סיגל סודאי: המציאות מלמדת שיש הרבה חובות של עובדים בעיקר לפי סעיף 25ב, שמדובר בניכוי חוב משכר אחרון, שאין לגביו התחייבות בכתב של העובד שמדובר בחוב לפי סעיף 25, והמחוקק התיר למעביד בסיום העבודה לנכות משכרו האחרון חוב של העובד, הפסיקה פירשה את זה כחוב קצוב ומוכח, הבעיה היא שהקביעה מה זה חוב קצוב ומוכח בפסיקה, היא קהורנטית, היא לא מובהקת.

ג'ודי וסרמן: הבעיה שלך היא רק לגבי סעיף 25ב?

סיגל סודאי: לי יש בעיה עם זה, למעשה לא מתירים למעביד לנכות שום חוב של עובד כשמדובר בחוב מובהק של העובדים, אני חושבת שאם כבר רוצים להשאיר את זה, קשה לדעתי לעלות את זה על מסלול פלילי כשמדובר ברמה אזרחית בפסיקה שהיא מאוד בעייתית ולא ודאית ולא מובהקת.

ג'ודי וסרמן: לגבי סעיף 25א הפסיקה בעייתית, או שזה רק 25ב?

סיגל סודאי: היא בעיקר לגבי ב.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת אדוני היושב ראש לא להיכנס בכלל לגופה של ההערה, כיוון שאנחנו, אני כבר ציינתי שאנחנו מנהלים משא ומתן חסר תקדים ביסודיות שלו עם הגופים השונים, חלק אינטגרלי מהמשא ומתן היתה לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים, בלשכת הארגונים הכלכליים ישנם שלושה עשר ארגונים, הלשכה מייצגת אותם, לא יכול להיות שעכשיו יופיעו פה שלושה עשר נציגים של שלושה עשר ארגונים וכל אחד יאמר את דברו.

שלי יחימוביץ': יש גוף פורמלי מבוסס, פורמלי, רשמי שמולו אנחנו מתדיינים ואיתו ניהלו את כל הדיונים, פתאום מופיע לי עוד לשכת נבחר או עוד גוף מאוגד, זה לא רציני ואי אפשר להפוך את הקערה על פיה, מה גם שבאמת באופן יוצא דופן היה שיתוף פעולה מוחלט עם המעסיקים, אז שיפתרו הם את המחלוקות שלהם בינם לבין עצמם, שיבחרו נציג אחר מטעמם שייצג אותם כאן בכנסת.

יצחק גלנטי: חברת הכנסת יחימוביץ, בכל זאת ישנו כאן דיון בוועדה, ומותר להגיש חשיבה שונה.

שלי יחימוביץ': אני לא בטוחה אדוני היושב ראש.

יצחק גלנטי: נכון שהיה להם מספיק זמן כדי לייצג את עמדתם, אני לא פוסל את זה.

שלי יחימוביץ': הם מיוצגים על ידי גוף פורמלי שאנחנו מתייחסים אליו מאוד ברצינות, לא יכול להיות שיבואו עכשיו כל החלקים שמהווים את הגוף הזה וכל אחד יטען את דעותיו.

נועה בן שבת: למעשה אם אנחנו מדברים על החובות לפי סעיף 25א לפחות, אנחנו מדברים על דרישות מחמירות, והפסיקה יודעת שאם היא מבקשת חוב קצוב ומוכח ושאינו שנוי במחלוקת, היא מדברת על התחייבות בכתב, אנחנו לא מדברים על רשימה פרוצה של דברים.

נועה בן שבת: אני חושבת שמעבידים, ישנם דברים שהפסיקה באמת אומרת, אנחנו לא מוכנים שהמעביד ינכה באופן חד צדדי משכרו של העובד, למשל נזקים שנגרמו, שהמעביד טוען שנגרמו, מבלי ללכת לבית המשפט ולהוכיח את הנזקים שנגרמו ומה החוב שמגיע עבורם, או מה הסכום שמגיע עבורם, אי אפשר לנכות באופן חד צדדי משכרו של העובד, לכן בעצם להגיד שהנושא הזה הוא בלתי ניתן לקבוע לגביו הוראות פלילית, זה נראה לא נכון, וזה באמת קבוע במשרד המשפטים בחוק עובדים זרים, דובר כבר על עבירה, של עבירה של ניכוי שכר שלא בהתאם לסעיף 25, לכן נראה שלגופו של עניין אין פה בעיה.

סיגל סודאי: הפסיקה ברורה, צריך התחייבות בכתב של העובד.

יצחק גלנטי: אני רוצה להביע פה את דעתי, גם לי מותר בתור היושב ראש להביע דעה, מאחר ובכל זאת המעביד הוא שולט בחובותיו ובזכויותיו של העובד, הוא כבר נטל את העבודה שלו, הוא כבר תרם את חלקו, מתן זכות יתר למעביד לבוא ולהגיד "רגע אחד אתה חייב לי משהו באיזה מקום", מבלי שחלה חובת ההוכחה על ידי אותו מעביד ולזכות את זה מראש זה נראה על פניו דבר פסול שעשוי בעצם לעוות את כל מה שהחוק הזה מתכוון לומר.

ג'ודי וסרמן: אדוני אני מבינה שלגבי א' במהלך חיי עבודה אין מחלוקת, הפסיקה היא ברורה, ההוראות של החוק מאוד ברורות, לעומת זאת לגבי ב' אני מבינה שהפסיקה קצת.

סיגל סודאי: אני יכולה לומר שהגדרת המילים מתייחסת לסעיף 25א בלבד, לא לחודש של סיום העבודה.

שלי יחימוביץ': ממש לא, אנחנו מבקשים להישאר בנוסח הזה.

דבי אלעזר: אני רוצה להוסיף כשמדובר בעבירה של מחשבה פלילית, כך שלא על מחלוקת כנה בין הצדדים יוגשו כתבי אישום אלא רק כאשר שבאמת היתה מחשבה פלילית מטעם המעביד, ואם יש מחלוקת כנה, בכל מקרה הכלל הוא שנפרש את זה לטובת הנאשם כשמדובר בפרשנויות שונות שמקובלות, כך שאני לא רואה את החשש שחברתי מלשכות המסחר.

יצחק גלנטי: תודה רבה, אני מבקש להמשיך.

מיטל שוורץ: מעביד שניכה סכומים משכרו של עובד ולא העבירם למי שלו יועדו הסכומים, בניגוד להוראות סעיף 25 א, דינו – מאסר שנתיים או קנס פי חמישה מהקנס הקבוע בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין.

מיטל שוורץ: מעביד שעבר עבירה לפי הסעיפים הקטנים המפורטים להלן, בנסיבות מחמירות, דינו - סעיף קטן (א) או (ב) – כפל הקנס הקבוע באותו סעיף קטן, לפי העניין; סעיף קטן (ג) – מאסר 30 חודשים או קנס פי שישה מהקנס הקבוע בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין.

מיטל שוורץ: בסעיף זה, "נסיבות מחמירות" – כל אחת מאלה: המעשה נעשה בכוונה להשיג טובת הנאה לנאשם או לאחר, או להימנע מתשלום המגיע לעובד או עבורו; המעביד מואשם בכתב האישום בשלושה אישומים לפחות בגין ביצוע עבירות לפי חוק זה שבוצעו בתוך תקופה שאינה עולה על 12 חודשים.

שי סומך: אני רוצה לשאול, שאלה לדיון, לגבי סעיף ה(1)(2), משרד המשפטים מתכוון באופן מסורתי לקביעת נסיבות מחמירות, ישנן כמה עבירות שצריך להכפיל את הקנס, הוא x אז יהיה שלוש פעמים x, אם המאסר הוא y אז הוא יהיה שלוש פעמים y, אם נעשו שלוש עבירות, לא צריך לקבוע נסיבות מחמירות מעבר ההכפלה שלו, המאסרים שנקבעו בחוק.

שי סומך: יש לי הצעה חלופית שהיא לא רחוקה ממה שכתוב כאן, הצעה שבעצם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה העלה, אנחנו מוכנים למצב שבו נעברה עבירה לגבי כמה עובדים במקום עבודה, זה באמת מראה על הפרה שיטתית במקום העובדה, אני מניח שאפשר לדבר על שלושה עובדים ויותר, במצב כזה אנחנו מוכנים לראות את זה "כנסיבות מחמירות", ואז זה לא סותר את עקרונות המשפט.

יצחק גלנטי: ומה לגבי עבירה חוזרת עם אותו עובד ולא על שלושה עובדים אחרים.

שי סומך: אני מניח שיכול להיות פרט מסוים חסר בתלוש.

יצחק גלנטי: שיחזור על עצמו כמה פעמים?

שלי יחימוביץ': זה לא מקובל עלי לחלוטין, חבל שאנחנו מחכים לזה היום, אגב.

שי סומך: לא הגענו עם זה היום.

שלי יחימוביץ': אנחנו העברנו נוסחים שוב ושוב, אתם לא עשיתם תיקונים על הנוסח.

שי סומך: ההערה הזאת היתה מתחילה, את יכולה לשאול את הלשכה המשפטית, זו הערה שאנחנו חזרנו עליה לפני זמן רב והעלנו אותה, אני חושב שעוד לפני קריאה ראשונה, אני בטוח בזה.

שי סומך: היא נשארה במחלוקת, אנחנו ניסנו בישיבה אצלך, ניסנו ליישב אותה, דיברנו עליה, היו ניסיונות ליישב אותה ולא הצלחנו.

שלי יחימוביץ': עמדת המשרד לתעשייה, מסחר ותעסוקה היא פה הקובעת.

שי סומך: אם נניח שבמשך חצי נעברה עבירה, אז מכפילים את הקנס בשש.

סיגל סודאי: רק רציתי להעיר לגבי שלושה אישומים, לנו אין התנגדות כמובן להעניש מעביד שחוזר על המעשים הלאה, ומדובר פה בשיטתיות, הבעיה שלי כאשר מדובר על שלושה אישומים, נניח שקורת איזו טעות והטעות הזו היא חד פעמית, אבל היא חלה על כמה עובדים במקביל כי הוציאו את התלוש עם טעות אחת שהיא רוחבית, אז כאן הופך להיות מעביד עם סיבות מחמירות כשהוא עשה את זה פעם אחת בטעות, מה שאני חושבת שזה צריך שזה יהיה ברור, או שזו טעות שחוזרת, לא טעות שחוזרת על עצמה אלא מעשה שחוזר על עצמו, מה שמבהיר למעשה שמדובר במעסיק שהוא מתעמר והוא בעייתי ושהוא שולל את הזכויות של העובד ולא באיזו טעות שהיא חד פעמית ואז להפוך אותו לעבריין.

עמית בן צור: יש טעם בדברים האלה, שואל אותך שי סומך, הרי יכולה להיות טעות של מעסיק בתום לב, והוא עושה אותה גורפת באותו חודש למספר גדול של עובדים ובתום לב, אז אנחנו לא באים ואומרים שזה היה בנסיבות מחמירות, לעומת זאת הדברים המרכזיים שאותם אנחנו רוצים לתקוף זו הפרה סדרתית חוזרת על פני חודשים רבים, כאן אנחנו מדברים על שלושה בתקופה של שנים עשר חודשים, זו ההפרה הסדרתית שאותה בעצם אנחנו רוצים למנוע.

שי סומך: פשוט תכפיל, אם יש כמה עובדים לאורך תקופה ארוכה, אז תכפיל והקנסות שלו יהיו אסטרונומיים, זה מאוד מרתיע, הלוואי שבתי המשפט יגיעו לקנסות האסטרונומיים האלה, ככל שהעבירה היא יותר חמורה המכפלות יוצאות מאוד מאוד גבוהות וזה מספיק גבוה ומספיק מרתיע, ההכפלות הן שעושות את העבודה.

אני רוצה להתייחס לשני דברים, ראשית לגבי הנושא הזה לדעתי צריך להיות רישום או מנגנון שייתן פתרון של איזו הודעה, בעידן המחשב סיטואציות כאלה קרות אצל הרבה מעבידים שלפעמים הן טעויות שחוזרות על עצמן.

אני מתייחס רק לטעויות לגבי מקרה, כולנו מכירים את זה וכולנו עבדנו וקיבלנו תלוש משכורת, היום אנחנו יותר מסודרים, אני לא מדבר על יותר קשה אני מדבר על יותר מסודר, לגבי הנושא הנוסף שחסר לי כאן זה המעביד הציבורי, המעסיק הציבורי ואני מניח שהחוק הזה צריך לחול גם על אותם רשויות מקומיות, מוסדות ציבור וכדומה, השאלה כאן מי נושא באחריות, לגבי מעסיק פרטי אנחנו יודעים מי נושא באחריות, במקרה של מעסיק ציבורי מי נושא באחריות?

ג'ודי וסרמן: בחוק הגנת השכר כתוב שבעניין, דין המדינה כמעביד, כדין כל מעביד אחר ולכן זה חל עליו.

את יכולה למשל להגיד ראש רשות מקומית, אותה רשות מקומית שלא שילמה, אנחנו מכירים וישנן עובדות, הדברים קיימים במציאות שרשויות לא עשו את מלאכתן נאמנה בעניין הזה.

שי סומך: אם רשויות מקומיות לא מוגדרות פה, לא ראיתי כמעסיק.

שי סומך: הנושא חיוב אישי על ראש רשות מקומית.

אתה בטוח שזה מופיע כאישי?

רשויות מקומיות לאחרונה לא מעביאות, בחלקן, את אותן קופות גמל וקרנות ההשתלמות, את החלק של המעביד, לא העבירו במשך לא חודשים אלא שנים, אני לא רואה שזה בא לידי ביטוי בחוק ואני מבקש שהדבר יבוא לידי ביטוי.

יצחק גלנטי: לא נראה לי שפה זה נוגע לתלוש שכר, פה מדובר על הנפקת תלוש שכר עם כל המרכיבים שלו, עד כמה שידוע לי זה באמת הופך להיות בסיטואציה הזאת לפלילי.

חזי אופיר: אני רוצה לומר שדווקא עכשיו יש לנו תיק על השולחן, של רשות מקומית שלא אנקוב בשמה, שלא העבירה תשלומים שגבתה מעובדים, התיק נמצא עכשיו בהליך מהיועץ המשפטי של הממשלה, כי ראש הרשות באמת צריך אישור של היועץ המשפטי כדי להעמיד אותו לדין, וזה נעשה עכשיו, אני מאמין שכן נקבל את האישור הזה, אבל אנחנו פועלים נגד רשות מקומית ככל מעסיק עם המגבלות שהחוק מתייחס.

שלי יחימוביץ': חזי אופיר ברשותך, תתייחס כאן לעוד עניין כי אתה כן מוסמך לדבר על העניין, מעבר למה שאומר חבר הכנסת , לעניין של ההפרה החוזרת.

נועה בן שבת: אני רק רציתי להעיר שיש התייחסות לנושאי משרה, גם לעבירה הזאת לנושאי משרה.

חזי אופיר: רק עם הכפיפות שלגבי נבחר ציבור צריך אישור.

דבורה אלעזר: אני מנסה להציע נוסח מפשר בנושא של ההחמרה, אולי אפשר להתייחס לשני עובדים בהקשר של שלושה אישומים, כך שנתייחס גם למספר עובדים וגם למספר האישומים?

נועה בן שבת: על שני עובדים כשעל כל אחד שלושה אישומים?

דבורה אלעזר: כן.

דבורה אלעזר: אנחנו מדברים על הנסיבות המחמירות, אני חושבת שאפשר לחיות עם זה.

אפשר.

שלי יחימוביץ': אני מסכימה.

יצחק גלנטי: תודה.

מיכל חילי: האם אפשר לחזור על הפשרה שהוצעה?

דבורה אלעזר: אנחנו מדברים על שני עובדים שלגבי כל אחד מהם יש שלושה אישומים, במהלך שנים עשר חודשים.

שי סומך: אז אולי נגדיל את זה ל- 18 חודשים?

נועה בן שבת: רק לגבי הערה לנוסח, בסעיף 25ב(א)(1) אנחנו מתכוונים, אם זה לא ברור מהנסוח, בניגוד להוראות 24א אנחנו אמרנו שאם הוא לא מוסר תלוש, הכוונה לכך שהתלוש לא נמסר בכלל, לא שהתלוש שנמסר אינו תואם.

נועה בן שבת: יש מצב שהוא לא מסר תלוש, המועד שהשכר הופך למולן זה בדרך כלל תשעה ימים אחר המועד שנועד לתשלום השכר.

מזור בהיינה: זאת אומרת כשעובד מקבל את התלוש כחמישה עשר יום זה בעצם עבירה של המעביד.

נועה בן שבת: בעצם זה הופך להיות עבירה של המעביד שלא מסר את התלוש במועד וזה הופך להיות מולן.

שי סומך: אנחנו מוותרים על שלושה אישומים, אני חושב על הצעת פשרה יותר טובה, מספיק שיש עבירה לגבי שני עובדים ויותר, מבחינתנו זה מספיק, אנחנו לא רוצים את העיקרון של מספר.

קריאה: אנחנו לא פותרים את הבעיה במקרה אחד, באירוע אחד יש טעות אחת לאורך כל העובדים, אלו נסיבות מחמירות שהיתה טעות בתום לב, אתה לא יכול, אי אפשר לכך, זו לא היתה הכוונה, הכוונה היתה למנוע.

יצחק גלנטי: רבותיי תודה רבה, אני מבקש להצביע על סעיף 2.

יצחק גלנטי: עם התיקון של שני עובדים.

יצחק גלנטי: הצבעה בעד – 3 אין מתנגדים אין נמנעים הסעיף התקבל

מיטל שוורץ: תיקון סעיף 26 בסעיף 26 לחוק העיקרי – במקום כותרת השוליים יבוא "אחריות נושא משרב בתאגיד"; סעיף קטן (א) – בטל בסעיף קטן (ב), במקום "לפי סעיף קטן (א) יבוא "לפי סעיף 25(ב), ובמקום "הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין, התשל"ז-1977" יבוא "מחצית הקנס הקבוע לאותה עיברה"; בסעיף קטן (ג), במקום "לפי סעיף קטן (א)" יבוא "לפי סעיף 25ב".

יצחק גלנטי: אפשר להצביע, מי בעד?

יצחק גלנטי: הצבעה אין מתנגדים אין נמנעים הסעיף התקבל

מיטל שוורץ: הוספת סעיף א26 לחוק העיקרי יבוא: סמכות שיפוט ותרופות 26א לבית הדין לעבודה תהא סמכות ייחודית לדון בהליך אזרחי בשל הפרת הוראות חוק זה, והוא רשאי לפסוק פיצויים אף אם לא נגרם נזק של ממון, בשיעור שיירא לו בנסיבות העניין, נוסף על כל פיצוי או סעד אחר.

מיכל חילי: אני מבקשת להתנגד בסעיף הזה, הבענו את ההתנגדות הזו גם בעבר, פיצוי נזק שהוא לא ממוני, לדעתנו הוא לא מתאים למטריה הזאת, החוק שלנו הוא חוק שמבקש תיקון להוסיף תלוש שכר ומתקן את חוק הגנת השכר, זו הצעת חוק שדומה יותר לחוק הודעה לעובד מבחינת המטריה, ולא לחוקים שבהם יש פיצוי נזק שאינו ממוני, זאת אומרת שזה למעשה, כמו שאמרתי הוא דומה לחוק הודעה לעובד והוא שונה מהחוק להטרדה מינית, ושונה אפילו מהחוק לזכות לעבודה בישיבה.

מיכל חילי: אנחנו הגענו להסכמות בעניין הזה עם ההסתדרות לדוגמה אחרי שנתבקשנו להגיע להסכמות, עשינו הכל כדי להגיע להסכמות, אז אני מבקשת שכבר אחרי שעשינו את זה, הפיצוי נזק שאינו ממוני שירד מהצעת החוק הזאת, אני חושבת ויש לי משהו לומר ושאני לא אשמע כמתחסדת, אבל אני חושבת שזה גם יכול לפגוע בעובדים משום שיכול לקרות פה משהו שהוא דומה למקרה של הלנה, היום מה שקורה שבתי המשפט לא משתמשים בזה, מרוב שיש סעדים והסעדים הם באמת לא פרופרציונליים אז מה שעושה בית המשפט, הרגולציה היא מאוד פשוטה, בית המשפט פשוט לא משתמש בזה ואני חושבת שזה מה שיכול לקרות, לאור שיש כבר פיצויים לדוגמה וההסכמה פה לגבי פיצויים לדוגמה זה לא משהו של מה בכך, יש לה גם מינימום, ואני חושבת שבנסיבות האלה אפשר לרדת מזה.

שלי יחימוביץ': אני מציעה לא לדון כרגע בסעיף, יכול להיות שנגיע כאן לעמק השווה בהמשך כאשר נעבור לסעיף הבא, להשאיר אותו כרגע פתוח ונעבור לסעיף הבא ואולי נחזור אליו.

יצחק גלנטי: אבל יש המשך לסיפור, אני מציע שנמשיך רק את סעיף קטן א.

מיטל שוורץ: (1) מצא בית הדין לעבודה כי המעביד מסר לעובדו, תלוש שכר עד המועד האמור בסעיף 24(ג), בניגוד להוראות סעיף 24(א)(2), או כי המעביד מסר לעובדו תלוש שכר שלא נכללים בו פרטי השכר ששולם לעובד, כולם או חלקם, בניגוד להוראות סעיף 24(ב), רשאי הוא לפסוק לעובד פיצויים שאינם תלויים בנזק (להלן – פיצויים לדוגמה), בשל כל תלוש שכר שלגביו פעל המעביר כאמור;

נועה בן שבת: אם אנחנו מדברים על פיצויים לדוגמה, היתה הערה שצריך שיהיה פה מרכיב של איזה זדון או יודעין של המעביד, כי אחרת אנחנו מדברים על כך שיכולה להיות טעות של המעביד ואפשר לנקוט נגדו בהליך משפטי ללא שיקול דעת של תביעה חובה לפלילים מבלי לקבל נגדו את הסעד של פיצויים לדוגמה.

נועה בן שבת: אני מציעה להוסיף "לא מסר לעובדו ביודעין תלוש שכר, או מסר לעובדו תלוש שכר ביודעין שלא נכללים בו פרטי השכר ששולם לעובדים", אז מרכיב הידיעה נותן ביטוי שזה נעשה בידיעה.

דבורה אלעזר: אני גם רוצה להוסיף שבמסגרת ההסכמות שהובאו על ידי הלשכה התיאום של ההסתדרות הם דיברו על נסיבות מחמירות שלא באו לידי ביטוי בנוסח, אני חושבת שביודעין משקף גם את ההסכמות האלה.

דבורה אלעזר: אנחנו תומכים ביודעין.

יצחק גלנטי: זה כולל את מה שכתוב פה שזה כולל גם השמטת פרט בתלוש?

נועה בן שבת: כן, גם לגבי השמטת פרט, אם הוא הושמט במכוון, ביודעין.

יצחק גלנטי: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אני חושב שאפשר לקבל את זה.

שלי יחימוביץ': אנחנו נסכים לביודעין, זה מופיע גם בנוסח פה, אם ההערה מתקבלת אז מסכימים להעביר את זה.

קריאה: אם תהייה הסכמה, בפסקה אחת.

שלי יחימוביץ': כן, פעמיים לפחות בתקופה של עשרים וארבעה חודשים, חזקה היא וכן הלאה, אם ההערה הזאת נכנסת אנחנו מוכנים שביודעין יהיה.

נועה בן שבת: מופיעה בהערה הצעה להגיד "כי אם המעביד ביצע הפרה פעמים לפחות בתקופה של עשרים וארבעה חודשים, חזקה שהמעביד ביצע את העבירה ביודעין", זאת אומרת שאם ההפרה חוזרת זה אומר שהוא עשה ביודעין, אבל זה ניתן לסתירה אם המעביד הוכיח שהוא לא ידע, אבל החזרה על העבירה יוצרת הנחה שזה ביודעין.

סיגל סודאי: ההערה הקודמת שלי אני חוזרת עליה גם פה, אם זה מקרה אחד, שקרתה טעות אחת שהיא טעות רוחבית בתלושי השכר.

יצחק גלנטי: מביאים את זה לידיעתו שיש כאן טעות, ולמרות זאת הטעות הזאת חוזרת על עצמה.

סיגל סודאי: צריך לומר במקום פעמיים במשך שני חודשים, לא בשני עובדים.

דבורה אלעזר: אנחנו מדברים כאן על עובד אחד.

יצחק גלנטי: אנחנו מדברים על שני חודשים עוקבים.

שלי יחימוביץ': שני חודשים שונים, יש פער של שלושה חודשים בערך.

קריאה: במשך שני חודשים במקום פעמיים.

קריאה: אז ב- ב(1) אנחנו מוסיפים פעמיים ביודעין .

מיטל שוורץ: (2) הפיצוי לדוגמה כאמור בפסקה (1) יהיה בסכום שלא יפחת מ- 1,000 שקלים חדשים ולא יעלה על 5,000 שקלים חדשים, ואולם רשאי בית הדין, מטעמים מיוחדים שיירשמו, לפסוק פיצוי בסכום אחר;

שי סומך: אנחנו מתנגדים על עונש של 1,000 שקלים, זו הערה שמשרד המשפטים שהיתה לרוב ההסכמות, משרד המשפטים התנגד לעונש המינימום הזה, אני אסביר, ראשית בחקיקה של השנים האחרונות, של שכר עבודה, בשני המקרים לדוגמה שהיה פיצוי לדוגמה לא היה עונש, כולל בחקיקה שהיתה בחודש האחרון.

שי סומך: זו לא היתה ענישת מינימום, לעצם העניין צריך לדעת שבחוק הזה יכולות להיות הפרות קלות ערך, גם ביודעין.

שי סומך: יכולות להיות הפרות ביודעין של איחור של כמה ימים במסירת, ישנם הרבה פרטים שצריכם להכלל, יכול להיות שיש פרט אחד שאינו נכלל, כשההגדרה של העבירה היא כל כך רחבה היא יכולה לכלול גם עבירות פעוטות וקלות, עונש מינימום הוא מאוד בעייתי, לפעמים זו עבירה שהיתה במשך תקופה מסוימת והיא עדיין קלת ערך, ההבחנות שאפשר לעשות כאן לגבי מספר העובדים ולגבי תקופה מסוימת, זו עדיין עבירה קלה, בית המשפט צריך כאן להפעיל את שיקול הדעת.

יצחק גלנטי: הנקודה ברורה, תודה רבה, שלי יחימוביץ את רוצה להתייחס לזה?

יצחק גלנטי: את עדיין מתלבטת?

מזור בהיינה: אני רק רוצה להבין, מדובר על טעות אחת, או שמדובר פה.

יצחק גלנטי: פה דובר על סכום מינימלי.

מזור בהיינה: אני שואל אם זו טעות אחת שנעשתה לגבי אדם אחד או שהטעות שחזרה מספר פעמים.

נועה בן שבת: הן לא חייבות לחזור, אם הן היו ביודעין אפילו פעם אחת אפשר לפסוק את הפיצוי והוא צריך להיות לא פחות מ- 1,000 שקלים.

דבורה אלעזר: אני רוצה לחזק את הדברים של שי סומך ולומר שאנחנו התחלנו עם כל הנושא של פיצוי לדוגמה לפני שנתיים, הוא נושא די חדש ובעצם ישנם היום שלושה חוקים, יש את חוק הלנת השכר, כל החוקים שהם באחריות המשרד לתעשייה, מסחר ותעסוקה, הזכות לעבודה בישיבה, ועכשיו החוק של הגנה בנושא של שחיתויות, לכל החוקים האלה אין רצפה יש רק תקרה, אני חושבת שלפחות בהתחלה חשוב לשמור על איזו אחידות, כי עדיין אנחנו לא מודעים ולא יודעים איך זה עובד בפועל, צריך לראות את זה בשטח, לכן אני מציעה לאמץ את מה ששי סומך מבקש.

שלי יחימוביץ': אני מקבלת את זה.

יצחק גלנטי: מקבלת?

יצחק גלנטי: אוקיי אפשר להמשיך.

מיטל שוורץ: אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לגרוע מזכותו של עובד לפיצויים או כל סעד אחר לפי כל דין, בשל אותה הפרה; ואולם בית הדין לעבודה לא יפסוק פיצויים לפי סעיף קטן זה, בתובענה ייצוגים כמשמעותה בחוק תובענות ייצוגיות, התשס"ו-2006.

מיטל שוורץ: "

יצחק גלנטי: 4 מקובל?

יצחק גלנטי: תודה רבה אנחנו מצבעים על הסעיף הזה.

נועה בן שבת: יש לנו את 4(א), שעליו לא מצביעים.

יצחק גלנטי: בסדר, החל מ-(ב) ואילך.

יצחק גלנטי: הצבעה.

יצחק גלנטי: הצבעה אין נגד אין מתנגדים סעיף 26א 4(ב) עבר המשך בבקשה

מיטל שוורץ: חזקה 26ב בתובעה של עובד לפי חוק זה, תהא חזקה כי המעביד לא שילם לעובד שכר רגיל עבור שעות עבודתו בהיקף של 186 שעות עבודה בחודש בהתקיים אחד מאלה:

עמית בן צור: זה סעיף שהיו בו כל מיני ניסוחים וכל מיני הסכמות ובסופו של דבר יש נוסח שהגענו אליו בהסכמה שדבורה אלעזר תוכל להציג אותו, במקום להקריא את הכל כאן.

דבורה אלעזר: זה נוסח שבעצם אני הגעתי עם המציעים ועם הארגונים, כמובן שאפשר להעיר עליו.

דבורה אלעזר: אני אקריא אותו.

דבורה אלעזר: נטל ההוכחה זה 26א

יצחק גלנטי: אולי אפשר להמשיך בהוספת תוספת על שיצלמו את 26א.

מיטל שוורץ: הוספת תוספת אחרי סעיף 36 לחוק העיקרי יבוא: "תוספת [(סעיף 24(ב)] פרטי השכר ששולם לעובד פרים לגבי העובד והמעביד – (1) שם משפחה ושם פרטי של העובד ומספר הזהות שלו; (2) שם המעביד, מספר תעודת הזהות שלו או מספר התאגיד, ומען מקום העבודה או עסקו של המעביד.

מיטל שוורץ: 2. (א) תאריך תחילת ההעסקה.

מיטל שוורץ: (ב) ותק מצטבר אצל המעביד או במקום העבודה.

מיטל שוורץ: 3.

מיטל שוורץ: תקופת התשלום - (1) לגבי עובד במשכורת – היקף המשרה; לגבי עובד בשכר – הבסיס שלפיו משולם השכר; לגבי עובד ששכר עבודתו נקבע לפי דירוג, מכוח הסכם קיבוצי או לפיו – יש לציין גם את דירוג העובד ודרגתו; (2) התקופה הקלנדרית שבעדה שולם השכר; (3) מספר ימי העבודה ושעות העבודה במקום העבודה בתקופה שבעדה שולם השכר; (4) מספר ימי העבודה שבהם עבד העובד בפועל בתקופה שבעדה שולם השכר; (5) מספר שעות העבודה בפועל של העובד בתקופה שבעדה שולם השכר; אם העובד נמנה עם עובדים כאמור בסעיף 30(א)(6) לחוק שעות עבודה ומנוחה, התשי"א-1951, יש לציין זאת במפורש; (6) מספר ימי החופשה שניתנו בתקופת התשלום ויתרת ימי החופשה, וכן מספר ימי המחלה שנוצלו בתקופת התשלום ויתרת תקופת המחלה הצבורה.

מיטל שוורץ: 4.

מיטל שוורץ: השכר ששולם לעובד - ערך השכר המשולם לעובד בעד שעת עבודה רגילה; (2) השכר הרגיל; (3) תשלומים אחרים, נוסף על השכר הרגיל, לרבות גמול שעת נוספות ומנוחה שבועית, פריון עבודה, דמי הבראה, דמי חופשה ודמי מחלה, וכיוצא באלה, שיפורטו לגביהם סוג התשלום, מספר היחידות שעבורן שלום – אם הוא משולם לפי יחידות, וסכום התשלום; (4) סך כל השכר והתשלומים האחרים החייבים במס הכנסה, וכן הסכום המצטבר שלהם בשנת המס; (5) סך כל השכר והתשלומים האחרים החייבים בדמי ביטוח לאומי, וכן הסכום המצטבר שלהם בשנת המס; (6) סך כל השכר והתשלומים האחרים המובאים בחשבון לעניין זכויות פנסיוניות או זכויות סוציאליות אחרות, שיפורט לפי סוג הזכויות שלגבהן מובא סכום זה בחשבון; שולם תשלום מהתשלומים המפורטים בפרט זה בעד תקופה שאינה התקופה האמורה בפרט 3(2), תצוין ביחס לאותו תשלום התקופה שבעדה שולם.

מיטל שוורץ: 5.

מיטל שוורץ: הניכויים - ניכוי מס הכנסה; ניכוי דמי ביטוח לאומי; ניכוי דמי ביטוח רפואי; ניכוי לקופת גמל, שיפורט לגבי הקופה שאליה הניכוי מיועד וסכומו; כל ניכוי אחר, שיפורט לגבי סוג הניכוי וסכומו; סך כל הניכויים.

מיטל שוורץ: תשלומי המעביד עבור תנאים סוציאליים לעובד, שאינם משולמים ישירות לעובד ואינם מנוכים משכר העובד, לרבות הפרשות המעביד לקופת גמל.

מיטל שוורץ: פרטי הפירעון - הסכום הכולל (ברוטו) המגיע לעובד במועד התשלום; הסכום בפועל (נטו) לתשלום; דרך תשלום השכר; משולם השכר שלא במישרין, בהתאם לסעיף 6 לחוק – הגורם שבאמצעותו משולם השכר, ואם התשלום נעשה באמצעות חשבון במוסד בנקאי – מספר החשבון ופרטי המוסד.

מיטל שוורץ: שכר מינימום לחודש ושכר מינימום לשעה, לפי חוק שכר מינימום, התשנ"ז-1987, 6השכר שכר המינימום כאמור שנקבע לפי סעיף 16 לחוק האמור, בהתאם לגילו של העובד".

נועה בן שבת: רק הערה אחת לנוסח, סעיף 3 סעיף 3(1) לגבי עובד במשכורת, יכול להיות שהפרט הזה צריך להיות מחוץ לתקופת התשלום ולעמוד בפני עצמו, רק מבחינת הסידור.

אורה ברנד: יש לי לעניין הזה עוד הערה, אני חושבת לעובד ששכר עבודתו נקבע לפי הסכם קיבוצי או מכוח הסכם או לפיו, יש לציין את דירוג והדרגה, לא שייך לסעיף של תוספת תשלום אלא לשכר, אלא בסעיף השכר המשולם לו.

יצחק גלנטי: בסדר, ההערה מתקבלת.

סיגל סודאי: עוד הערה, לגבי סעיף 3(5), לגבי עובדים על בסיס גלובלי, אני מדברת על עובדים באמת, אמיתיים כאלה שלא ניתן לפקח על שעות העבודה שלהם, הם עובדים על בסיס אמון אישי, אני לא צוחקת, אני לא צינית, אבל באמת כשיש עובדים כאלה אז זה לא משנה לגבי מספר השעות או ימי עבודה, ברגע שמעטנו לגבי שעות אז זה גם רלוונטי לגבי הימים, זה לא רק רלוונטי לגבי שעות, כי אם לא ניתן לפקח על שעות עבודה אז לא ניתן לפקח גם על ימי העבודה.

יצחק גלנטי: מותר להעסיק אותו גם בשבת וגם בחג, מה עם יום כיפור?

סיגל סודאי: רק עם אישורים לגבי חג ושבת, ההיגיון הוא אותו היגיון, אם לא ניתן לפקח על שעות העבודה אז גם לא על הימים.

שלי יחימוביץ': ההיגיון ממש לא אותו היגיון כיוון שאנחנו יודעים שהחוזים הגלובליים האלה, במקורם הם יועדו לעובדים מאוד בכירים שויתרו מראש על שעות נוספות בתמורה לשכר מאוד גבוה, היום אנחנו יודעים שהחוזה הזה הוא אמצעי להעסקת עובד בתנאי עבדות, יש חוזה גלובלי ואז אפשר להעסיק אותו 23 שעות ביממה, ולכן ההערה הזאת אינה רלוונטית.

סיגל סודאי: אבל ברגע שאנחנו בודקים את הדברים האלה, אם באמת לא ניתן לפקח על שעות עבודה, זה לא משנה אם זה עובד חזק או עובד חלש, ממילא החוק לא יחול עליו ולא יחולו עליו כל החובות, השעות הנוספות והכל, אז זה לא משנה.

יצחק גלנטי: אני מציין שעלי זה לא מקובל במפורש, זה נראה לי ניסיון להפוך את העובדים לחיילים, בצבא ההגנה לישראל מי שחותם על הסכם לצבא קבע אז הוא חייל 24 שעות ביממה 365 יום בשנה, אבל פה זה לא חיילים.

כרמית בר לב: לגבי 4(5), האם הציון של הסכום המצטבר בשנת המס אומרת טופס 106, האם לזו הכוונה?

אורה ברנד: לא, זה הסכום המצטבר עד לאותו חודש, הסכום המצטבר.

יצחק גלנטי: בתלושי המשכורת היום זה מקובל הסכום המצטבר מחודש לחודש.

כרמית בר לב: אני מעלה כאן רעיון, מאחר והחוק עוסק בין השאר בזרימת מידע של שכר מהמעביד לעובד, האם אפשר להרחיב אותו גם לתת תלוש טופס 106?

כרמית בר לב: שזה משהו מאוד בעייתי ביחסי עובד מעביד היום, וקשה לאכוף אותו.

מאיר אסרף: למה לא?

מאיר אסרף: אנחנו עוסקים בתחום הפרט ומגיעים אלינו עובדים עם הבעיה הזאת, זו דרישה שעולה מהשטח, אני לא מבין למה הסירוב המידי.

יצחק גלנטי: מי אמר סירוב מידי?

יצחק גלנטי: מותר ליועצת המשפטית להביע את דעתה, היא מדברת איתי.

שלי יחימוביץ': אם יש הסכמה של משרדי הממשלה אז בשמחה.

דבורה אלעזר: כל הסעיף הזה נבנה ביחד עם הנציגים של החשב הכללי, והם לא נמצאים כאן, כך שאנחנו לא, זו נקודה שצריך לבחון אותה ואני רוצה.

יצחק גלנטי: סליחה, האם מוטל בספק הצורך בטופס 106 לעובד שכיר?

עמית בן צור: לחשב הכללי לא תהייה בעיה, הם יתנו 106, לא תהייה בעיה.

שלי יחימוביץ': מה אומרים המעסיקים?

מיכל חילי: אין חובה לתת אותו?

טופס 106 בעצם הוא מרכיב של כל התלושים במשך כל השנה, אם אנחנו באים כאן ודורשים לתת תלוש לאותו עובד וכעת אנחנו בעצם הולכים להתפשר על טופס 106.

יצחק גלנטי: זה לא עניין של להתפשר, האם יתכן מצב שעובד יקבל שכר, נעזוב את השאלה האם זה בחוק הזה או בחוק אחר, האם יתכן מצב שעובד יקבל שכר והוא נדרש על ידי שלטונות המדינה להגיש טופס 106, האם יתכן מצב שהוא לא יקבל 106?

שלי יחימוביץ': אם אנחנו הגנו עליו בכל ההגנות, אני בעד.

דבורה אלעזר: האם זה צריך להיות מצוין בתלוש, כן או לא?

יצחק גלנטי: אנחנו כעת רוצים להצביע.

יצחק גלנטי: חברת הכנסת יחימוביץ, את רוצה לעכב את אישור החוק?

שלי יחימוביץ': רק אם יש הסכמה של כל הצדדים, אני לא רוצה, אם אין הסכמה אז לא.

יצחק גלנטי: אנחנו בשלב זה.

כרמית בר לב: לגבי ימי מחלה צוין בדיון הקודם שיש לשקול תיקון עקיף לחוק דמי מחלה מאחר ואין חובה בחוק דמי מחלה לנהל פנקס ימי מחלה, בדיון הקודם זה צוין שאולי צריך לשקול תיקון עקיף בחוק הזה, אני לא רואה שזה מופיע כאן, רציתי לשאול אם זה נפל, עלה?

נועה בן שבת: לא, כי למעשה לא התנהל פנקס ימי מחלה, אבל הרישומים ירשמו פה במסגרת תלוש השכר של העובד, גם לגבי פנקס חופשה ניתן לנהל אותו במסגרת פנקס אחר שמתנהל, למעשה הרישומים ירשמו בתלוש השכר, זה בעצם יהיה המעקב ימי המחלה של העובד.

מיכל חילי: לגבי יתרת ימי המחלה הצבורה, סעיף 3(6), אני חושבת שעובדים מבוטחים בקרן דמי מחלה, יש בעיה אמיתית לומר כמה נשאר, יש חישובים מאוד מסובכים אצלם שם, כל קרן עם החישובים שלה, זה עלול ליצור בעיה.

יצחק גלנטי: מה שקורה עם הקרן זה סיפור אחר, אבל ישנו הסכם בין המעביד לעובד, ולעובד מגיע x ימי מחלה, למה אי אפשר לכתוב?

סיגל סודאי: היא מדברת על מצב שכל ימי המחלה זה לא חל על עובד ברגע שהוא מבוטח, כי הוא לא מקבל מכוח החוק אלא מקבל מהביטוח ימי מחלה, לכן אין למעביד מעקב לגבי הניצול שהוא מקבל את זה מהקרן ולא מעצמו.

מיכל חילי: אבל יש כרטיס נוכחות שבאמצעותו העובדים מעידים על הנוכחות שלהם, העניין של הזכאות כמה הוא ניצל מתוך הזכאות שלו מתוקף הביטוח, זה דבר אחד, זה מספר הימים, יתרת ימי המחלה הצבורה.

עמית בן צור: אז אפשר לעשות רק גם לגבי מי שלא מבוטח בקרן, כי אם בקרן יש בעיה לעשות.

מיכל חילי: בסדר, אלא אם כן הוא מבוטח בקרן דמי מחלה, לגבי היתרה.

יצחק גלנטי: חברת הכנסת יחימוביץ, מקובל?

שלי יחימוביץ': עמית בן צור מייצג אותי.

יצחק גלנטי: עמית בן צור, מקובל?

יצחק גלנטי: מקובל.

יצחק גלנטי: נמשיך הלאה, ובעצם אני חושב שאנחנו דנו בכל.

סעיף 6, שעות עבודה ומנוחה תשי"א- 1951, אפשר לקבל פירוט מה זה?

נועה בן שבת: זה סעיף שמדבר על עובדים שחוק עבודה ומנוחה לא חל על עובדים שבינהם עובדים שאין אפשרות לפקח על שעות העובדה, מדובר על עובדים שממש אין אפשרות לפקח, זה לא שיש איזה אמצעי מכני או טכני שאפשר באמצעים לפקח, ממש אין אפשרות לפקח על שעות העבודה שלהם, למשל עובדים שעובדים מהבית בעצם הם עובדים שבמקרים רבים אין אפשרות לפקח, לא תמיד, ואז לגבי עובדים כאלה אין משמעות לכך שירשמו שעות העבודה שלהם.

יצחק גלנטי: תודה רבה, אנחנו נעבור להצבעה על התוספת.

יצחק גלנטי: הצבעה אין מתנגדים אין נמנעים התקבל פה אחד.

יצחק גלנטי: תודה רבה, אנחנו חוזרים לסעיף 26ב.

דבורה אלעזר: אנחנו בסעיף 4 להצעת החוק, 26ב.

דבורה אלעזר: נטל ההוכחה עבור תשלום שכר עבודה לרבות גמול שעות נוספות וגמול עבודה ומנוחה שבועית שלגביה שעות עבודה שנויות במחלוקת, מהמעביד לא הוצגו רישומי נוכחות מתוך פנקס שעות עבודה, לפי סעיף 25 לחוק שעות עבודה ומנוחה התש"א-1951 או פנקס לפי סעיף 31 לחוק עבודת הנוער, התשי"ב-1953, ככל שהוא חייב בניהול פנקס כאמור, יוטל על המעביד הנטל להוכיח כי העובד לא עמד לרשות העבודה במשך השעות השנויות במחלוקת.

דבורה אלעזר: על אף האמור בסעיף קטן (א) היתה תובענה לתשלום לשכר עבודה וגמול שעות נוספות, יהיה נטל ההוכחה על המעביד כאמור באותו סעיף קטן, גמול על שעות נוספות שאינו עולה על 15 שעות נוספות שבועיות או שאינו עולה על 60 שעות נוספות שבועיות.

דבורה אלעזר: בסעיף זה גמול שעות נוספות וגמול עבודה המנוחה שבועית, כמשמעותם בחוק שעות עבודה ומנוחה התש"א-1951.

יצחק גלנטי: חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': מקובל.

נועה בן שבת: שתי הערות, ונתחיל בהערה שנכנסת לתוך הנוסח, אנחנו מבקשים לדבר על כך שהוא "לא עמד לרשות העבודה", זה מכניס מרכיב שהוא יותר מרכיב שיכול להיות שרישום הנוכחות מראה שהוא היה במקום אבל יכול להיות ויכוח אם הוא עמד לרשות העבודה או לא עמד לרשות העבודה, למשל בפנימיות ובמקומות כאלה, הניסוח מדבר כאן על ויכוח יותר מהותי, ולכן נדבר על עבודה ממש אם מדובר על השעות.

דבורה אלעזר: בעצם דיברתי על "שעמד לרשות שעות העבודה" כי ככה הפרשנות של שעות עבודה לפי סעיף 1 של חוק שעות עבודה ומנוחה, ולכן התכוונתי לנושא שעות עבודה כמשמעותן בחוק עבודה ומנוחה.

יצחק גלנטי: האם זה מכסה גם את השאלה של כונן?

דבורה אלעזר: כעקרון, שעות עבודה והשעות שהעובד עבד, זה יכול להיות מעבר לשעות שהעובד עבד ממש, אלא השעות שהעובד עמד לרשות העבודה, ככה לפי החוק הקיים, זה הניסוח וזה המינוח שמשתמשים בחוק הקיים, נכון שבבית הדין לעבודה יש פרשנויות ויש התדיינויות בקשר "לעמד לרשות העבודה", אבל הנוסח נכתב בהתאם לשים לב לסעיף 1 של חוק שעות עבודה ומנוחה.

יצחק גלנטי: אנחנו יכולים לסכם את זה?

נועה בן שבת: לא, יש עוד הערה, אבל עכשיו הבנו.

שלי יחימוביץ': אבל את זה סיכמנו?

נועה בן שבת: הנושא של "עמד לרשות העבודה", אני חושבת שזה בעייתי, אני חושבת שעדיף לומר, החוק אומר שעות עבודה, שעות עבודה הן שעות שהוא עמד לרשות העבודה, אבל אנחנו אומרים שאלו שעות ששנויות במחלוקת, והן יכולות להיות במחלוקת בכל מיני רמות, יכול להיות שכולם יודעים שהוא היה בין שמונה לשמונה, רק הם לא יודעים מה הוא עשה בין 12:00 בלילה, אם הוא ישן או שהוא עמד לרשות העבודה.

שלי יחימוביץ': החוק כל כך ברור ופשוט, למה בכלל לדון בו?

נועה בן שבת: אנחנו לא נמצאים ברמת החוק לבד, יש פסיקה די נרחבת על השאלה האם עובד גם אם הוא נמצא במקום העבודה הוא עומד לרשות העבודה או לא עומד לרשות העבודה, זו שאלה ברמה אחרת, זו גם לא שאלה שנחתכת ברישום הנוכחות, רישום הנוכחות גם לא תמיד הוא זה שקובע.

ערן גולן: יש הרבה פסיקות בעניין הזה.

ערן גולן: יש לנו בעיה עם מאבטחים, יש לנו בעיה עם חובשים מלווים.

נועה בן שבת: זו בדרך בעיה, זה בעייתי.

דבורה אלעזר: אבל אם המחלוקת היא לגבי שעות עבודה, המחלוקת היא לא לגבי האם העובד עבד או לא עבד, אלא לגבי שעות העבודה כמשמעותה בחוק.

שלי יחימוביץ': נכון מאוד.

נועה בן שבת: לכן אולי כדאי שנטל ההוכחה על שעות העבודה, אולי נטיל על המעביד את נטל ההוכחה, לגבי שעות העבודה, בדבר שעות העבודה ולא לדבר על כך האם העובד עמד לרשות העבודה או לא עמד לרשות העבודה, שזו שאלה יותר עדינה.

שלי יחימוביץ': ממש לא עדינה.

נועה בן שבת: מבחינה משפטית היא יותר עדינה.

שלי יחימוביץ': ראשית היא חשובה ומהותית ואי אפשר לדלג עליה.

יצחק גלנטי: האם העובד באותו זמן, נניח במקרה של כונן, האם העובד באותו זמן יכול היה לעשות משהו אחר?

שלי יחימוביץ': מה זה משנה?

שלי יחימוביץ': הוא עדיין בחוק, אדוני היושב ראש, החוק אומר כך, "שעות עבודה פרושו הזמן שבו עומד העובד לרשות העבודה, לרבות הפסקות קצרות ומוסמכות הניתנות לעובד להחלפת כוח ואוויר, חוץ מהפסקות על פי סעיף 20, שעות נוספות פירושו שעות עבודה עודפות" וכן הלאה והלאה .

שלי יחימוביץ': הזמן שבו עומד העובד לרשות העבודה.

יצחק גלנטי: אני חושב שההגדרה ברורה.

שלי יחימוביץ': כן, מאוד ברור.

שלי יחימוביץ': למה?

שלי יחימוביץ': אנחנו לא הולכים להרע את המצב.

דבורה אלעזר: תהיה התנגדות לגבי מה זה "עומד לרשות העבודה", אבל זה מטבע הדברים כשאנחנו מדברים על שעות עבודה.

נועה בן שבת: זה דבר שלא נחתך ברישום הנוכחות, רישום הנכוחות מראה שאם הוא היה במקום או שהוא לא היה במקום.

ג'ודי וסרמן: אנחנו רוצים פה להגן על הפרוצדורה, לכן על העובד להוכיח את תביעתו, אני מציעה שאם אנחנו רוצים להקל על העובד ובאמת להגיע ליכולת שבית המשפט יפסוק את הסנקציות הרבות שמחוקקים מאפשרים, ואנחנו מעבירים את נטל ההוכחה, בואו נלך לפחות בשלב הראשוני על שעות העבודה.

שלי יחימוביץ': אני לא מסכימה איתך בכלל, כי אם חלק מהותי או אפילו שולי משעות העובד כשהוא כונן, אז גם הם שעות עבודה, למה להרע את החוק לרעת העובד?

ג'ודי וסרמן: את מעבירה את הוכחת הנטל על המעביד, אם את רוצה להטיל על המעביד משהו שהוא ערטילאי, בית המשפט יכול להגיד, ולהסתפק באיזו ראיה.

ג'ודי וסרמן: אם הוא לא עמד לרשות העבודה, אנחנו לא מדברים על שעות שהוא לא עבד בהן ואין רישום לגביהם.

דבורה אלעזר: יכול להיות שיש ליועץ המשפטי הצעה טובה יותר, נשמע אותה.

שי סומך: אני מסכים עם הלשכה המשפטית, הנוסח היום כולל ניסוחים שהם קשורים לחוק.

שלי יחימוביץ': אני חייבת לצאת להצביע, ואני סומכת על ועמית בן צור המייצג אותי, אני כבר חוזרת.

שי סומך: אני מסכים עם הלשכה המשפטית, הנוסח היום חל גם לגבי סכסוכים שאינם קשורים בשאלה אם היה רישום נוכחות או לא היה רישום נוכחות, השאלה היא באמת מה הוא עשה בעבודה, האם זו היתה כוננות, או לא כוננות שאלות מהסוג הזה שאינן קשורות לרישום נוכחות.

כרמית בר לב: אני חושבת שגם אם נרשום "עבד", זה לא יחסוך את הויכוח, כי" עבד" יגיע בסופו של דבר לויכוח אם זה היה לרשות מקום העבודה או לא, אנחנו נגיע לאותו מקום.

נועה בן שבת: לא בכל מקום יהיה ויכוח, לעומד זאת אם הוא עמד לרשות העבודה את מכניסה לפה שאלה שאינה משתמעת מהפרשנות הפשוטה, "עבד" או לא "עבד" היה בעבודה או לא היה בעבודה.

נועה בן שבת: והיא גם לא נחתכת מרישום הנוכחות, רישום הנוכחות יגיד אם האדם היה שם או לא היה שם, מה הוא עשה באותן שעות אם הוא עמד לרשות העבודה או לא עמד לרשות העבודה.

כרמית בר לב: זו בעצם תהייה הבדיקה הנכונה באמת.

נועה בן שבת: יתכן, אבל החוק הזה בא לתת בידי העובד כוח שנשלל ממנו משום שאין רישום נוכחות, נשלל ממנו משום שאין לו מידע, קשה לו להוכיח אותו בגלל רישום הנוכחות ולכן הועבר הנטל.

חזי אופיר: מה רע בלהכניס שעות עבודה כמשמעותן בסעיף 1?

חזי אופיר: ואז להגיד.

חזי אופיר: מצד אחד זה אותו דבר ומצד שני זה ברור שזה מתכוון לשעות שהעובד עבד.

דבורה אלעזר: לנו אין בעיה שייכתב "עבד", בנוסח שאנחנו הצענו, אם מקובל עליכם.

עמית בן צור: למה לצמצם?

שלי יחימוביץ': למה לפגוע בהטבות לטובת העובדים?

נועה בן שבת: אם יש הערות לגבי הנושא הזה, אפשר להעיר.

דבורה אלעזר: בהתחלה העברנו נוסח של לא "עבד" אחר כך חשבתי שזה יהיה יותר נכון "לרשות העבודה" אבל מבחינתי אני לא פוסלת שיכתב "עבד" "לא עבד", זו החלטה של חברי הכנסת.

מיכל חילי: אם אפשר להוסיף את דעת המעסיקים בעניין הזה, אנחנו גם מעדיפים את הנוסח הקודם את "עבד".

יצחק גלנטי: להוסיף "עבד"

שלי יחימוביץ': אנחנו לא מסכימים לצמצום הזה.

גם אני חושב שאם אדם בכל זאת אם הוא נמצא גם ככונן הוא נמצא בעבודה, הוא לא יכול לעשות דברים אחרים, הוא נתון לקריאה בכל עת ובכל שעה, אז למה לא.

נועה בן שבת: אנחנו בעצם מאפשרים שהנטל יעבור על המעביד לגבי השעות השוניות במחלוקת, ואלו הן השעות בין השעות שיש לגביהן הסכמה לבין השעות שנכתבו בכתב התביעה, ולא נדרש מהעובד דבר שהוא יידרש למעשה בכל מקרה להראות אותו, להראות איזו ראיה על השעות שהוא בכלל עבד בהן, לכן היינו מציעים כן לציין שאחד התנאים להעברת הנטל שהעובד יגיש איזה ראיה, הכוונה לדבר על משהו מאוד כללי, משהו מאוד ראשוני, לא שואלים על משקל הראיה הזאת או על אמינות, עד כמה מאמינים לה או לא מאמינים לה, שהעובד יראה משהו, בתצהיר, בעדות של מישהו, ברישום שהוא ערך לגבי שעות העבודה שהוא טוען להן, אנחנו חושבים שכך יעשה.

סיגל סודאי: אני מסכימה עם זה, כי יש מצבים למשל, מתקשרים אלי מעסיקים ואומרים לי העובדים לא רוצים לחתום על כרטיס הנוכחות והם לא חותמים, ראשית שואלים איזו סנקציה ניתן להטיל עליהם, אני אומרת שלא ניתן להטיל סנקציה, אבל במקרה כמו שנועה בן שבת מדברת עליו, אני חושבת שזה רק מדגיש את הצורך בזה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, אני מתנגדת לעניין הזה, ברגע שהעובד כבר מגיש תביעה הרי זה כל כך חריג בדרך כלל, וברוב המקרים העובדים לא מגישים תביעות, כבר מעצם הגשת התביעה יש בזה ראשית איזו ראיה, למה לסרבל עוד?

שלי יחימוביץ': אנחנו הרי מנסים להוריד את נטל, להפחית את נטל ההוכחה מהעובד, כאן בעצם אנחנו משיבים את המצב לאחור ואנחנו גוזרים כאן עוד קושי ועוד גזרה שיעכבו עוד יותר את ההליך המשפטי שממילא הוא מעוכב, הוא ממילא מתחיל את המדרג שנה אחר כך, אז אנחנו באים כאן לסרבל את התהליך?

יצחק גלנטי: ממילא הוא מנקודת חולשה ולא מנקודת חוזק.

שלי יחימוביץ': עצם התביעה היא כבר ראשית ראיה, אז שהוא ילך לתצהיר, רוצים שהוא ילך לעורך דין וישלם על התצהיר?

אורה ברנד: זו לא רק התביעה.

אורה ברנד: הרי במקרים היותר שכיחים אין לו אף אחד מאשר את עצמו, אז למה להכניס את זה לחוק, הרי ממילא הוא מגיש את התביעה, הוא יגיש עדות ראשית, הוא יעמוד על דוכן העדים והוא יגיד את הדברים.

שלי יחימוביץ': למה חמורה, אם תכתבו ראיה ראשית יש סכנה לפרשנות יותר חמורה, מה זה?

נועה בן שבת: אם יראו משהו מאוד גורף, תהיה נטיה להחזיר את הנטל חזרה לעובד, הרי הנטל לא נשאר תמיד על העובד, ניתן להעביר אותו על העובד.

שלי יחימוביץ': ראשית ראיה, זו החמרה כלפי העובד.

שלי יחימוביץ': יחליט השופט שראשית ראיה זה עדויות מצולמות של כניסה ויציאה של עובדים, או הצהרות בכתב של עשרה עובדים, למה?

שלי יחימוביץ': למה להקשות על העובדים?

ערן גולן: אני רוצה להגיד שההצעה הזאת חורגת גם מסדרי הדין המקובלים בבתי הדין לענייני עבודה, מכיוון שעל פי סדרי הדין הרגילים ממילא עובד כאשר הוא מיוצג על ידי עורך דין צריך בשלב הצגת הראיות להגיש תצהיר, וכאשר הוא לא מיוצג על ידי עורך דין, הוא מעיד בעדות ראשית ואז כבר ממילא אנחנו מגיעים לראשית ראיה, הסעיף הזה הופך למעשה את ההלכה הרגילה המקובלת בבתי הדין לענייני עבודה.

נועה בן שבת: העברת נטל ההוכחה היא ההופכת את ההליך הרגיל.

ערן גולן: העברת נטל ההוכחה הופכת את ההלכה היום, המקובלת, ואנחנו רוצים שזה יהיה ברור, מאוד חד משמעי, וכל הכנסה של עוד דבר בדמות ראשית ראיה שכאשר בפועל מבחינת סדרי הדין הם מתקיימים, וזו רק דרך להכביד.

נועה בן שבת: אתה מניח שעכשיו, בגלל שאתה הופך את סדר הדין הרגיל, בתי הדין לא יבקשו את תצהיר עדות ראשית.

עמית בן צור: אני אומר שזה ממילא קיים, למה מקשים?

ג'ודי וסרמן: בואו נגדיר אותה כראשית ראיה, הרי בית הדין ממילא ידרוש.

נועה בן שבת: למעשה בסעיף קטן (ב), יש הגבלה ל- 15 שעות נוספות שבועיות, למעשה ההגבלה נועדה לענות על השעות הנוספות המותרות לפי היתר כללי, אבל המגבלה הזאת היא מגבילה את העובד, למעשה זה כרוך בהצעה הקודמת שיידרש מהעובד ראשית ראיה, ואז הוא נדרש לתת משהו, ואז ממילא תביעתו לא קובעת או פרוצה לכל דבר וממילא היא מוגבלת למשהו שהוא יכול לעמוד מאחוריו, שהוא יכול לעמוד בראיה נוספת, בראיה מצדו, אפילו בתצהיר או בעדות שלו.

נועה בן שבת: לא לקשור את זה ב- 15 שעות.

יצחק גלנטי: חברת הכנסת יחימוביץ, יש כאן הקלה מסוימת, לא לקשור את זה ב- 15 שעות?

נועה בן שבת: לא לקשור את זה ב- 15 שעות אלא לקבוע אמצעים.

שלי יחימוביץ': אנחנו הגענו להסכמות, למה עכשיו לשנות הסכמות שהושגו בעמל ויזע?

ערן גולן: אני רוצה להגיד ממה החשש, למעשה שימוע הוא כלי שבית הדין לא עושה בו שימוש, הפיכה גורפת של נטל הראיה תגרום לכך ששוב בית הדין ילך לשימוע, כאשר אנחנו גם לא רוצים, פה אני בא מהכיוןו של העובדים, אני לא רוצה שעובדים יגישו תביעות שווא, אני לא רוצה שתוגש מחר תביעה על 400 שעות שעובד עבד כל חודש, ה- 15 שעות מהוות איזון בין מספר השעות המקסימלי המותרות על פי החוק.

ג'ודי וסרמן: אם המעביד דרש ממנו לעבוד יותר והוא עבד בפועל 70 שעות?

ערן גולן: על ה- 60 שעות יהיה הנטל עליו, אנחנו מנסים משהו מתוקן.

נועה בן שבת: כשעובד פחות, הוא עבד שתי שעות נוספות, למה הוא צריך?

ערן גולן: כי המעביד לא עמד בחובה החוקית שיש לו והוא עבר גם עבירה פלילית, המידע נמצא מראש אצל המעביד, אנחנו לא רוצים שמעבידים ינצלו את זה לרעה, ואנחנו לא רוצים שעובדים ינצלו את זה לרעה.

יצחק גלנטי: אנחנו באיחור של חצי שעה.

שלי יחימוביץ': אני מוכנה להצביע עכשיו על הסעיף הזה, אני לא מוכנה להערות האלה ואני גם לא מקבלת אותן , הן גם חורגות מהסכמות שהושגו בינינו והן מריעות את מצבו של העובד.

נועה בן שבת: אנחנו לא הסכמנו, אנחנו חזרו על ההערות האלה פעם אחר פעם.

שלי יחימוביץ': אני רשמתי לפניי ובכל זאת אני דווקא בהסכמות עם משרדי ההממשלה, המעסיקים וההסתדרות.

שי סומך: אני חושב שההסכמה היא מאוזנת, הדרישה של 15 נראית סבירה.

יצחק גלנטי: בסדר, נצביע.

יצחק גלנטי: מי בעד?

יצחק גלנטי: הצבעה אין מתנגדים אין נמנעים התקבל

שלי יחימוביץ': אנחנו חוזרים לסעיף אחד שלא הצבענו אליו 26א, אנחנו מוכנים לבוא כאן לקראת המעסיקים ולוותר על פיצוי הנזק הלא ממוני.

נועה בן שבת: אני רק רוצה להעיר שאנחנו מדברים פה על פיצוי נזק לא ממוני, כל הפרה של החוק, זאת אומרת שזה לא רק הפרה של אי מסירת תלוש אלא כל הפרה של החוק, כולל למשל אי העברת ניכויים, או כל הפרה של חוק הגנת השכר, אני רוצה להעיר שבמקרים אחרים שבהם הוסף הפיצוי לדוגמה היה גם פיצוי על נזק לא ממוני, ואחת ההערות שהערנו באותם מקרים שבעצם הפיצוי לדוגמה מאיר באור אחר את פיצוי הנזק הלא ממוני, אז יכול להיות שהשמטת הנזק הלא ממוני תגיד משהו, וזה יכול להשליך על חקיקה אחרת.

שלי יחימוביץ': שיש עליו הסכמות?

שלי יחימוביץ': מקובל עלי, אנחנו יורדים מפיצוי הנזק הלא ממוני.

נועה בן שבת: זאת אומרת שכל סעיף (א) יורד?

שלי יחימוביץ': יורד.

עמית בן צור: לא הכל יורד, רק את החלק של אף שלא נגרם נזק של ממון.

יצחק גלנטי: אז כל סעיף א(א) יורד?

יצחק גלנטי: אני מבקש להקריא את זה.

נועה בן שבת: הנוסח יהיה: 23א(א) לבית דין לעבודה תהא סמכות ייחודית לדון בהליך אזרחי בשל הפרת הוראות חוק זה, והוא רשאי לפסוק פיצויים.

שלי יחימוביץ': כן, בדיוק

נועה בן שבת: פיצויים בשיעור שייראה לו בנסיבות העניין, בנוסף על כל פיצוי או סעד אחר.

יצחק גלנטי: הצבעה, מי בעד?

יצחק גלנטי: הצבעה אין מתנגדים אין נמנעים הסעיף התקבל

שלי יחימוביץ': יש עוד דבר אחד שלא הצבענו.

ג'ודי וסרמן: לגבי סעיף 26 רבתי ב קטן, על זה כבר הצבענו.

שלי יחימוביץ': 26ב מופיע תחת הכותרת הצעה המקובלת על שלי יחימוביץ.

מיטל שוורץ: 26ב (ב) בתובענה של עובד לפי חוק זה, שעילותיה השנויות במחלוקת אי תשלום גמול שעות נוספות, גמול עבודה במנוחה השבועית, דמי חפשה, תמורת חופשה או פדיון חופשה, דמי הבראה או דמי נסיעות והמעביד שחייב במסירת תלוש שכר לא מסר לעובד תלוש שכר, או מסר תלוש שכר שלא פירט הרכיבים האמורים בהתאם להוראות סעיף 24, חזקה היא כי נקבע לעובד שכר כולל בניגוד להוראות סעיף 5 ככל שהוא חל עליו ויראו בשכר ששולם לו כשכר רגיל שהמרכיבים האמורים אינם כלולים בו, אלא אם כן הוכיח המעביד אחרת.

יצחק גלנטי: כן, חברת הכנסת יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': אני מצביעה בעד.

דבורה אלעזר: אני יכולה להעיר לגבי הסעיף הזה?

דבורה אלעזר: אלו מקרים שבכל מקרה עובר נטל ההוכחה בבתי הדין לעבודה לפי סדרי הדין הכללים, כלומר העובד בא וטוען שלא שולם דמי נסיעות והמעביד אומר זה היה בשכר הכולל, אז המעביד הוא זה שצריך להוכיח בבית הדין לענייני עבודה, כך שלא כל כך ברור.

שלי יחימוביץ': אמרתם שאין לכם עמדה בעניין.

דבורה אלעזר: אבל בנושא הזה אמרתי שיש בעיה עם זה, בכל מקרה זה נושא שצריך לקחת אותו בחשבון וגם לפחות לפרוטוקול זה לא אמור לפגוע בזכויות אחרות שלא כלולות כאן, בכל מקרה הנטל הועבר למעביד, לפי דיני הראיות הרגילים, כי אנחנו רק נוקטים בנושאים בסעיף 5 בדמי הבראה ובדמי הנסיעות, ולא מוזכרות פה זכויות אחרות כי אם נקבע שכר כולל, צריך להגיד את הדברים לפחות לפרוטוקול הכוונה היא לא לפגוע בזכויות שבכל מקרה שמועבר הנטל למעבידים, אנחנו רק מתחילים אם הדברים האלה.

שלי יחימוביץ': זה לא אומר שאת מתנגדת לסעיף הזה.

דבורה אלעזר: אני לא מתנגדת עקרונית לסעיף, אני רק אומרת מקצועית שאני רואה פה בעיה כי הנטל בכל מקרה מועבר למעביד לפי סדרי הדין.

נועה בן שבת: זה במקרה שהמעביד אומר שהשכר כולל, כשהמעביד אומר לא, "אני שילמתי לך סכום, לפעמים זה היה 4,800 ולפעמים זה היה 5,700 ולפעמים זה 3,800 בתוך הסכום הזה נמצא גם המרכיב של תוספת משפחה או מרכיב אחר שאני חייב לשלם לך" ואין לעובד תלוש והוא לא יכול לראות אם המרכיב הזה כן נכלל או לא נכלל.

סיגל סודאי: להבראה ונסיעות לעומת יתר הרכיבים סעיף 5 לחוק הגנת השכר, הרי החוק אוסר בכלל לכלול אותם בתוך, וכאן את דמי הנסיעות ואת דמי ההבראה ניתן לכלול בהסכמת העובד כמובן ובמפורש, אז לכן יש כאן איבוד של שני הדברים.

דבורה אלעזר: בכל מקרה, הנטל עובר למעביד.

סיגל סודאי: לגבי ההבראה והנסיעות, לא לגבי היתר.

כרמית בר לב: זו ההזדמנות לעגן את זה בחקיקה כי זה נמצא רק בפסיקה היום.

שי סומך: אני מסכים למה שדבורה אלעזר אומרת, במצב המשפטי הקיים.

שלי יחימוביץ': אין מניעה שזה יהיה.

יצחק גלנטי: בתביעה, הצבעה, מי בעד?

יצחק גלנטי: הצבעה אין מתנגדים אין נמענים הסעיף התקבל

שלי יחימוביץ': מה עם התיקונים העקיפים?

נועה בן שבת: פיסקה א, סעיף א מתיתר בגלל החזקה, בגלל העברת נטל שנקבעה קודם.

נועה בן שבת: נשאר רק סעיף קטן ב בעמוד 11

מיטל שוורץ: בחוק שעות עבודה ומנוחה התש"א-1951 (ב) בסעיף 25, אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: (ג) לעניין שעות עבודה, שעות מנוחה שבועית ושעות נוספות ייערך הרישום בפנקס לפי הוראות אלה: (1) הרישום ייערך באופן שוטף ויכלול רישום שעות עבודה בפועל; (2) לא בוצע הרישום באמצעים מכניים, דיגיטליים או אלקטרוניים, ייחתם הרישום מדי יום בידי העובד, ויאושר בחתימת אחראי שהמעביד מינה לכך.

מיטל שוורץ: "

יצחק גלנטי: אנחנו מצביעים, מי בעד?

יצחק גלנטי: הצבעה אין מתנגדים אין נמנעים הסעיף התקבל

מיכל חילי: אנחנו מדברים על סעיף ג?

שלי יחימוביץ': כן, וכבר הצבענו עליו.

מיכל חילי: ניסנו לחפש את זה, אני חושבת שיש כאן בעיה לגבי סעיף 2, "יחתם הרישום מידי יום בידי העובד ויאושר על ידי אחראי שהמעביד מינה אותו לכך", אין שום אפשרות מעשית לעשות את זה, אין שום אפשרות מעשית.

נועה בן שבת: האישור לא צריך להיות מידי יום, חתימת העובד צריכה להיות מידי יום.

מיכל חילי: חתימת העובד מידי יום, והאחראי לא?

נועה בן שבת: חתימת האחראי לא חייבת להיות מידי יום.

מיכל חילי: מה עם עובד במשמרות ועובד בלילה, שאי אפשר לפקח אם הוא עובד ולא חותם, איך אפשר לאכוף את זה?

שלי יחימוביץ': אני עבדתי שנים במקום שבו חתמתי בבוקר וחתמתי כשיצאתי ושערה משערות ראשי לא.

מיכל חילי: את, אבל יש שלא חותמים.

שלי יחימוביץ': שיחתמו.

מיכל חילי: עובדים שאי אפשר, מה לעשות אם הוא עובד, הוא מסרב לא רוצה, תנו לנו כלי.

שלי יחימוביץ': עם עובדים סוררים תתמודדו בעצמכם.

מיכל חילי: אתם לא נותנים כלים למעביד.

שלי יחימוביץ': למה שניתן לכם כלים להתמודד עם עובד סורר?

מיכל חילי: למה לא? הרי אחרי זה הוא ישתמש בזה לטובתו, על זה אנחנו מדברים.

מיכל חילי: אני אומרת את הדברים אחרי שהתייעצנו, זאת תוספת שלא היתה לפני כן עד כמה שאני זוכרת.

נועה בן שבת: זה היה וזה גם עבר בקריאה ראשונה.

יצחק גלנטי: לא גברתי, זה עבר בקריאה ראשונה, הצבענו על זה כאן, אני לא חוזר אחורנית.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

מיכל חילי: אני באמת חושבת שיש כאן בעיה עם חיי המעשה, אי אפשר לעמוד בזה, זה אחרי ששאלנו, אני לא אומרת כאן על דעת עצמי.

יצחק גלנטי: הייתם צריכים להיות מודעים לכך ואי אפשר ברגע האחרון לחזור אחורנית, גם כשזה עבר בקריאה ראשונה.

נועה בן שבת: אני רוצה לשאול מה יצא לעובד אם הוא לא יחתום באותו יום?

נועה בן שבת: הרי הרישום בסופו של דבר הוא עמד לחתימתו, והמעביד יגיש את הרישום הזה, והעובד הזה רשום שהוא לא עבד.

מיכל חילי: העברנו את נטל ההוכחה על המעביד שהוא עבד.

אורה ברנד: זאת גם לא בעיה אמיתית כי במקום שיש, ובכל מקום ישנה חובה לחתום בגיליון נוכחות, אז סירוב של עובד לחתום כמוה כעבירת משמעת שאפשר לפעול נגדה.

מיכל חילי: לא נכון, כי אם לך הסכם קיבוצי שיש בו עבירת משמעת, את לא יכולה לעשות עם זה שימוש.

דבורה אלעזר: אנחנו מציעים, מכיוון שמדברים כאן על מקרה שאולי לא יוכלו להיעתר לתביעה של החוק, אולי לתת סמכות לשר שבהתייעצות עם הארגונים או שתוקם ועדה, שנקבע חריגים שנקבע כאן.

יצחק גלנטי: למקרה של חריגים?

יצחק גלנטי: אבל הם יבואו לאישור הועדה.

נועה בן שבת: אלה יקבע על ידי השר באישור הועדה דרך אחרת לרישום.

יצחק גלנטי: למרות ההצבעה, אני מבקש להצביע פעם שנייה, יש פה שינוי.

נועה בן שבת: השר יקבע שלא צריך בכלל לרשום או לא חייבים לחתום, או דרך אחרת?

דבורה אלעזר: או דרכים אחרות, לא פטור.

מיכל חילי: האם יש באמת דרך אחרת?

תנו לשר את שיקול הדעת.

דבורה אלעזר: מבחינתנו אפשר, השאלה מה רוצים, אולי בכל זאת כדאי לפתוח את הסמכות הזאת.

נועה בן שבת: השאלה אם רוצים, כל עוד סעיף 25 עניינו לחוק שעות עבודה ומנוחה, שיהיה רישום, שירשמו את שעות העבודה.

דבורה אלעזר: בכל מקרה שזה יהיה באישור הועדה, אנחנו לא נפתור על דעת עצמנו, אם נפתור?, זו תהייה סמכות.

דבורה אלעזר: מבחינתנו מקובל שזה יהיה בדרך אחרת, אם רוצים את הפטור אין לנו בעיה עם זה, בכל אופן זה יבוא לאישור הועדה.

יצחק גלנטי: אוקיי, אני מבקש להחליט על ניסוח חדש.

נועה בן שבת: אני אקריא את סעיף (ג)(2) "לא בוצע הרישום באמצעים מכניים, דיגיטליים, או אלקטרוניים, ייחתם הרישום מדי יום בידי המעביד, ויאושר בחתימת האחראי שהמעביד מינה לכך, אלא אם כן יקבע השר ב באישור ועדת העבודה והרווחה של הכנסת דרך אחרת לביצוע הרישום.

נועה בן שבת: "

יצחק גלנטי: תדוה רבה, מי בעד?

יצחק גלנטי: בהתייעצות הארגונים.

יצחק גלנטי: הצבעה אין מתנגדים אין נמענים סעיף זה עבר בקריאה נוספת.

הערה לפרוטוקול, אני תמיד מברך על הסכמות והבנות, אבל לפעמים צריך להתחשב בארגונים אחרים שלא היו שותפים להבנות, היה פה ארגון אחד שלא היה שותף לכל ההסכמות, אז להבא להרחיב את היריעה, זה דבר אחד.

יצחק גלנטי: אני חושב שידעת בדיוק, אני חושב שהדף הזה שהוזמנו מי שהוזמן.

אני לא מדבר על זה.

מיטל שוורץ: תיקון חוק הספנות (ימאים) 7.

מיטל שוורץ: בחוק הספנות (ימאים) תשל"ג-1973 - (1) בסעיף 71 - (א) בכותרת השוליים, במקום "פירוט על השכר" בוא "תלוש שכר"; (ב) אחרי "הסכומים שנוכו" יבוא "בתלוש שכר בהתאם להוראות סעיף 24 לחוק הגנת השכר, התשי"ח-1958", והמילים "ואת צורתו" – יימחקו; (2) בסעיף 72, בנקטן "פירוט השכר" יבוא "תלוש השכר".

מיטל שוורץ: 8.

מיטל שוורץ: תיקון חוק שכר מינימום בחוק שכר מינימום, התשמ"ז-1987, בסעיף 7ב, בכל מקום, במקום "פירוט שכר" יבוא "תלוש שכר", ובמקום "פירוט השכר" יבוא "בתלוש השכר" 9.

מיטל שוורץ: תיקון חוק עובדים זרים בחוק עובדים זרים, התשנ"א- 1991 - (1) בסעיף 1ט- (א) סעיף קטן (ג), במקום הסיפה החל במילים "של פירוט שכר העבודה" יבוא "של תלוש השכר כמשמעותו בסעיף 24 לחוק הגנת השכר, התשי"ח-1958 (להלן – תלוש שכר)".

מיטל שוורץ: (ב) בסעיף קטן (ה), במקום "פירוט שכר העבודה" יבוא – "תלושי שכר".

מיטל שוורץ: (2) בסעיף 2(ב), במקום פסקה (7) יבוא: "(7) לא מסר לעובד הזר תלוש שכרו או מסר לעובד הזר תלוש שכר שלא נכללים בו פרטי השכר ששולם לעובד, כולם או חלקם, בניגוד להוראות סעיף 24 לחוק הגנת השכר, התשי"ח-1958;".

מיטל שוורץ: תיקון חוק הודעה לעוד (תנאי עבודה) 10.

מיטל שוורץ: בחוק בהודעה לעובד (תנאי עבודה), התשס"ב-2002 - (1) בסעיף 2(א)(10) במקום "התשנ"ה-1995" יבוא "התשנ"ו-1996"; (2) בסעיף 3(3), במקום הסיפה החל במילים "פירוט שכר העבודה" יבוא "כמשמעותו בסעיף 24 לחוק הגנת השכר, התשי"ח-1958".

יצחק גלנטי: בסעיפים 7 עד 10 אנחנו מצביעים.

יצחק גלנטי: הצבעה אין מתנגדים אין נמנעים הסעיפים עברו

מיטל שוורץ: תחילה ותחולה 11.

מיטל שוורץ: (א) תחילתו של חוק זה, למעט סעיף 25ב(ב) לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 2 לחוק זה ,שישה חודשים מיום פרסומו (להלן –יום תחילה).

מיטל שוורץ: (ב) תחילתו של סעיף 25ב(ב) לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 2 לחוק זה, ביום פרסומו.

מיכל חילי: אנחנו מבקשים להתנגד כאן, נראה לנו שיש כאן טעות, הכוונה היתה 25ב רבתי (ג) קטן ולא (ב) קטן.

שלי יחימוביץ': נכון, את צודקת, זו טעות.

יצחק גלנטי: אוקיי, נמשיך.

מיטל שוורץ: (ב) חוק זה יחול על פנקס שכר ותלוש שכר לגבי שכר שמועד תשלומו מים התחילה ואילך.

יצחק גלנטי: תודה רבה, אנחנו נצביע על הסעיף.

שי סומך: ההערה, שהחוקים האלה צריכים לחול מהראשון לחודש ולא מאמצע החודש, כי השכר הוא חודשי, לכן אנחנו מציעים שבסעיפים (א) ו-(ב) התחילה תהיה שישה חודשים אחרי הראשון לאחר יום הפרסום ו- (ב) לאחר הראשון לחודש לאחר הפרסום.

יצחק גלנטי: בסדר, זה עניין טכני.

גו'די וסרמן: זה כבר קיים, את זה להשאיר ליום הפרסום.

שי סומך: לגבי (ג) החוק צריך לחול על שכר בעד יום התחילה ואליך, אחרת זה יהיה חוק רטרואקטיבי, זה צריך להיות לשכר בעד יום התחילה ואילך, לפי הנוסח הזה התחולה תהיה על חודשים שלפני יום התחילה.

נועה בן שבת: זה בעצם הוראות שמחייבות למסור את התלוש לגבי אותו שכר, למעשה זה תשלום שלא יהיה לך שכר.

ג'ודי וסרמן: שמועד תשלומו ועד יום התחילה?

שי סומך: כן, בעצם תחולה של חמישה חודשים לא שישה, כי צריכים לדעת, כי אם אתם אומרים שמועד השכר הוא חודש ינואר, אם התחולה תהייה רק בראשון לפברואר, הוא לא יצטרך לתת תלוש לחודש שלפני התחולה, מדברים על שכר אז צריך לקבוע מהתחילה ואילך.

יצחק גלנטי: לא נראה לי שזה כל כך.

יצחק גלנטי: בעד יום התחילה.

נועה בן שבת: רק שאלת הבהרה, סליחה אני חוזרת לסעיף 6(ג) לנושא תיקון שעות עבודה ומנוחה, האם הפטור שהתכוונו, הניסוח שהצענו היה פטור לעניין דרך הרישום שהוא לא באמצעים מכניים, השאלה אם רוצים לפטור באופן שוטף, אני מנסה להבין את ההערה שנשמעה.

דבורה אלעזר: לא, רק דרך אחרת לביצוע.

מיכל חילי: השאלה אם יש דרך אחרת לביצוע כי זה נראה לי שזה דבר מרוקן מתוכן, אני חושבת לפטור, איך אפשר?

מיכל חילי: אם אי אפשר.

ערן גולן: פעם בחודש, פעם ביום, פעמיים, שלחת משיהו למשימה הוא לא היה באותו יום במפעל אז מחר הוא יחתום על השעות.

יצחק גלנטי: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 11, מי בעד?

יצחק גלנטי: הצבעה אין מתנגדים אין נמנעים הסעיף עבר תודה רבה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, בבקשה, כיוון ששנינו יודעים מה הם הדברים העומדים על הפרק, טובת העובד, טובת מי שלמענו חוקק החוק, שההצבעה תהייה ביום שני, אחרת לא נודע מה יעלה בגורלם.

יצחק גלנטי: תודה רבה, הישיבה נעולה.