ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 460, 2008-06-16 10:30

יצחק גלנטי: בוקר טוב לכל המשתתפים.

יצחק גלנטי: אני פותח את הדיון לקריאה שנייה ושלישית – הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 37)(הרחבת זכאותם של ילדים עם אוטיזם), התשס"ז-2007, של חברי הכנסת: ואסל טאהא, עזמי בשארה, ג'מאל זחאלקה, יורם מרציאנו – שגם מכבד אותנו, דוד אזולאי, אריה אלדד, אברהם רביץ, דני יתום, אמנון כהן, נאדיה חילו.

יצחק גלנטי: ואסל טאהא:

יצחק גלנטי: המשפחה הזאת מפנה את המכתב לוועדה ולחברי הוועדה: "כבוד חברי הוועדה שלום, כהורים לתאומות בנות תשע עם אוטיזם, אנו פונים אליכם היום בבקשה לעזרה.

יצחק גלנטי: הבנות שלנו זקוקות לטיפולים פרא-רפואיים רבים שיאפשרו לקדם אותן בכל התפקידים.

יצחק גלנטי: העיקרון הוא פשוט: ככל שירבו הטיפולים, כך יגדל הסיכוי שהן תתפקדנה טוב יותר, מצבן ישתפר והן תהיינה פחות לנטל על החברה כשתתבגרנה.

יצחק גלנטי: עד היום הוציאה משפחתנו כספים רבים באופן פרטי על מנת לממן טיפולים רבים אלו.

יצחק גלנטי: המשמעות, לא רק שאנו נאלצים להתמודד עם מציאות יום-יומית קשה ביותר הכרוכה בגידול תאומות עם אוטיזם, הרי המחיר הכלכלי ששילמנו עד עתה הוא כבד ביותר.

יצחק גלנטי: המדינה חייבת להתגייס לטובת אוכלוסייה זו, ולא להשאיר אותה מאחור.

יצחק גלנטי: אנא, פעלו לקידום הרחבת זכאותם של הילדים עם אוטיזם.

יצחק גלנטי: "

יצחק גלנטי: סליחה, אחרי גיל חמש-שש הם בריאים?

יצחק גלנטי: הופכים להיות בריאים?

שמואל מירון: כן, בוודאי.

שמואל מירון: ..

יצחק גלנטי: אני מנסה להבין.

יצחק גלנטי: השאלה שלי היא שאלה פרובוקטיבית.

יצחק גלנטי: ואסל טאהא:

יצחק גלנטי: זאת אומרת, אחרי גיל חמש הם כבר בריאים, לא צריך לטפל בהם...

ואסל טאהא: לא, לא.

ואסל טאהא: אחרי גיל חמש-שש הקופות לא מגישות טיפולים, אז כל המימון הוא על חשבון המשפחות, על ההורים, וההורים קורסים.

יצחק גלנטי: אבל למה עד גיל חמש כן, ואחרי גיל חמש לא?

יצחק גלנטי: ואסל טאהא:

יצחק גלנטי: הממשלה ומשרד הבריאות – לאחרונה, במיוחד משרד הבריאות – הגיש חוות-דעת לבית-דין לעבודה ושם הכריזו, הצהירו, שאוטיזם זאת מחלה רגילה שאפשר לטפל בה כשאר המחלות.

יצחק גלנטי: זאת לא מחלה פסיכיאטרית, כפי שחשבו עד כה.

יצחק גלנטי: לכן, הקופות נלחמות שלא להכניס את הקבוצה הזאת לסל הטיפולים שלהן מפני שזאת מחלה פסיכיאטרית.

יצחק גלנטי: מי קבע שאוטיזם זאת לא מחלה פסיכיאטרית?

יצחק גלנטי: ואסל טאהא:

יצחק גלנטי: ממש קבע שאוטיזם זאת לא מחלה פסיכיאטרית?

קריאה: קבע שזאת כן מחלה פסיכיאטרית.

יצחק גלנטי: קבע שזאת מחלה פסיכיאטרית.

נתן סמוך: אנחנו נסביר את זה כאשר יגיע תורנו.

נתן סמוך: הנושא הוא יותר מורכב, נשתדל להסביר את הניואנסים השונים שקשורים לעניין הזה.

נתן סמוך: ואסל טאהא:

נתן סמוך: לכן, זה עודד אותי להגיש את התיקון הזה, עודד אותי להגיש את הצעת החוק הזאת, ואני מקווה שהמטרה של החוק היא לעשות צדק עם הקבוצה הזאת, עד כמה שאפשר, לתת להם את הטיפולים המתאימים, הראויים, לעזור למשפחות – כפי שעוזרים לשאר המשפחות במדינה במחלות שונות.

נתן סמוך: לכן, אני מבקש שאנחנו היום בוועדה ניתן דחיפה לנושא וניתן אפשרות שהקבוצה הזאת תקבל את הזכויות שלה.

יצחק גלנטי: תודה רבה, חבר הכנסת טאהא.

יצחק גלנטי: האם חבר הכנסת כהן רוצה להוסיף דבר-מה?

יצחק גלנטי: יעקב כהן:

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יצחק גלנטי: אבקש ממר נתן סמוך ממשרד הבריאות להתייחס.

נתן סמוך: סעיף 20 לתוספת השנייה לחוק ביטוח בריאות ממלכתי מדבר על זכאות לקבלת שירותים בתחום התפתחות הילד.

נתן סמוך: כלומר, עוד לפני שהגענו לשאלה האם ילדים אוטיסטים הם ילדים שצריך לאפיין אותם כבעלי לקות סומאטית, אומרות קופות-החולים: מעצם היותם אוטיסטים, אני בכלל לא שואלת את השאלה הזאת כיוון שלשיטתי, הם לא בתוספת השנייה.

נתן סמוך: הדבר הראשון שחשוב שייצא כמסר מהוועדה הזאת הוא שילדים שסובלים מלקות פסיכיאטרית זכאים לשירותים שכלולים בתוספת השנייה, ככל ילד אחר, כאשר בתוספת השלישית יש שירותים שמיועדים לילדים בעלי לקות פסיכיאטרית – השירותים האלה מפורטים, ואת השירותים האלה, כשהם כתובים, אנחנו נותנים, ואני רוצה לומר – ועוד אגיע לזה בהמשך – אנחנו נותנים בהיקף הרבה יותר גבוה ממה שהיה ערב החוק.

נתן סמוך: על זה יש מדרגה נוספת, והמדרגה הנוספת היא האם ילד כזה צריך להיחשב כסובל מלקות שמוגדרת כסומאטית - בסיטואציה כזאת הוא זכאי לשירותים גם מעבר לגיל שש, ובמכסה קצת גדולה יותר ממה שנהוג לגבי ילד רגיל.

נתן סמוך: יעקב כהן:

נתן סמוך: לקות סומאטית היא לקות שיש לה מאפיינים כרומוזומליים שניתן לראות אותם פיזיולוגית בבדיקה גופנית, או בבדיקה מעבדתית, או בבדיקת הדמיה.

נתן סמוך: כלומר, בסופו של דבר זאת לקות שניתן על-ידי בדיקה פיזיולוגיות או כרומוזומלית לעלות על כך שהיא קיימת – ולא רק על-פי מאפיינים התנהגותיים של האדם.

יצחק גלנטי: סליחה, אני מנסה להבין.

יצחק גלנטי: האם ניתן על-ידי בדיקה כרומוזומלית - - -

נתן סמוך: זאת לא בדיקה כרומוזומלית.

נתן סמוך: אני אדייק יותר, יכול להיות שלא דייקתי.

נתן סמוך: אפשר לקשור בין התופעה לבין מאפיינים כרומוזומליים או מאפיינים ביולוגיים באדם, בדרגת ודאות או הסתברות כזאת שברור שלתופעה הזאת יש מאפיינים כרומוזומליים.

ד"ר בנימין גליק: זה לא נכון.

יצחק גלנטי: אדוני, אתה תקבל רשות.

נתן סמוך: אם זה לא נכון, אתה תתקן אותי כאשר תורך יגיע.

ד"ר בנימין גליק: זה לא נכון.

ד"ר בנימין גליק: הוא לא רופא.

יצחק גלנטי: לא, לא.

יצחק גלנטי: אני מצטער.

יצחק גלנטי: אתה תקבל רשות דיבור.

נתן סמוך: אי-אפשר לאבחן את הבעיה הרפואית הזאת, אבל אפשר לראות קשר בין קיומו של אוטיזם- על הביטויים ההתנהגותיים שלו – לבין קיומם של ביטויים כרומוזומליים אצל ילדים שהביטויים ההתנהגותיים שלהם תואמים את הביטויים ההתנהגותיים של אוטיזם.

נתן סמוך: זאת העמדה.

נתן סמוך: קופות-החולים לא קיבלו אותה.

נתן סמוך: אנחנו הבענו אותה – המדינה, משרד הבריאות- הביע את העמדה הזאת גם בפני בית-הדין.

נתן סמוך: גם בתחום שעסק ביחס בין חוק החינוך המיוחד לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, כשהיתה טענה - שגובתה גם על-ידי בית-הדין האזורי לעבודה באיזשהו פסק דין שאומר: ברגע שילד זכאי לשירותים מתחום החינוך המיוחד, הוא לא זכאי לשירותים לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי – בא המחוקק והתגייס והבהיר שזכאות לשירותים לפי חוק החינוך המיוחד לא שוללת את הזכאות לשירותים לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

נתן סמוך: אם המחוקק לא היה מתגייס לנושא הזה, אני חושב שהיינו ממשיכים את הדיונים האלה עד עצם היום הזה.

נתן סמוך: ולפיכך, אני חושב שטוב שהצעת החוק הזאת עולה, והצעת החוק הזאת – טוב גם שהיא תעבור.

נועז בר ניר: את מי אתה מייצג?

נועז בר ניר: את הממשלה?

נועז בר ניר: כי הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

נתן סמוך: אני לא יודע על מה אתה מדבר כי ועדת השרים לענייני חקיקה – שבפניה הופעתי – החליטה לתמוך בהצעת החוק.

נתן סמוך: נכון שהוגש ערעור, שלא נדון מעולם בממשלה.

גלי מאיר: וככזה, הוא הופך את העמדה להתנגדות.

נתן סמוך: גלי, ברשותך.

נתן סמוך: בסופו של דבר, בעיני, העמדה המהותית שהוצגה בפני ועדת השרים לענייני חקיקה – מי שבתום-לב רוצה לערור אליה, שידאג לא רק לערער עליה בפני הממשלה, אלא שידאג גם שהיא תידון - העמדה המהותית של הממשלה, אחרי שהיא שמעה את כל העמדות הרלוונטיות, היתה לתמוך בהצעת החוק.

נתן סמוך: ואסל טאהא:

נתן סמוך: אני מייצג פה את עמדת משרד הבריאות כפי שהוצגה בבית-המשפט, אני מייצג פה את העמדה המקצועית שלנו, ולהבנתי באופן מהותי ואמיתי, אני מייצג גם את עמדת הממשלה.

יצחק גלנטי: לא, לא.

יצחק גלנטי: אני מבקש, בכנסת לא מוחאים כפיים.

יאיר זילברשטיין: יאיר זילברשטיין, משרד האוצר.

יאיר זילברשטיין: העמדה הרשמית של הממשלה היא להתנגד להצעת החוק, ושהצעת החוק היא תקציבית.

יאיר זילברשטיין: הוגש ערר.

יצחק גלנטי: מהי העלות, לפי עמדת האוצר?

יצחק גלנטי: ואסל טאהא:

יאיר זילברשטיין: העלות היא לפחות כ- 60 מיליוני שקלים, ועל-פי הערכות שונות ומכיוון שמספר האוטיסטים וההגדרות של אוטיסטים משתנים מפעם לפעם, ומתרחבים - - - יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: חבר הכנסת מרציאנו.

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: חבר הכנסת מרציאנו, בוא לא נגלוש למניעים פוליטיים.

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: ואסל טאהא:

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: רבותי, האם הוגש ערר?

יאיר זילברשטיין: הוגש ערר.

וילמה מאור: נדון בממשלה?

יאיר זילברשטיין: הוא לא נדון בממשלה.

וילמה מאור: אז איך ייתכן שהחלטת הממשלה השתנתה?

יאיר זילברשטיין: ולכן, עד שיידון הערר בממשלה, עמדת הממשלה היא להתנגד.

יעקב כהן: איפה?

יעקב כהן: יש לך החלטה?

יאיר זילברשטיין: על-פי תקנון הממשלה, כול עוד לא יידון הערר – עמדת הממשלה היא להתנגד.

יצחק גלנטי: כבר קרה לי, אדוני, בעבר הרבה פעמים שעמדת האוצר היתה עמדה בפני עצמה, ולא עמדת הממשלה, אבל הרבה פעמים מעמידים את עמדת האוצר כאילו היא עמדת הממשלה.

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

גלי מאיר: כל עוד הערר לא נידון, העמדה הרשמית של הממשלה היא התנגדות.

גלי מאיר: כל עוד הערר לא נידון, זה לפי תקנון הממשלה, כך שכרגע אפשר להתייחס לעמדה של הממשלה ככזאת.

גלי מאיר: ואסל טאהא:

יצחק גלנטי: אדוני שהתפרצת קודם, בבקשה.

ד"ר בנימין גליק: ד"ר גליק בנימין, נוירולוג ילדים, אני מטפל בילדים אוטיסטים והיועץ המקצועי של הנהלת קופת-חולים מאוחדת.

שמואל מירון: ועוד איך יש להם סממנים בהדמיה.

ד"ר בנימין גליק: אין להם שום סממן בהדמיה, אל תתווכח.

שמואל מירון: Functional MRI ו- DTI, יש מאמרים.

יצחק גלנטי: אדוני, אני מבקש ממך.

שמואל מירון: יש מאמרים מאוניברסיטת תל-אביב - Functional MRI, ו- DTI.

ד"ר בנימין גליק: מכיוון שאני מטפל בהם ואני יודע – אין שום סממן, חד-משמעית.

ד"ר בנימין גליק: אי-אפשר, והלוואי ואפשר היה לעשות Functional MRI או איזו הדמיה בהיריון, ולראות שזה אוטיסט, ולגמור את הסיפור.

יצחק גלנטי: ד"ר גליק, אתה מטפל בילדים אוטיסטים?

נעמי מורביה: מה זאת אומרת לגמור את הסיפור?

נעמי מורביה: אתה מציע - - -

ד"ר בנימין גליק: לא הבנת.

ד"ר בנימין גליק: אני אומר: אין שום סממן.

ד"ר בנימין גליק: אני מדבר כרגע על הנושא של מחלה - -

נעמי מורביה: זה מה שנשמע מדבריו.

ד"ר בנימין גליק: - - שהיא לא מתאפיינת על-ידי שום סימן חיצוני, שום סימן גנטי.

ד"ר בנימין גליק: יש ילדים - - - יורם מרציאנו:

ד"ר בנימין גליק: אני קודם כול רופא.

ד"ר בנימין גליק: אני מסכים שהילדים האלה צריכים לקבל טיפול הכי חשוב והכי טוב שיש.

יורם מרציאנו: אני מכבד אותך.

יורם מרציאנו: רק שאלתי שאלה, אדוני המכובד.

יורם מרציאנו: האם התכוונת לראות את זה בהדמיה בהיריון, אמרת: הגענו למסקנה שזה המצב, לעשות הפלה?

ד"ר בנימין גליק: לא, חס וחלילה.

ד"ר בנימין גליק: אני מדבר על הנושא של הסומאטיות שעולה כאן – אני לא נכנס לעניין החוקי – אבל אתן לכם דוגמה מה זה סומאטי, שתבינו, כי באמת עורך-דין סמוך אומר בצדק: כשקבעו את הסל, דיברו על סומאטי, שזה ילד עם שיתוק מוחין – אתה רואה שהילד מסכן, משותק, יש לו שיתוק בשתי רגליים; לילד הזה יש עיוותים בעמוד שדרה; הילד הזה הוא מפגר קשה – אלה דברים שרואים, זה רוח הנושא הסומאטי.

ד"ר בנימין גליק: אותו דבר במחלות נפש, ואני רוצה להאיר את עיניכם.

ד"ר בנימין גליק: מחלות, למשל Obsessive Compulsive, כל מיני מחלות בתחום מחלות הנפש – אפשר, ויש ביניהן גם כאלה שאתה יכול לעשות בדיקות ואתה רואה פה ושם סממנים כרומוזומליים, אבל זה לא אומר שהם סומאטים.

ד"ר בנימין גליק: לא רואים עליהם, אי-אפשר להגיד על כל הילדים: ניקח להם בדיקה, ונדע.

יצחק גלנטי: ד"ר גליק, שאלה לי אליך.

יצחק גלנטי: מדוע אתה מפסיק את הטיפול בגיל חמש או שש?

ד"ר בנימין גליק: אז בוא אני אגיד לך: אנחנו לא מפסיקים מסיבות מקצועיות.

ד"ר בנימין גליק: החוק.

ד"ר בנימין גליק: אני עובד משום שמשרד הבריאות אמר לי לתת עד גיל שש.

קריאה: החוק.

ד"ר בנימין גליק: החוק, סליחה.

ד"ר בנימין גליק: ואסל טאהא:

ד"ר בנימין גליק: יעקב כהן:

ד"ר בנימין גליק: החוק אמר לי - - -

יצחק גלנטי: החוק אומר לך לטפל עד גיל חמש או שש?

ד"ר בנימין גליק: עד גיל שש, עם הרחבה עד גיל תשע, והוא קבע סל – X טיפולים.

יצחק גלנטי: ואם אנחנו נרחיב את החוק מעבר לגיל תשע?

תמר יונה: לא גיל תשע.

קריאה: לא נותנים בכלל.

תמר יונה: עד שילד גומר גן, בוא נדייק.

תמר יונה: עד שילד עולה לכיתה א'.

אורית סטון יעקב: וגם לא על-ידי קופות-חולים.

יצחק גלנטי: גברתי, תודה רבה.

יצחק גלנטי: אם יש לך הצעה לתיקון החוק ברוח הדברים שלך - - -

תמר יונה: אבל אין ילדים שמקבלים, בואו נגיד את האמת.

ד"ר בנימין גליק: אדוני חבר הכנסת, אנחנו ישבנו – חלק מאתנו – אני ישבתי בתור יועץ מקצועי, ואני לא חולק על כך שהם צריכים לקבל טיפול.

ד"ר בנימין גליק: הם צריכים לקבל את הטיפול הכי טוב, והמדינה לא דאגה להם.

ד"ר בנימין גליק: חד וחלק, אני בפירוש אומר: לא דאגה להם ולא דואגת להם.

ד"ר בנימין גליק: יורם מרציאנו:

קריאה: אין תקציב.

קריאה: יורם מרציאנו:

גיורא דן: אתה טועה.

גיורא דן: אתה טועה.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת מרציאנו, אתה בלתי ניתן ל - - - יעקב כהן:

יצחק גלנטי: אם אתה אומר שהחוק מחייב עד גיל שש, לכן אנחנו יושבים כאן.

יצחק גלנטי: אין סיבה שבגיל שש הילד לא יקבל את הטיפול.

יצחק גלנטי: כמו שהיושב-ראש אמר: הילד לא נהיה בריא בגיל שש.

ד"ר בנימין גליק: אנחנו תוקצבנו עד גיל שש.

ד"ר בנימין גליק: מעבר לגיל שש לא תוקצבנו.

ד"ר בנימין גליק: יעקב כהן:

ד"ר בנימין גליק: ואסל טאהא:

ד"ר בנימין גליק: יעקב כהן:

ד"ר בנימין גליק: אוי לו למי שיכול לדבר סביב השולחן נגד הילדים האלה, נגד ללכת לקראתם, לתת להם את העזרה המקסימלית.

ד"ר בנימין גליק: וברור שברגע שהמפתחות יהיו בידי קופות-החולים, וכמו שהם נותנים את הטיפול הטוב ביותר לכל מחלה – הם צריכים לקחת תחת חסותם את הילדים הפגועים האלה.

ד"ר בנימין גליק: ולצערנו, עושים את זה הרבה ארגוני חסד.

ד"ר בנימין גליק: דברים שהמדינה צריכה לעשות – עושות את זה אגודות ועמותות, וכמו כל מחלה שהמדינה צריכה לתת לה מרפא ותשובה, המדינה צריכה לתת לזה תשובה.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יצחק גלנטי: רבותי, מי שלא יודע, אני חייב לתת זכות קדימה לחברי הכנסת – מה לעשות, כך התקנון של הכנסת קובע.

יצחק גלנטי: בבקשה, חבר הכנסת מרציאנו.

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: אני שמעתי את הרופא שדיבר כאן ואמר, באופן הכי כן: החוק קובע עד גיל שש.

יצחק גלנטי: ומה נעשה מגיל שש?

יצחק גלנטי: אני יושב פה סביב השולחן – ואני אומר לכם כאזרח במדינת ישראל – ושומע את המכתב של ההורים על התאומות שסובלות מאוטיזם, וכמה זה עולה להם.

יצחק גלנטי: אני רואה את הכאב של ההורים האלה.

יצחק גלנטי: איך אנחנו יכולים להסתכל בעיניים של ההורים האלה ושאני אשמע פה את נציג האוצר אומר: זאת הצעה תקציבית?

יצחק גלנטי: ואסל טאהא:

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: 60 מיליון שקל.

יצחק גלנטי: הוא אומר שזאת הצעה תקציבית, הוא לא יכול להעביר אותה.

יצחק גלנטי: איך אנחנו יכולים להסתכל ולהגיד שאנחנו מדינה או ממשלה חברתית?

יצחק גלנטי: עם 60 מיליון שקל נציג האוצר מסתכל לי בעיניים ואומר שזאת מדיניות חברתית.

יצחק גלנטי: אבל עם עודף גבייה של 18 מיליארד.

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: אני בהחלט לוקח פה את המכלול הכולל – גם של הקופות, בהחלט כן, אבל אני רוצה לצאת מפה קודם כול עם בשורה כלפי ההורים האלה, שמגיעים לכאן, מכתתים רגליהם לכנסת, עוברים מחבר כנסת לחבר כנסת.

יצחק גלנטי: להם אין לוביסטים.

יצחק גלנטי: הם לא משלמים מאות אלפי שקלים לאף אחד.

יצחק גלנטי: הם עושים זאת מהנשמה ומהלב.

יצחק גלנטי: הם באים לפה כי הם חיים עם הכאב הזה כל בוקר.

יצחק גלנטי: הם מלווים את הילדים האלה.

יצחק גלנטי: זה יהיה פשע וזה יהיה ביזיון, שנציג האוצר אומר: 60 מיליון שקלים – על זה תיפול או תקום מדינת ישראל?

יצחק גלנטי: ואני מסתכל פה ליושב-ראש הקואליציה, לחברי חבר הכנסת אלי אפללו – שאני יודע מהי הרגישות החברתית שלו – אני רוצה לראות שזה יגיע שעה לפני איזושהי הצבעה חשובה, איך ירוצו לחלק את התקציבים.

יצחק גלנטי: מדינת ישראל גמרה עם עודפים, למדינת ישראל אין בעיה תקציבית.

יצחק גלנטי: 60 מיליון שקל זה סכום שאנחנו צריכים להתבייש לומר אותו, אדוני היושב-ראש.

יצחק גלנטי: ואני מציע לך ומבקש ממך ודורש ממך לסיים היום את ההצבעה ולקדם את החוק, כי אני לא יודע כמה זמן עוד נהיה כאן, אבל בואו נקדם את זה.

יצחק גלנטי: אני קורא לכם, אדוני מציע החוק, אדוני יושב-ראש הוועדה, חברי חברי הכנסת, בואו נקדם את החוק ונאשר אותו פה אחד, כדי להביא כבוד לכנסת ישראל.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת טאהא, האם אתה רוצה להוסיף?

יצחק גלנטי: ואסל טאהא:

יצחק גלנטי: עד עכשיו לא הודיעו לי שהם מתנגדים.

יצחק גלנטי: היה ערעור; הערעור לא נדון.

יצחק גלנטי: ההצעה הזאת לא תקציבית, לכן אני מבקש מכבוד היושב-ראש ומחברי הכנסת להתייחס להצעה הזאת כאל הצעה לא תקציבית.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת אלי אפללו, בבקשה.

יצחק גלנטי: שמעת פה דעה, אפילו הוגש ערר לוועדת השרים לענייני חקיקה.

יצחק גלנטי: הוועדה לא התכנסה, יותר נכון לא דנה מחדש בנושא.

יצחק גלנטי: שמרית שקד-גיטלין:

יצחק גלנטי: אלי אפללו:

יצחק גלנטי: שמרית שקד-גיטלין: זה תקנון הממשלה.

יצחק גלנטי: אלה סדרי הממשלה.

יצחק גלנטי: אנחנו פה מייצגים את הכנסת.

יצחק גלנטי: שמרית שקד-גיטלין: אני יודעת שתקנון הממשלה קובע הוראה כזאת.

ואסל טאהא: חבר הכנסת אפללו, אבל כמה זמן זה נמשך?

ואסל טאהא: אלי אפללו: אם תרשה לי לדבר, אני לא הפרעתי לך, מכובדי, ידידי.

ואסל טאהא: ואסל טאהא: בבקשה.

ואסל טאהא: תפד'ל.

ואסל טאהא: אלי אפללו: אהלן וסהלן.

ואסל טאהא: אני שמעתי את חבר הכנסת מרציאנו, ואני לא רוצה להוסיף כי כל מילה מיותרת.

ואסל טאהא: אני תומך בהצעת החוק ואני חושב שצריך לעשות את זה, אבל אני שומע שיש בינתיים דו-שיח מתקדם בין הקופות לבין הגופים שמייצגים את הנושא – אני רוצה לשמוע האם זה נכון או לא נכון.

ואסל טאהא: יש איזו הבנה, או מתקרבת איזושהי פשרה, שתהיה לשביעות-רצון שני הצדדים?

יצחק גלנטי: יש פה נציג של קופת-חולים כללית, נכון?

יצחק גלנטי: אלי אפללו: מאוד חשוב לי לדעת.

יצחק גלנטי: הייתי רוצה לדעת אם יש לזה המשך.

יצחק גלנטי: נועז בר ניר: שמי נועז בר ניר, סמנכ"ל הכללית.

יצחק גלנטי: אנחנו מבינים את הסיטואציה ואנחנו חושבים שהילדים האוטיסטים בהחלט זכאים לקבל את מלוא הטיפול, אבל מה שקורה כיום – הקופות לא נותנות את השירות הזה.

יצחק גלנטי: עובדתית – גם במועד הקובע של חוק הבריאות וגם כיום – הקופות לא נותנות את זה.

יצחק גלנטי: אנחנו מבינים שיש בעיה, לכן נפגשנו עם אלו"ט לגבש פתרון להכנת הסל, כאשר הגענו להבנות.

יצחק גלנטי: הגענו להבנות, ועכשיו הכדור בידיים של משרד הבריאות כדי שירכז ועדה שתגדיר בדיוק את האוכלוסייה, תגדיר תוכנית טיפולית נכונה, תגדיר את הדברים.

יצחק גלנטי: בהצעת החוק הדברים מאוד מאוד לא מסודרים.

יצחק גלנטי: קריאה: מוגדרים היטב.

יצחק גלנטי: נועז בר ניר: בהצעת החוק הדברים לא מוגדרים היטב, בהצעת החוק - - - יורם מרציאנו: תשבו אחרי שנאשר את החוק.

יצחק גלנטי: לא צריך להקים שום ועדה.

יצחק גלנטי: ועדה "תקבור" את החוק, אל תקימו ועדות.

יצחק גלנטי: אני מכיר את הוועדות האלה.

נועז בר ניר: הצעת החוק, כפי שהיא מוגדרת, אנחנו מעריכים אותה במאות מיליוני שקלים.

נועז בר ניר: היא מתייחסת לקשת רחבה - - - יעקב כהן:

נועז בר ניר: לא, לשנה אחת.

קריאות: - - -

יצחק גלנטי: סליחה, רבותי.

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: חבר הכנסת מרציאנו.

יצחק גלנטי: נאמרו פה כמה דברים.

יצחק גלנטי: משהו מוזר פה.

יצחק גלנטי: נאמר כאילו אתם באיזשהו משא-ומתן עם משרד הבריאות.

יצחק גלנטי: אלי אפללו:

יצחק גלנטי: משרד הבריאות בא ואומר במפורש: להד"ם.

יצחק גלנטי: מעבר לכך, אתה מדבר על סדר גודל של מאתיים וכמה מיליוני שקלים.

נועז בר ניר: אפילו יותר.

יצחק גלנטי: פה מדברים על 60 מיליון שקל.

שמרית שקד-גיטלין: לכל הקופות.

יצחק גלנטי: לכל הקופות.

נועז בר ניר: אנחנו מעריכים את העלות כחצי מיליארד שקל.

נועז בר ניר: שמרית שקד-גיטלין:

נועז בר ניר: לכל הקופות, לכל הספקטרום האוטיסטי.

נועז בר ניר: יעקב כהן:

נועז בר ניר: שוב, ההגדרה - צריכים להגדיר בדיוק על איזו אוכלוסייה מדובר, על כמה טיפולים מדובר, על איזה סוגים.

יצחק גלנטי: אדוני, ישנם ילדים שנמצאים בטיפול.

יצחק גלנטי: אי-אפשר למשוך את זה עד עוד 30-20 שנה, עד שתגיעו לכלל הסכמות.

נועז בר ניר: אנחנו מוכנים שתקום ועדה, והוועדה תמליץ ותגיש את המלצותיה תוך כחודש.

נתן סמוך: איך צורך בהקמת ועדה.

נועז בר ניר: תוך כחודש תגיש את המלצותיה.

נתן סמוך: היא לא תגיש.

יצחק גלנטי: תודה, אדוני.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת אפללו, זאת היתה הפסקה מתודית לעניין.

יצחק גלנטי: ואסל טאהא:

יצחק גלנטי: אלי אפללו:

יצחק גלנטי: חבר הכנסת אפללו, אני מבקש.

יצחק גלנטי: מי שמנהל את הישיבה זה אני.

יצחק גלנטי: אלי אפללו:

יצחק גלנטי: אלא אם כן אתה רוצה להחליף אותי, אז תגיד לי, אני אצא החוצה.

יצחק גלנטי: אלי אפללו:

יצחק גלנטי: האם סיימת את דבריך?

יצחק גלנטי: אלי אפללו:

יצחק גלנטי: אתה רוצה אחרי כן שוב להתייחס.

יצחק גלנטי: בבקשה, נציג אלו"ט.

יצחק גלנטי: אלי אפללו:

דליה איציק: שמי מלכי, אני חברת הוועד המנהל של אלו"ט, אני הורה.

דליה איציק: אני לא נציג רשמי של המטה של אלו"ט.

דליה איציק: אלי אפללו:

דליה איציק: היא איננה כרגע, היא יצאה לכמה דקות – רותי סיוון.

דליה איציק: אלי אפללו:

יצחק גלנטי: גברתי, הבנו.

יצחק גלנטי: את מדברת בשמך את.

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

דליה איציק: אני מדברת בשמי.

דליה איציק: אני חושבת שזה שפה מתרוצצים עכשיו, זה אומר כמה שצריך להעביר את החוק הזה.

דליה איציק: ולכן, זה על אחריות

דליה איציק: כם להתחיל את המהלך – שגם אם בהתחלה יהיו מעט טיפולים ואחר כך זה יגדל וזה יגדל למצב שהילדים זקוקים לו – אתם עשיתם מעשה מאוד מאוד חשוב.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

דליה איציק: אבל אם אתם לא תעבירו את זה, אז ימשיכו לדבר עוד שנה.

יצחק גלנטי: תודה רבה לך.

יצחק גלנטי: ואסל טאהא:

יצחק גלנטי: אני שואל שוב האם יש כאן נציג רשמי של אלו"ט.

תמר יונה: אלו"ט זאת עמותה של הורים.

תמר יונה: כל הורה הוא נציג של אלו"ט.

יצחק גלנטי: לא, לא.

יצחק גלנטי: גברתי, אני מצטער, אנחנו לא ניתן לכל הורה שהוא חבר באלו"ט, לבוא לכאן ולהגיד את ה"אני מאמין" שלו.

תמר יונה: כהורים אנחנו יכולים לדבר?

יצחק גלנטי: את נציגת ההורים?

תמר יונה: לא.

תמר יונה: אני אמא לילד.

יצחק גלנטי: רבותי, אי-אפשר לשמוע כל אחד.

יצחק גלנטי: תודה.

יצחק גלנטי: מי גברתי?

ציפי אדלשטיין: עורך-דין ציפי אדלשטיין, מנכ"ל עמותה לילדים בסיכון.

ציפי אדלשטיין: העמותה – למי שלא מכיר – מטפלת זה 18 שנה במאות ובאלפי ילדים אוטיסטים.

קריאה: רק בגיל הגן.

קריאה: מאות.

קריאה: לא אלפי.

ציפי אדלשטיין: מאות.

ציפי אדלשטיין: במהלך השנים זה הצטבר והגיע לכדי אלפים.

קריאה: תדייקי.

ציפי אדלשטיין: אמרתי 18 שנה.

ציפי אדלשטיין: אני מבקשת.

ציפי אדלשטיין: העמותה היא בעצם זאת שהובילה את ההגדרה, הגיבוש והאימוץ הממשלתי של הסל, שכיום ניתן במסגרת בריאות הנפש לילדים עד גיל שבע, ואכן כפי שצוין כאן, העמותה מטפלת בילדים עד גיל שבע בעיקר.

ציפי אדלשטיין: לכן, אנחנו מאוד בעד מתן טיפולים גם בהתפתחות הילד לילדים הללו, אבל אני חושבת שזה יהיה לא ראוי – זאת תהיה זריית חול בעיניהם של הילדים האוטיסטים והוריהם – להגדיר

תמר יונה: מה אכפתי לי איך הילדים - - -

ציפי אדלשטיין: סליחה, אני מבקשת לסיים את דבריי.

תמר יונה: הילדים בגן שלך כולם מקבלים.

ציפי אדלשטיין: נכון, כי אנחנו - - -

קריאה: את לא נציגת הורים.

קריאה: את לא נציגת הורים.

שמואל מירון: אתם עמותה מתפעלת.

שמואל מירון: אתם לא נציגי הורים.

ציפי אדלשטיין: אני לא דיברתי כנציגי הורים, סליחה.

תמר יונה: הבן שלי – 16 שנה – 13 שנה אני באה לפה, והוא לא מקבל - -

ציפי אדלשטיין: כבוד היושב-ראש, אני מבקשת לתת לי לסיים את דבריי.

תמר יונה: - - אני רואה את הילדים שמקבלים השנה - - -

קריאות: - - -

ציפי אדלשטיין: אני מבקשת לתת לי לסיים את דבריי.

תמר יונה: האחים שלהם, הילדים שלהם מקבלים - - -

יצחק גלנטי: גברתי, אני מבקש ממך לשבת.

יצחק גלנטי: תודה.

ציפי אדלשטיין: העמותה לילדים בסיכון נאבקת והתחילה במאבק - - -

יצחק גלנטי: רבותי, אתם רוצים שאני אנעל את הישיבה?

ציפי אדלשטיין: מותר להמשיך את דבריי?

ציפי אדלשטיין: שמרית שקד-גיטלין:

ציפי אדלשטיין: יורם מרציאנו:

ציפי אדלשטיין: תכף אני אסביר.

ציפי אדלשטיין: אני לא מתנגדת, אני חושבת שההצעה הזאת היא חלקית.

ציפי אדלשטיין: ההצעה צריכה לשאת בחובה הסדר כולל – גם לתחום בריאות הנפש וגם לתחום התפתחות הילד.

ציפי אדלשטיין: יורם מרציאנו:

ציפי אדלשטיין: סליחה, מה זה צעד ראשון?

ציפי אדלשטיין: יורם מרציאנו:

קריאות: - - -

יורם מרציאנו: עוד שבע שנים נדון בעוד 15 שנה שוב פעם.

יורם מרציאנו: נו, ברצינות.

יורם מרציאנו: ..

ציפי אדלשטיין: אני מאוד השתדלתי לתת לכולם לדבר.

ציפי אדלשטיין: אני מאוד מבקשת.

יורם מרציאנו: תודה רבה שנתת לנו רשות דיבור.

יורם מרציאנו: יפה מצידך...

יצחק גלנטי: משפט אחרון, בבקשה.

יצחק גלנטי: יעקב כהן:

ציפי אדלשטיין: אני מציעה כך.

ציפי אדלשטיין: יש לי הצעת חוק שהבאנו.

ציפי אדלשטיין: אנחנו, אגב בשיתוף פעולה עם אלו"ט - - - קריאה: לא עם ההורים.

יורם מרציאנו: תבואי, נשב על הצעת החוק, אולי נגיש אותה כתיקון.

קריאות: - - - יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: חבר הכנסת מרציאנו.

ציפי אדלשטיין: כבוד היושב-ראש, נתת לי עוד משפט, ואפילו זה לא התאפשר לי.

יצחק גלנטי: משפט אחרון, גברתי.

ציפי אדלשטיין: העמותה נאבקת גם בזכויות ילדים מגיל שבע עד 21, ואילו העמותה היתה הולכת בדרך הזאת לפני 18 שנה, לא היה לילדים האוטיסטים עד גיל 14 טיפול ייעודי.

קריאות: - - -

קריאה: את לא נתת כלום לילדים שלנו.

תמר יונה: אל תייצגי את הילדים שלנו.

יצחק גלנטי: תודה.

יצחק גלנטי: אני מצטער, אני אתחיל להוציא מפה אנשים.

יצחק גלנטי: אי-אפשר כך לנהל דיון.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת אפללו, בבקשה, סיים את דבריך.

יצחק גלנטי: אלי אפללו:

יצחק גלנטי: אבל, אני בכל זאת אומר לך, אדוני היושב-ראש.

יצחק גלנטי: מה שאני מציע – היות שקופת-חולים כללית והוועד של אלו"ט – יש ביניהם - - -

רותי סיוון: כן.

רותי סיוון: אלי אפללו:

רותי סיוון: ואסל טאהא:

רותי סיוון: אלי אפללו:

רותי סיוון: יורם מרציאנו:

רותי סיוון: אלי אפללו:

רותי סיוון: יורם מרציאנו:

ואסל טאהא: לא, לא פנו - - - יורם מרציאנו:

ואסל טאהא: אלי אפללו:

ואסל טאהא: יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: אני מבקש גם את חברי הכנסת – גם אם יש להם זכות התפרצות – זה עדיין לא אומר שצריך לקיים דיון כזה.

יצחק גלנטי: אלי אפללו:

יצחק גלנטי: ואם כן, אם אתם באמת במשא-ומתן מתקדם למצוא פתרון, אני אציע ליושב-ראש הוועדה לתת להם זמן קצוב של שבוע-שבועיים – כמה שאתם תחליטו – כדי שאז נביא את זה להצבעה, אם הגיעו להסדר או לא הגיעו להסדר.

תמר יונה: להגן על הילדים שלנו.

תמר יונה: אלי אפללו:

רותי סיוון: זה נכון שיש התחלה של דיאלוג.

רותי סיוון: אנחנו רחוקים מאוד מהסדר או מהסכמה.

רותי סיוון: אנחנו מסכימים על דרך, אבל הדרך יכולה לקחת שנים - וגם הם יודעים את זה – לוועדה שתגבש את הקריטריונים, וזה ייקח שנים – גם הם יודעים וגם אנחנו יודעים.

אלי אפללו: אם בתוך שבועיים אתם - - -

רותי סיוון: בקיצור, אנחנו כבר שנה וחצי - - - אלי אפללו:

רותי סיוון: לא.

רותי סיוון: אין סיכוי.

רותי סיוון: אלי אפללו:

רותי סיוון: אין סיכוי.

נתן סמוך: איך סיכוי.

נתן סמוך: אלי אפללו:

קריאות: - - - יורם מרציאנו:

קריאות: ואסל טאהא:

קריאות: יעקב כהן:

קריאה: תהיה הצעת חוק, והחוק יעבור – יהיה לכם יותר קל.

יצחק גלנטי: רבותי, זמננו תם, יש לנו ישיבה נוספת בשעה 11:30, זה עוד חמש דקות.

יצחק גלנטי: לכן, אני מסכם היום, נכון לרגע זה.

נעמי מורביה: לא נתת לנו הזדמנות להביע דעה.

ניסים מורביה: תן לארגון הנכים להביע דעה.

יצחק גלנטי: אדוני, יהיה לך זמן להביע דעה.

ניסים מורביה: מתי?

ניסים מורביה: אתה מסכם.

יצחק גלנטי: תן לי לסכם.

יצחק גלנטי: לאחר מכן אתה תגיד מה שאתה רוצה.

יצחק גלנטי: ואסל טאהא:

יצחק גלנטי: משפט אחד, בבקשה.

יצחק גלנטי: ואסל טאהא:

נועז בר ניר: משרד הבריאות לא הרים את הכפפה.

נועז בר ניר: פנינו למנכ"ל משרד הבריאות, שירכז את הצוות שלכם - - -

קריאות: - - -

יצחק גלנטי: תודה.

יצחק גלנטי: אני מצטער, לא קיבלת רשות דיבור.

יצחק גלנטי: אני מבקש לסיים.

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: ואסל טאהא:

יצחק גלנטי: העניין שלי, שהחוק הזה יעבור.

יצחק גלנטי: זה חוק אנושי שעושה צדק עם קבוצה שמאוד סבלה.

יצחק גלנטי: תודה.

נועז בר ניר: תדאג לתקציבים.

נועז בר ניר: תדאגו לתקציב.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: ואסל טאהא:

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: אלי אפללו:

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: אלי אפללו:

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: אלי אפללו:

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: אלי אפללו:

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: אלי אפללו:

יצחק גלנטי: יורם מרציאנו:

יצחק גלנטי: אלי אפללו:

קריאות: - - - אלי אפללו:

קריאות: יורם מרציאנו:

תמר יונה: חבר הכנסת אפללו, 13 שנה.

תמר יונה: 13 שנה - - - יורם מרציאנו:

קריאות: - - -

יורם מרציאנו: בושה.

יורם מרציאנו: בושה.

יצחק גלנטי: רבותי, הוועדה תתכנס בתוך שבועיים לקיים הצבעה לאישור ההצעה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יורם מרציאנו: לא, לא.

יורם מרציאנו: אני מבקש להצביע.

שמואל מירון: מה יקרה בעוד שבועיים?

שמואל מירון: מה יקרה בשבועיים האלה?

תמר יונה: תביאו אותנו עוד פעם - - -

יורם מרציאנו: אני מבקש להצביע.

יצחק גלנטי: ההצבעה תתקיים בעוד שבועיים.

יצחק גלנטי: רבותי, אני מודיע לכם, הישיבה נעולה.