ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 222, 2008-07-15 10:30

מיכאל נודלמן: חברים יקרים.

מיכאל נודלמן: אני גאה שהיום אתם מציגים קהילה הכי חזקה, הכי ותיקה, הכי מפורסמת, הכי לוחמת.

מיכאל נודלמן: אתם יושבים פה ואנחנו יחד אתכם מציינים 40 שנה של עלייה.

מיכאל נודלמן: זה לא 40 שנה כמו שאמר עמיתי אברהם מיכאלי, זה יותר, אבל 40 שנה לפני אנחנו זוכרים איך 18 משפחות פתחו דלתות לישראל, לא רק לקהילה הגרוזינית, לכול היהודים מברית המועצות לשעבר.

מיכאל נודלמן: אני אישית ביקרתי לפני הרבה זמן בגרוזיה, בטיביליסי, בקבולטי, בגאגרה, בכל המקומות אבל שם לא יכולתי להבין מי יהודי ומי גרוזיני.

מיכאל נודלמן: כי שם אני ידעתי אין אנטישמיות, לא היו מלחמות בין היהודים והגרוזינים.

מיכאל נודלמן: היה חופש דת בגרוזיה למרות שבכל הרפובליקה הסובייטית לא היתה דת.

מיכאל נודלמן: בגרוזיה היה בית כנסת, בזמנים סובייטים, זמנים קשים ליהודים וגם לדת.

מיכאל נודלמן: כל הכבוד לכם שאתם ממשיכים לחיות כקהילה חזקה, שומרי מסורת יהודית.

מיכאל נודלמן: אני עוד פעם אומר אני גאה שאתם פה ואנחנו יחד איתכם ואני מאחל לקהילה שלכם כל טוב וחיים טובים במדינת ישראל בלי מלחמות עם שלום ושלווה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

יוסף שגל: הייתי רוצה להצטרף לכל מילה שאמר ידידי חבר הכנסת אברהם מיכאלי, לא רק כחבר כנסת גם כשכן, כי נולדתי וגרתי באיזרביג'אן.

יוסף שגל: כל הכבוד לקהילה שלכם.

יוסף שגל: אני חושב שזה לא פשוט.

יוסף שגל: זאת עלייה גדולה, חזקה, מאוד מאוד אינטליגנטית, בשבילי זה הכי חשוב.

יוסף שגל: וכל הכבוד.

יוסף שגל: שלום וביטחון לכולם.

מרינה סולודקין: תודה רבה לאברהם מיכאלי.

מרינה סולודקין: ברוכים הבאים.

מרינה סולודקין: אנחנו מאוד שמחים לראות את כל הנציגים של העדה הגרוזינית.

מרינה סולודקין: אתם חלק מאיתנו ואנחנו חלק מכם בגלל שבאנו משטח של האימפריה הצארית וברית המועצות לשעבר.

מרינה סולודקין: יש לנו הרבה דברים משותפים.

מרינה סולודקין: היינו במאבקים משותפים.

מרינה סולודקין: אני לפני יותר מעשר שנים כתבתי ספר, יהודי ברית המועצות במדינת ישראל, ושם היה פרק על יהדות גרוזיה, על בעיות שהיו, איך הגיעו לארץ, היו ראשונים, ששברו את מסך הברזל בזמן שאף אחד לא הצליח לשבור אותו, הגיעו לארץ ופתאום יש כאן את הבעיות השגרתיות של מדינת ישראל, אשכנזים-מזרחים, מיד צירפו את עולי גרוזיה למזרחים, לא רצו לדעת וכשאמרנו שאנחנו בשטח ברית המועצות לא יודעים את ההבדלים האלה ולא רוצים לדעת את ההבדלים האלה, זה סיפור ישראלי מקומי, אנחנו עם ישראל.

מרינה סולודקין: אז ברוכים הבאים.

יולי יואל אדלשטיין: יישר כוח לחבר הכנסת מיכאלי, גם ליושב ראש הוועדה על זה שיזמו את הישיבה הזו.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב על משהו אחר לגמרי.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שיש פרקים בהיסטוריה של עם ישראל ששום הסבר רציונאלי לא יסביר.

יולי יואל אדלשטיין: אם מישהו יכול להסביר בהסבר רציונאלי איך אחרי כמעט אלפיים שנות גלות באותה שנה עולים לארץ הבילויים מאוקראינה ו"עלה ותמר" מתימן אז לא יודע, אז כנראה הרציונאליות שלי לא מגיעה לשם.

יולי יואל אדלשטיין: איך בלי כל קשר בין הקהילות האלה, ותהליכים שונים והיסטוריה שונה, באותה שנה מגיעים.

יולי יואל אדלשטיין: ואני חושב שאנחנו היום מדברים על דוגמה דומה איך בנסיבות אמנם שונות וצודקת מרינה שזה שטח של ברית המועצות לשעבר, מסיבות שונות ומקהילות שונות וממרחק גיאוגרפי של אלפי קילומטרים באותם שנים, אני מדבר על סוף שנות השישים, אחרי מלחמת ששת הימים, מתעוררים אנשים אמיצים, ציינת שלוש משפחות ואחר כך 18 משפחות בגרוזיה, מתעוררים וקמים על הרגליים ומנסים לשבור את מסך הברזל שצריך לזכור טוב טוב שבאותם שנים באמת אף אחד לא היה יכול לדעת אם ההליכה הזאת למה שכינה מיכאל תיגמר בנסיעה בכיוון המזרח התיכון.

יולי יואל אדלשטיין: אף אחד לה היה יכול להיות ערב לזה.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן אני אומר הדיון הזה חשוב והוא חשוב מאוד מטעם נוסף.

יולי יואל אדלשטיין: אסור עוד פעם אם מדברים על היסטוריה של עם ישראל, אסור לשכוח אף פרק בהיסטוריה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב לומר לך ידידי חבר הכנסת מיכאלי שכשהייתי שר הקליטה לפני קצת יותר מעשר שנים כתבתי מאמר שהיה בעיתון הארץ על 18 המשפחות ועל תפקידן ועל השפעתן, ואני חייב לומר שלא רק בדור הצעיר היו אנשים שמאוד הופתעו, אמרו, קראנו מה שכתבת, לא ידענו.

יולי יואל אדלשטיין: לא זכרנו.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שחשוב לכם דברים מסוג זה.

יולי יואל אדלשטיין: אמנם זה קצת צרמוניאלי וטקסים וכביכול כולם מדברים פחות או יותר אותו דבר, אבל אני חושב שחשוב שגם יירשם בדברי הכנסת וגם באמת להזכיר לכולם שפרק זה בהיסטוריה כפי שכבר נאמר, אולי בלעדיו לא היינו זוכים לעלייה של כמעט מיליון ורבע יהודים מברית המועצות לשעבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אפרים מיכאלי: תודה לך חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

אפרים מיכאלי: חבר הכנסת יולי אדלשטיין פשוט מאוד שבוע שעבר במשלחת של חברים שלי פה במוסקבה במסגרת הקונגרס היהודי העולמי של חברי פרלמנט דוברי רוסית.

אפרים מיכאלי: וכמעט כולנו היינו צריכים להיות שם.

אפרים מיכאלי: אני ומיכאל לא יכולנו להיות שם מסיבות שלנו אז בסוף הוא התארח בקהילה ומסר לי דרישת שלום מהקהילה במוסקבה.

אפרים מיכאלי: הוא היה איתם שם.

אפרים מיכאלי: חברת הכנסת שרה מרום שלו.

אפרים מיכאלי: מי שלא מכיר אותה היא חברת הכנסת הכי מכובדת שיש לנו בכנסת מסיעת גיל.

אפרים מיכאלי: בבקשה.

שרה מרום שלו: נעים לי לשבת יחד עם כולכם.

שרה מרום שלו: גם אני בזמנו הייתי עולה חדשה ולכן אני מאוד מקבלת את כל העליות שבאות לארץ וידוע לי היטב, כשהגיעה העלייה הגרוזינית אני הייתי כבר הרבה שנם בארץ, וממש היה גם נעים לשמוע שהקהילה הזאת פרצה את הגבולות של גרוזיה ובאה לפה, והיא התאקלמה די טוב, ולא היו איתה בעיות כמו שבשנים האחרונות שומעים.

שרה מרום שלו: ייתכן שגם המצב היה קצת יותר קל.

שרה מרום שלו: טוב שבאתם ותהיו בתוכנו.

שרה מרום שלו: הלוואי וימשיכו עליות אחרות להגיע אלינו.

אפרים מיכאלי: תודה חברת הכנסת מרום שלו.

אפרים מיכאלי: נמצא איתנו גם נציג העלייה לא החדשה, נציג העלייה הותיקה, חבר הכנסת הרב מזור בהיינה אבל אנחנו היום בוועדת העלייה אני אגיד לכם את האמת, יותר מתמודדים עם בעיות קליטה טריות וחדשות שיש.

אפרים מיכאלי: אנחנו כבר הגרוזינים עלייה ותיקה ואנחנו קולטים את האחרים.

אפרים מיכאלי: אנחנו פה, חברים שיושבים בוועדת העלייה כולנו באנו מרוסיה לשעבר.

אפרים מיכאלי: אנחנו היום מתמודדים חוץ מבעיות קליטה של יהודי רוסיה.

אפרים מיכאלי: אז חבר הכנסת הרב מזור בהיינה בבקשה.

מזור בהיינה: שלום לכולם.

מזור בהיינה: הייתי קורא לחתן של היום חברי וידידי חבר הכנסת אברהם מיכאלי, עורך דין, חברי הכנסת היקרים ואורחים נכבדים, בטח לא אלאה אתכם למרות שיש לי רצון רב לומר תחושות שלי.

מזור בהיינה: אני כבר 26 שנים בארץ אבל התחושה הזאת של עולה היא עדיין בכל מקרה אותי מלווה.

מזור בהיינה: אני גאה בזה.

מזור בהיינה: אני בעד העליות והמשך העליות.

מזור בהיינה: אני מברך את האורחים היקרים והנכבדים, את הקהילה היקרה.

מזור בהיינה: אני אישית מכיר את הקהילה מבית כנסת מול בית הכנסת שלנו בבאר שבע, מי שמכיר "שאול המלך", יש שם קהילה שלכם, אנשים יקרים וחשובים שמנהלים את הקהילה שם בצורה מכובדת, מייצגים את הקהילה בכבוד גדול, ואני שמח מאוד להכיר את הקהילה מקרוב.

מזור בהיינה: זה פשוט מרחיב את הדעת וזה מגביר את האהבה כשכל קהילה היא במרחק, שומעים דרך כל מיני אמצעים, קהילה זאת היא ככה, יש כל מיני דימויים על קהילות, אבל כשאתה רואה פה זה מראה את היופי שבעם ישראל, ברוך השם בקיבוץ הגלויות, ואני מברך אתכם בכנסת ישראל, ברוכים הבאים.

מזור בהיינה: יש לכם ברוך השם חבר כנסת נמרץ וחרוץ שאני אישית נעזר בו בהרבה דברים, גם לפני שהייתי פה חבר כנסת עזר לי פה, ייצג את הקהילה שלי בכבוד, והנה לכם חבר הכנסת מיכאלי, שיהיה בהצלחה גם לך ולכל הקהילה.

אפרים מיכאלי: חברת הכנסת קולט אביטל, מי שלא מכיר זה קצת בעיה בהיסטוריה של עם ישראל.

אפרים מיכאלי: היא היתה נציגה ממלכתית שלנו.

אפרים מיכאלי: היא עוד קלטה אותנו בתקופה שעלינו לארץ דרך משרד החוץ.

אפרים מיכאלי: חברת הכנסת קולט אביטל בבקשה.

קולט אביטל: קודם כל אני באמת רוצה לברך אותך ולהודות לך על ההזדמנות הזו ועל כך שאתה מעלה על נס פה בכנסת ומכבד את הקהילה הזאת ואני חושבת שטוב עשית.

קולט אביטל: אני זוכרת אני לא ילידת גרוזיה, אני ילידת רומניה וכשנכנסתי לכנסת בפעם הראשונה עשיתי פה יום יהדות רומניה.

קולט אביטל: ואתם לא יודעים מה זה עשה לקהילה.

קולט אביטל: איזה תחושה של כבוד עצמי ושל הכרה זה נתן לאנשים.

קולט אביטל: כי אנשים רוצים אחרי כל הבדיחות שעשו על כל אחד מאיתנו, אחרי כל גל של עלייה, אנשים חושבים ובצדק שכל אחד תרם לתקומתה ולעצמאותה ולחיזוקה של המדינה הזאת.

קולט אביטל: חלקה של הקהילה הגרוזינית באמת הוא בלתי רגיל.

קולט אביטל: אנחנו אז דיברנו על זה שגל העלייה הראשון היה ב-1862.

קולט אביטל: ובכן ב-1863 כבר באו יהודים מגרוזיה.

קולט אביטל: מעט מאוד יהודים כמה יהודים מגרוזיה באו אז.

קולט אביטל: גל העלייה הראשון של יהודים מרומניה, יהודים מתימן ויהודים מגרוזיה.

קולט אביטל: דבר שני שרציתי להגיד ופה אני רוצה להצטרף למה שאמר חברי יולי אדלשטיין זה שמעט מאוד אנשים זוכרים היום את חלקם של יהודי גרוזיה במאבק ואיך הם הצליחו לשנות את ההיסטוריה בתוך ברית המועצות.

קולט אביטל: שביתת הרעב הגדולה במוסקבה ב-1971 שזה היה מעשה חסר תקדים עם הרבה אומץ לב, זה הביא לשינוי עמדות ולשינוי תפיסות גם בתוך ברית המועצות, ואני חושבת שבכך מילאתם תפקיד מאוד חשוב.

קולט אביטל: אני גם רוצה להזכיר לכולנו שהיה קונגרס ציוני לא רק בבזל, אלא ב-1867 היה קונגרס ציוני בטיבליסי, אז אנחנו מדברים על משפחה שבעצם הובילה גם את המאבק הציוני.

קולט אביטל: ואחרון אחרון חשוב אני באמת חושבת שכדאי להזכיר כמה בעצם תרמתם כמעט בכל תחום בארץ.

קולט אביטל: ודאי בתחום הכלכלי, בתחום המדעי, בתחום הדיפלומטי, אנחנו יודעים שיש אפילו דיפלומט שהוא ממוצא גרוזיני ואגב אם אנחנו מדברים על התחום הדיפלומטי אז היה לנו שתי נשים שגרירות לנו בגרוזיה שאחת מהן לילי חכם יושבת פה בשקט ובצנעה, ואני רוצה לכבד את החברים ממשרד החוץ שהצטרפו אלינו, ולהזכיר תרומות גם בתחום האמנות, בתחום הקולנוע, מה זה עשה לקולנוע הישראלי.

קולט אביטל: אז אני רוצה להודות לכולכם על התרומה הגדולה למדינה הזאת ולהגיד כמה שאנחנו שמחים על ההזדמנות הזו שניתנה לנו פשוט להגיד לכם שאתם באמת תרמתם המון למדינה.

קולט אביטל: תודה רבה.

אפרים מיכאלי: תודה חברת הכנסת אביטל, ואני אומר באמת האפיון של העדה שלנו כך אומרים שהיא עדה צנועה.

אפרים מיכאלי: מצד אחד כמו שאמרת להדביק תוויות, אנחנו היינו הראשונים שעלינו בעלייה של ברית המועצות לשעבר, בעלייה ההיא, וכיכבנו בכותרות כעדה מושמצת.

אפרים מיכאלי: לצערנו לא בצדק וחברים רבים יכולים לדבר על כך ולהעיד כל כך כמה התדמית הזאת בעצם מלווה עד היום את יהדות גרוזיה, כי פה בארץ ליצור כותרות ולהדביק תוויות אפשר, אחר כך להוריד את התוויות זה קשה.

אפרים מיכאלי: ולכן אני חושב שעם הצניעות של העדה הזאת, העדה הזאת יכולה להתגאות באמת במנהיגיה, ברבנים שלה, באנשים המובילים שלה בכל התחומים.

אפרים מיכאלי: יושבים פה פרופסורים מהמובילים שבאמת היום גם מלמדים באוניברסיטאות בארץ.

אפרים מיכאלי: יושב פה איתנו משורר ומרצה בתחום גורמיבטיושווילי מטיבליסי.

אפרים מיכאלי: יושבים איתנו פה אנשים שעוסקים בתחום העשייה היומיומית, בעשייה ציבורית, עשייה כלכלית, השפעה חברתית כזאת או אחרת, וכולם צנועים, ולכן יום ההוקרה הזה זה גם לתת לכל אלה שמגיע להם שמילתם תישמע, בשביל זה אנחנו יושבים פה וגם יותר לשמוע וגם להשמיע, כי יושבים פה נציגי משרדי ממשלה שונים שנמצאים פה איתנו כמקובל בוועדת כנסת שכל אחד בוודאי מותר לו להעיר הערות, מה הוא חש, ונקבל תגובות של משרדי ממשלה, וגם לפעמים אנחנו יוצאים מפה גם עם מסקנות מה אנחנו עושים כהמשך, כי אחד מהדברים שכואב לי באמת זה הנושא של הנצחה יהדות רוסיה.

אפרים מיכאלי: יולי אדלשטיין הזכיר את זה.

אפרים מיכאלי: חלקם של יהודי גרוזיה לא מונצח במערכת החינוך פה בארץ.

אפרים מיכאלי: אותו מכתב של 18 המשפחות אני יודע שבזמנו ידידי רפי ברלשווילי זכרונו לברכה שאלמנתו יושבת פה, היינו נאבקים במסגרת התאחדות שבזמנו היתה, ואחרי זה עוד גוף שהיה כדי להחדיר את זה למערכת.

אפרים מיכאלי: המערכת לא כל כך בשלה כדי לקלוט את הדברים החיוביים האלה.

אפרים מיכאלי: יושב פה בחור צעיר, עורך דין דוד גונן שבזמנו הביא לי חומר של התכתבויות עם שרים שכל אחד כתב, אתה צודק.

אפרים מיכאלי: אנחנו מכירים את זה בכנסת.

אפרים מיכאלי: השר פה לא קובע הרבה.

אפרים מיכאלי: מי שקובע בסוף קובעים כל מיני אנשים שאמורים לטפל בזה במשרד.

אפרים מיכאלי: ולכן נשמע בסוף גם ממשרד החינוך, באמת איפה הנושא הזה, כי הוא כבר מטופל אצל מספר שרים.

דוד גונן: אצל חבר הכנסת יצחק לוי ויוסי שריד.

אפרים מיכאלי: כולם כתבו אתה צודק, בסוף לא נעשה.

אפרים מיכאלי: ולכן חלק מהדברים שנדון בוועדה זה מה עושים עם זה.

אפרים מיכאלי: אני אכבד במספר מילים את נציג הרבנים שלנו הרב אפרים מיכאלי, בבקשה כמה מילים.

קולט אביטל: קרוב משפחה?

אפרים מיכאלי: ממש לא.

אפרים מיכאלי: יש הרבה מיכאלים פה שהם לא קרובי משפחה שלי.

אפרים מיכאלי: יהודי גרוזיה אומרים הייחודיות שלנו זה המשפחתיות.

אפרים מיכאלי: יהודי גרוזיה זה משפחה אחת.

אפרים מיכאלי: יצאה כתבה לא מזמן, מישהו קרא במקור ראשון, הרב אלי בירנבויים כתב כתבה על כל מיני מקומות שהוא ביקר בעולם.

אפרים מיכאלי: הוא עשה ביקור בגרוזיה והוא כותב שמה שמה שהוא התרשם בביקור שלו בגרוזיה זה המשפחתיות.

אפרים מיכאלי: עדיין המשפחתיות זה הדבק שמחזיק.

אפרים מיכאלי: לכן כל יהודי גרוזיה זה משפחה אחת.

אפרים מיכאלי: שלום רב לכולם.

אפרים מיכאלי: ברשות חברי הכנסת, ברשות אברהם מיכאלי, ברשות העדה הגרוזינית החשובה בשבילי ויקרה בשבילי, ניתן לנו היום להיפגש בפורום המפואר הזה והמכובד.

אפרים מיכאלי: חיכינו 40 שנה.

אפרים מיכאלי: שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.

אפרים מיכאלי: באמת אני גאה ביום הזה שניתן לנו להיפגש אבל זה לא סופי, תהיה לזה המשכיות.

אפרים מיכאלי: העדה הגרוזינית בגרוזיה, רבותי מתוך 3 מיליון יהודים ברוסיה העדה הגרוזינית מונה יותר ממאה אלף נפשות.

אפרים מיכאלי: הכוח שלנו קטן אבל חזק, חזק ששבר את מסך הברזל.

אפרים מיכאלי: הכוח הקטן הזה הצליח לשבור את מסך הברזל של רוסיה.

אפרים מיכאלי: אומר הנביא, "את תיראי תולעת יעקב" הכוח הכי חלש בבריאה זו התולעת.

אפרים מיכאלי: אין לה כוח בכלל.

אפרים מיכאלי: אם היו אומרים עלינו נמר שיש לו כוח עצום, אבל תולעת אין לה כוח בכלל, נבראה הכי חלשה.

אפרים מיכאלי: אבל יש לה כוח בפה.

אפרים מיכאלי: אם יבואו כל התולעים ויכרסמו את העץ הכי גבוה הן יכולות להפיל אותו.

אפרים מיכאלי: הכוח הקטן הגרוזיני, יהודי גרוזיה הפילו את מסך הברזל של רוסיה.

אפרים מיכאלי: בזכותם אנחנו נמצאים פה.

אפרים מיכאלי: יש לנו ברוך השם עדה לתפארת.

אפרים מיכאלי: הנה התוצאה.

אפרים מיכאלי: יש לנו כמה אנשים מכובדים, מלומדים, והם מתקדמים אבל לא רואים.

אפרים מיכאלי: כמו שאמר אברהם מיכאלי הם צנועים.

אפרים מיכאלי: כל אחד צנוע בפינה שלו.

אפרים מיכאלי: אבל ברוך השם יש לנו כוח עצום.

אפרים מיכאלי: כשעלינו ארצה ב-71 הסתדרנו.

אפרים מיכאלי: לא ידענו מה זה סוכנות, מה זה רווחה.

אפרים מיכאלי: ברוך השם עד היום אנחנו גאים בתוצאות שלנו.

אפרים מיכאלי: לא עלינו סתם אנשים.

אפרים מיכאלי: יש לנו אנשים די מפורסמים, די מכובדים שאנחנו היום צריכים לא לדרוך במקום אלא ללכת קדימה ולהראות לעם ישראל שיהודי גרוזיה, ברוך השם, יש לנו עדה נהדרת.

אפרים מיכאלי: שתהיו בריאים ובעזרת השם יהיו עוד פגישות כאלה.

אפרים מיכאלי: תודה רבה הרב אפרים.

אפרים מיכאלי: הרב משה בבקשה כמה מילים לכבודנו, תכבד אותנו במעמד ועדת הכנסת, אנחנו היום עושים יום הוקרה ליהודי גרוזיה.

אפרים מיכאלי: כרב הראשי של העדה בבקשה כמה מילים.

משה מיכלשווילי: שלום עליכם לכולם.

משה מיכלשווילי: אני מאוד שמח, ברוך השם, הקדוש ברוך הוא עזר לנו.

משה מיכלשווילי: קשה מאוד לספר את כל הסיפורים.

משה מיכלשווילי: מי היה יכול באותו זמן לפני 40 שנה ללכת לטיבליסי, לצאת משם.

אפרים מיכאלי: למי שלא יודע הרב משה הוא אחד האחים מיכלשווילי הרבנים שבאו הראשונים לק.ג.ב בזמנו וביקשו את היציאה לארץ ישראל בשנת 67 ערב מלחמת ששת הימים.

משה מיכלשווילי: אחי יעקב שיחיה כל העבודה קיבל על עצמו.

משה מיכלשווילי: כשבאו לטיביליסי היה שם חכם הרב עמנואל נשמתו עדן.

משה מיכלשווילי: הוא שאל, לאן אתם הולכים?

משה מיכלשווילי: מה יש לכם?

משה מיכלשווילי: מה חסר לכם פה?

משה מיכלשווילי: אל תגידו שאתם הולכים לארץ ישראל.

משה מיכלשווילי: שום דבר.

משה מיכלשווילי: התחיל לצעוק, לבכות, התחנן, אל תלכו.

משה מיכלשווילי: אמרנו הויזות שלנו מוכנות, אנחנו צריכים לצאת לארץ ישראל.

משה מיכלשווילי: הוא התחיל לבכות, אל תלכו, אני אומר לכם שאל תלכו.

משה מיכלשווילי: זה מסוכן.

משה מיכלשווילי: אני לא יודע.

משה מיכלשווילי: אמרנו, מי שרוצה לברך אותנו שאנחנו נצליח נקבל.

משה מיכלשווילי: לא נקבל חס וחלילה שאנחנו חוזרים מהדרך שלנו.

משה מיכלשווילי: התחיל לבכות ואחר כך אמר, אני מבקש.

משה מיכלשווילי: אני לא מקווה שאתה חוזר משם.

משה מיכלשווילי: אם תחזור אני משביע אותך שאתה תבוא להודיע לי שאתה יצאת מפה האריות.

משה מיכלשווילי: מי נכנס שמה?

משה מיכלשווילי: מי שנכנס שמה אף אחד לא יצא.

משה מיכלשווילי: אתה נכנס שמה.

משה מיכלשווילי: לא אתה לבד.

משה מיכלשווילי: אישה וילדים.

משה מיכלשווילי: אחים, משפחות.

משה מיכלשווילי: 22 נפשות.

משה מיכלשווילי: ברוך השם.

משה מיכלשווילי: זה לא כל כך קל היה להיכנס.

משה מיכלשווילי: אני לא הייתי גר בטיביליסי.

משה מיכלשווילי: יודעים מה זה המשטרה החשאית שמה.

משה מיכלשווילי: הם הזהירו אבל ברוך השם יעקב אחי מספר, הוא אמר שאני לא הרגשתי מה שהוא אמר לי, שאנחנו צריכים ללכת לארץ ישראל.

משה מיכלשווילי: שום דבר לא יעזור.

משה מיכלשווילי: נכנסנו שמה, היה גם כן חכם שמואל, נשמתו עדן, הוא היה בן אדם תקיף, בן אדם חזק, לא היה מפחד כלל.

משה מיכלשווילי: נכנסו שניים.

משה מיכלשווילי: אומר לו מי זה השלישי אחריכם?

משה מיכלשווילי: אנחנו הגענו.

משה מיכלשווילי: זה שעומד אחריכם.

משה מיכלשווילי: תיכף יעקב אחי אמר, זה הרבי איפה שהוא נמצא הוא מרגיש שאנחנו בסכנה.

משה מיכלשווילי: הוא עומד איתנו.

משה מיכלשווילי: ברוך השם בזכותו של הרבי, בזכות התורה, בזכות עם ישראל זכינו שבאו שמה אמרו, נתנו לנו את התעודות ויצאנו בחסדי השם.

משה מיכלשווילי: אצלנו לא היו פוליטיקאים.

משה מיכלשווילי: אני לא הייתי פוליטיקאי.

משה מיכלשווילי: לא היו אנשים כאלה.

משה מיכלשווילי: על ידי תמימות, על ידי חומש, על ידי התנ"ך, שלמדנו זה נתן לנו כוח והקדוש ברוך הוא נתן לנו כוח התעוררות, צריך ללכת לארץ ישראל.

משה מיכלשווילי: ברוך השם זה דבר טוב.

משה מיכלשווילי: זכינו.

משה מיכלשווילי: עכשיו אנחנו לא ביקשנו לא עזרה, לא שום דבר.

משה מיכלשווילי: אנחנו מתפללים כל יום לעזרת אבותינו.

משה מיכלשווילי: הקדוש ברוך הוא עוזר לכל אחד ואחד.

משה מיכלשווילי: אני מציע מי שיכול לעזור ליהודים באיזה מצב שהוא נמצא ברוחניות, ברוך השם אני מודה לקדוש ברוך הוא, מסתדרים פחות או יותר, היום, מחר, עוד חודש, חודשיים.

משה מיכלשווילי: אבל ברוחניות.

משה מיכלשווילי: כולם רואים את זה.

משה מיכלשווילי: צריך לעזור ליהודים.

משה מיכלשווילי: יהיה רצון שבקרוב יתגלה משיח צדקנו.

משה מיכלשווילי: לבוא לארץ ישראל זה דבר חשוב מאוד.

משה מיכלשווילי: אנחנו מקווים שהקדוש ברוך הוא יביא משיח.

משה מיכלשווילי: כל יום אנחנו מברכים בשביל זה שיתגלה משיח צדקנו.

משה מיכלשווילי: לחיים, לחיים לכולם.

משה מיכלשווילי: ברוך אתה אדוני אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

אפרים מיכאלי: שתהיה בריאות שלמה והעדה מוקירה לכם תודה על זה שאתם הייתם הנועזים שפתחתם לשמונה עשרה ולעשרות ולמאות ולאלפים שהגיעו אחר כך לארץ ישראל.

אפרים מיכאלי: ושתהיו בריאים.

משה מיכשווילי: בזכות הקדוש ברוך הוא.

אפרים מיכאלי: רבותי, מכיוון שאמרנו שאנחנו רוצים לכבד כמה שיותר אנשים, כמה דקות שיתבטאו פה, ולא נספיק את כולם.

אפרים מיכאלי: אני איאלץ לתת לחלק ולחלק לא.

אפרים מיכאלי: תסלחו לי מראש.

אפרים מיכאלי: אני פשוט מאוד רוצה לכבד במספר מילים את פרופ' צביון שנמצא פה איתנו.

אפרים מיכאלי: הוא באמת מישהו מהבולטים אצלנו בעדה בתחום האקדמי שלו, במחקר שלו.

אפרים מיכאלי: הוא גם פעיל בעדה במובן הציבורי, במעורבות שלו, אפילו דאג להעביר אלינו לוועדת עלייה הרצאה מסוימת שהוא העביר באוניברסיטת תל אביב לא מזמן.

אפרים מיכאלי: בכמה מילים פה תיתן לאנשים את התחושה איך אתה רואה את העדה אחרי 40 שנה בקליטה, בהשתלבות שלה בארץ.

שלמה ציביון: אני 35 שנה בארץ.

שלמה ציביון: לכן אני מכיר את העדה לא רק מגרוזיה אלא מהארץ.

שלמה ציביון: אני קודם כל רוצה לציין שמכתב 18 היהודים יוצאי גרוזיה פתח את הדלת לעלייה מברית המועצות.

שלמה ציביון: המכתב היה מיועד לראש הממשלה גולדה מאיר.

שלמה ציביון: אחר כך אני רוצה לציין שחבר הכנסת הראשון מיוצאי ברית המועצות היה עולה מגרוזיה, אפרים גור.

שלמה ציביון: יושב ראש התאחדות ברית המועצות כמה שנים היה רוברט אולשווילי.

שלמה ציביון: יש מגרוזיה עשרות רופאים ומהנדסים, ועובדים בכל התחומים.

שלמה ציביון: יש 50 דוקטורים, ו-25 פרופסורים שעובדים בתחומים שונים.

שלמה ציביון: יש הרבה ספורטאים מגרוזיה שכמה מהם אלופי עולם ואלופי אירופה.

שלמה ציביון: יש כמה חיילים, אלופים, לא רק גברים אלא גם נשים שהן קצינות.

שלמה ציביון: אני רוצה לציין שיוצאי גרוזיה הם מאוד לאומנים.

שלמה ציביון: הם אוהבים את המדינה שעזבו, את גיאורגיה.

שלמה ציביון: הם מקבלים את ישראל כאימא שלהם.

שלמה ציביון: הם מאוד לאומנים.

שלמה ציביון: הם תורמים בישראל לא פחות מעדות אחרות.

שלמה ציביון: משום מה השם של יוצאי גרוזיה לא כל כך ברמה שצריך להיות.

שלמה ציביון: אני מבקש כאן לבטל את השם הגרוע של יוצאי גרוזיה.

שלמה ציביון: תודה רבה.

אפרים מיכאלי: תודה פרופ' צביון.

אפרים מיכאלי: באמת המחקר שערכת ודיווחת אפילו נתונים חשובים מאוד כי הבעיה אצלנו, המאגר של האנשים הטובים שנמצאים בכל מיני מקומות ואין מישהו שמרכז ורושם אותם.

אפרים מיכאלי: הקונגרס העולמי של יהודי גרוזיה שאני משבח אותו ומוקיר אותו על הפעילות הגדולה שהקונגרס עושה כבר כמה שנים, אחת המטרות שלנו שבעצם עליו הקונגרס קם זה לקחת את הנתונים הטובים שלנו ולחזק את העדה במורשת, בתרבות, ביהדות.

אפרים מיכאלי: לכן כל הדברים שאנחנו בעצם היום מדברים עליהם נצטרך להגיע למצב של תרגום מעשי איך כל החברים הטובים האלה שמפוזרים בכל מיני מקומות, איך נוכל לתת להם ביטוי.

אפרים מיכאלי: אני מתכבד בנציגים שונים של משרדי ממשלה שנמצאים פה וחלק מהם ידברו פה.

אפרים מיכאלי: כן נמצא איתנו פה השגרירה לשעבר שלנו בגרוזיה גב' לילי חכמי והיא בעצם יכולה לספר לנו את הזווית שלה כנציגת ישראל שהגיעה לגרוזיה.

אפרים מיכאלי: היו כמה שגרירים ממדינת ישראל אבל היא היתה בתקופת מעבר.

לילי חכמי: שלום לכם.

לילי חכמי: ראשית כול אני רוצה להודות על המעמד הזה המכובד, הרצוי, הדרוש, ושהוא מתקיים, זה חשוב.

לילי חכמי: לא משנה כמה זמן מחכים עם ישראל יש לו הרבה מאוד סבלנות.

לילי חכמי: טוב מאוחר מאשר לגמרי לא.

לילי חכמי: אני רוצה להעלות על נס את הקהילה המפוארת הזו שנקראת קהילת הגרוזינים.

לילי חכמי: הכרתי אותה מקרוב במצב הטבעי שלהם בארצם בגיאורגיה היום וגרוזיה בעבר.

לילי חכמי: סיירתי בכול המדינה, לא נשאר שעל אדמה שלא דרכתי עליו.

לילי חכמי: לא היתה קהילה או אדם שלא פגשתי.

לילי חכמי: נעניתי לכל פנייה, לכל הזמנה, ביקרתי באלפי בתים.

לילי חכמי: וכול מה שמצאתי זה קהילה גאה, אמיצה שיודעת את שורשיה ויודעת למה היא שייכת ומה היא רוצה.

לילי חכמי: זה דבר שמאוד מעודד, זה דבר שמאוד משמח.

לילי חכמי: כי מאות שנים הם שמרו על הזהות ועל השייכות שלהם.

לילי חכמי: אני רוצה להעלות על נס את התרבות של הקהילה הזאת, תרבות מפוארת שמוכרת בכל העולם ולשמחתי הרבה מוכרת בהחלט בישראל.

לילי חכמי: אינני רוצה להתחיל למנות בשמות כי בודאי אחסיר רבים מהם שראויים להיזכר.

לילי חכמי: אבל אני לא יכולה שלא להזכיר שאחד מהם ישב לידי, גורם בטישווילי.

לילי חכמי: סופרים נפלאים, זמרים נפלאים, מחזאים, מוסיקאים.

לילי חכמי: מי לא מכיר את ברדנשווילי היום?

לילי חכמי: איך עולה כוכב כזה, מתפרסם בארץ, נקלט בארץ ומפיץ את התרבות המשולבת גרוזינית ישראלית לעולם כולו.

לילי חכמי: כל הכבוד לקהילה הנפלאה הזאת שלא את כולם אנחנו מכירים, מדוע?

לילי חכמי: משום שהם משתלבים, הם נכנסים לחיי הישראלים והם לא רוצים להתבדל יחד עם זאת שהם שומרים על תרבותם המיוחדת והמפוארת.

לילי חכמי: ואל נשכח שהיתה קהילה גרוזינית עוד לפני 18 המשפחות.

לילי חכמי: היתה קהילה יפה ומכובדת במיוחד בירושלים בעיר העתיקה.

לילי חכמי: אז אני חשבתי שראוי שנזכיר אותם.

אפרים מיכאלי: הזכרתי אותם בתחילת הישיבה.

לילי חכם: אז אני מקבלת, אני מצטרפת לדברייך ואני מודה על ההזדמנות שניתנה לי כי כבוד הוא לי להזכיר מה שלמדתי ואיך העשרתי את עצמי, את ידיעותי, את תרבותי עם התרבות הגרוזינית.

לילי חכם: תודה רבה.

אפרים מיכאלי: תודה לך.

אפרים מיכאלי: נוכחנו שהשגרירים שלנו שיוצאים לגרוזיה עושים עבודה חשובה מאוד למדינת ישראל.

אפרים מיכאלי: אני תמיד אומר לשגרירים, כשאתם מגיעים לגרוזיה אל תתפתו מהיופי של גרוזיה כי זה יותר מדי מפתה.

אפרים מיכאלי: יש הרי סיפור ידוע שחלק מגן עדן שהקדוש ברוך הוא הביא לעולם הביא את זה לגרוזיה.

אפרים מיכאלי: יושב פה מולי ואני לא ידעתי שיוצא שגריר חדש לגרוזיה בימים האלה, השגריר שלנו מר שבתאי צור שהוא היום לא יכול היה להיות פה.

אפרים מיכאלי: הוא כבר הגיע לארץ אני מבין.

אפרים מיכאלי: והוא סיים את תפקידו ויוצא שגריר חדש.

אפרים מיכאלי: נמצא איתי מר איציק גרברג, ואני שמח לראות אותך פעם ראשונה.

אפרים מיכאלי: שמעתי את שמך ואמרו לי שאתה השגריר הנכנס.

אפרים מיכאלי: ברוך צאתך ותחזור אלינו רק בשלום מגרוזיה כי הרבה פיתו אותם להישאר.

אפרים מיכאלי: השגריר הנכנס, אז בבקשה מר גרברג כמה מילים אם תוכל, כבר ככה תגיד לנו את ברכת הדרך שלך לגרוזיה.

יצחק גרברג: כן.

יצחק גרברג: אני רואה את זה ככבוד רב לקבל את המינוי בטיבליסי.

יצחק גרברג: הניסיון שלי עד היום היה באסיה ובאפריקה ככה שזה אזור חדש ומרתק מבחינתי.

יצחק גרברג: בתקופת הזמן הקצרה שעברה מאז שקיבלתי את המינוי, אני כרגע משמש כמדריך במכללה לביטחון לאומי אז הספקתי יותר להיחשף לקהילה כאן.

יצחק גרברג: אני מוכרח להגיד שזו קהילה חמה, אינטליגנטית ואני מבין שגם התאקלמה במהירות, ואני מאוד מקווה שהיא תוכל לסייע לי ולשמש לי כגשר לשיפור היחסים עם גיאורגיה ולסייע לי בתפקיד שאני הולך למלא שם כנציג מדינת ישראל.

יצחק גרברג: אז זו תחילת הדרך ואני אשמח להיעזר במי שכאן נמצא וחושב שהוא יכול לסייע בידי.

אפרים מיכאלי: אנחנו לרשותך בקטע הזה, לפחות הנציגים הרבים של הקהילה פה כי ההצלחה שלך כמדינת ישראל זו הצלחה של הקהילה.

אפרים מיכאלי: כי לנו יש קהילה מאוד חשובה בגרוזיה ואנחנו מאוד דואגים לה והרבנים שלנו אפילו טרחו וטורחים עד עכשיו כדי לשמור על הצביון היהודי של העדה שלנו.

אפרים מיכאלי: יש לנו שוחט נייד עד היום מסתובב שם כדי לשחוט בשר כשר.

אפרים מיכאלי: שתדע את זה כשגריר.

אפרים מיכאלי: אנחנו דואגים לזה שזה יהפוך למשהו יותר ממוסד ומבוסס כי היהדות הזו חשובה לנו, כל עוד הם שם, שזהותם תישמר.

אפרים מיכאלי: בוודאי כשגריר חלק מהתפקיד שלך זה לדאוג לזהות היהודית של האחים שלנו.

יצחק גרברג: זה בהגדרת התפקיד.

אפרים מיכאלי: כן.

אפרים מיכאלי: שיהיה לך בהצלחה.

יצחק גרברג: תודה רבה.

מלה תבורי: אפשר לשאול כמה יהודים נשארו שם?

אפרים מיכאלי: יש כעשרת אלפים יהודים עדיין בגרוזיה לפי הנתונים שלנו.

אפרים מיכאלי: הם בעיקר מרוכזים בטיביליסי לפי המידע שיש לי.

אפרים מיכאלי: נמצא פה נציג של יהדות גרוזיה בטיביליסי, מר גורם בטיאשווילי שהוא סופר, משורר, איש ציבור פעיל.

אפרים מיכאלי: נשמע ממנו כמה מילים על יהדות גרוזיה.

אפרים מיכאלי: הוא לא מזמן ערך סרט "אם אשכחך ירושלים" לכבודם של 18 המשפחות, סרט דוקומנטרי יפיפה שכמה חברים טובים שותפים לו.

אפרים מיכאלי: מר ראובן אנוך וגם במאים מגרוזיה.

אפרים מיכאלי: משפחת אלשווילי שנציגם פה מר הראל נמצא פה הבן של שבתאי לשווילי.

אפרים מיכאלי: סרט שמתעד את העדה.

אפרים מיכאלי: מר גורם בבקשה כמה מילים.

גורם בטיאשווילי: (גרוזינית)

אפרים מיכאלי: (תרגום) הוא אומר שהוא החליף את הכיסא של שגל.

אפרים מיכאלי: אבל זה לא שגל הגדול למעלה.

אפרים מיכאלי: זה שגל חבר כנסת.

אפרים מיכאלי: הוא מברך את הנוכחים מי שלא מבין את הגרוזינית.

אפרים מיכאלי: הוא שמח להיות איתכם.

אפרים מיכאלי: הוא כמה ימים בארץ.

אפרים מיכאלי: הוא הגיע לארץ עם תיאטרון מגרוזיה שמציג את המחזה שהוא כתב.

אפרים מיכאלי: הוא מברך את המעמד, מודה שהזמנו אותו.

אפרים מיכאלי: אתם בטח שמעתם על יהדות גרוזיה ששימרה את המסורת שלה במשך שנים.

אפרים מיכאלי: יחד עם המסורת ששימרו הוא מעריך את זה שהיהודים שלנו ידעו לחיות בצורה נכונה עם הגיאורגים בגרוזיה.

אפרים מיכאלי: בהערכה של היחסים המיוחדים בין הגיאורגים ליהודים המקומיים הוא אומר הנשיא של גרוזיה דאז מר שווארנדזה וגם השלטונות העריכו את הקשרים האלה ולכן ציינו ב-1998 במעמד ממשלת ישראל, בזמנו ממשלת ביבי נתניהו, ציינו 2600 שנה ליהדות גרוזיה בגרוזיה בטיביליסי.

אפרים מיכאלי: הם בעצם חיו לפי אותה מסורת יפה תורנית יהודית שהעבירה איך לחיות בשכנות טובה עם המקומיים שם.

אפרים מיכאלי: לכן יש לו זכות לומר על מערכת היחסים דאז וגם דהיום על יהדות גרוזיה בישראל.

אפרים מיכאלי: יהדות גרוזיה ממשיכה את המסורת היפה שלה.

אפרים מיכאלי: מה שכואב לו שלא מכירים בארץ בצורה נאותה את התרבות של יהדות גרוזיה.

אפרים מיכאלי: מכירים את התרבות השטחית יותר.

אפרים מיכאלי: כמה שיותר מתעמקים בתרבות הזו ידעו להעריך את התרבות היותר עמוקה.

אפרים מיכאלי: נמצא איתנו נציג 18 המשפחות מר אלי הראל.

אפרים מיכאלי: הוא אומר שאחרי שהוא עשה את התיעוד הזה של הסרט והנציח את המעשים של 18 המשפחות זה לא מצא ביטוי בטקס הגדול שהיה בבנייני האומה לפני מספר חודשים של העלייה מברית המועצות.

אפרים מיכאלי: החלק של יהודי גרוזיה לא הובלט מספיק.

אפרים מיכאלי: יהדות גרוזיה לא מוזכרת באותה עלייה, היה לו ויכוח עם מר שרנסקי, בקטע הזה שצריך להזכיר את המגוון של העליות השונות וביניהם של יהודי גרוזיה שלא מוצא ביטוי לציון 40 שנה לעלייה.

אפרים מיכאלי: צריך להיות ידידות אמיתית, כל יוצאי ברית המועצות הם כולם אחים, בקטע הזה אי אפשר לעשות הבדל ולהבליט קבוצה אחת על פני הקבוצה האחרת.

אפרים מיכאלי: הוא לא מבדיל בין הקהילה בגרוזיה לקהילה בארץ ישראל.

אפרים מיכאלי: כולם אחים לכן הוא מאחל לכולנו ולכול הנציגים המכובדים שנמצאים פה מאחל לנו הצלחה.

אפרים מיכאלי: מודה עוד פעם לכולם.

אפרים מיכאלי: הוא עושה את חלקו בגרוזיה.

אפרים מיכאלי: אני רוצה לומר בהתנצלות מראש, נמצא איתנו גם נציג ההסתדרות היהודית העולמית יחיאל וסרמן.

אפרים מיכאלי: אז מר וסרמן אני מבקש שתכבד אותנו באודיטוריום בקטע שלכם.

אפרים מיכאלי: נמצא איתנו פרופ' לרנר.

אפרים מיכאלי: הוא היום איש הקתדרה באוניברסיטה העברית, הוא מהפרופסורים הישראלים הבודדים שמלמד על יהדות גרוזיה.

אפרים מיכאלי: נכון פרופ' לרנר.

קונסנטין לרנר: אחת מהמילים שהייתי רוצה להגיד, זו קהילה כזאת נחמדה, זה כל כך נעים, אבל אם אנחנו מדברים על יוצאי גרוזיה אז ביניכם צריכים להזכיר יהודים כמוני.

קונסנטין לרנר: אנחנו גרנו יהודים רוסים אשכנזים עם גרוזינים.

קונסנטין לרנר: אנחנו גרים בטיביליסי לפחות מ-1812.

קונסנטין לרנר: אז זה אחד מהדברים.

קונסנטין לרנר: לא מכירים אותנו.

קונסנטין לרנר: מכירים פחות ממה שמגיע לנו.

קונסנטין לרנר: למה?

קונסנטין לרנר: קודם כל בגלל שזה האופי של היהודים הגרוזינים.

קונסנטין לרנר: כל אחד ישאר במקומו.

קונסנטין לרנר: אין אופי של פרסום.

קונסנטין לרנר: לא מכירים אותנו ומה שהייתי מבקש ממר מיכאלי וגם ממר נודלמן אולי חסר לנו, חסר פרסום.

קונסנטין לרנר: חסרים מאמרים אמיתיים, חסרים מחקרים אמיתיים.

קונסנטין לרנר: גם בתרבות, גם במעמד חברתי של קהילה, ואולי כדאי שזו תהיה יוזמה של חברי כנסת, אולי אתם תקחו בידיים שלכם, יש על מה לדבר, יש על מה לכתוב ויש את מי לתת את האינפורמציה.

קונסנטין לרנר: אנחנו כל אחד לבד לא יכולים לארגן את זה.

קונסנטין לרנר: אולי זה יהיה הזמן שלכם.

קונסנטין לרנר: תודה.

אפרים מיכאלי: יושב פה לידי אדם שבדבר הזה אני אומר לך שהוא אחד היוזמים בכנסת ומרינה סולודקין שהיוזמות האלה של כינוסים אנחנו מרימים את הכדור הזה.

אפרים מיכאלי: אנחנו כן נעשה את זה.

קונסטנטין לרנר: אולי צריך איזשהו ועד מדעי או משהו.

אפרים מיכאלי: נכנס אתכם מדי פעם כדי לתת לכם את הבמה שלכם כלפי נציגי הציבור כדי שתבואו ותגידו מה כואב לכם כי אני יודע שבאקדמיה אתם עושים את מה שאתם יודעים לעשות.

אפרים מיכאלי: אבל הרבה פעמים בין אקדמיה ובין השטח, לרדת לציבור, אז אלינו מגיעות תמיד הבעיות של התקציב שלכם, שאין לכם כסף.

קונסטנטין לרנר: זה לא רק תקציב.

קונסטנטין לרנר: גם יוזמה.

אפרים מיכאלי: אנחנו בקטע הזה לרשותכם.

אפרים מיכאלי: נמצאים פה כמה נציגי רופאים.

אפרים מיכאלי: העדה שלנו התברכה בכמות גדולה של רופאים.

אפרים מיכאלי: נמצא איתנו פה בכיר הרופאים ד"ר מיכאל מיכאלי שהוא רופא ידוע והוא שייך לדור שארגן את קבוצת הרופאים בארץ כדי לתת להם את התחושה של שייכות בארץ.

אפרים מיכאלי: נמצא איתנו פה ד"ר זאזיבשווילי שהוא צעיר הרופאים העולים.

אפרים מיכאלי: הוא הצליח בארץ בצורה בלתי רגילה.

אפרים מיכאלי: הוא קרדיולוג בכיר, אפשר להגיד אחד מהמובילים בארץ.

אפרים מיכאלי: זה כבוד לעדה.

מרינה סולודקין: זה לא פלא.

מרינה סולודקין: הובילו ברוסיה, מובילים פה.

אפרים מיכאלי: אני רוצה ד"ר מיכאלי בשם קבוצת החברים שלך כמה מילים.

מיכאל מיכאלי: כל הכבוד לחבר הכנסת אברהם מיכאלי.

מיכאל מיכאלי: הוא ידיד, הוא חבר שלנו.

מיכאל מיכאלי: והנה אנחנו התכנסנו כאן ורואים אחד את השני.

מיכאל מיכאלי: ראינו את האנשים שרואים רק בטלוויזיה.

מיכאל מיכאלי: עכשיו ראינו את הפנים האמיתיים שלהם.

מיכאל מיכאלי: ידידים שלנו.

מיכאל מיכאלי: אני רציתי שתמשיכו את הפגישות.

מיכאל מיכאלי: רציתי בפורום הזה להודות לעם הגרוזיני, לממשלה הגרוזינית שמה שאנחנו היינו חיים שם שנים רבות מאוד, מאות שנים.

מיכאל מיכאלי: הרגשנו כמו בבית.

מיכאל מיכאלי: אני רציתי גם לזכור שעלו ארצה מר משה חלשווילי,

מיכאל מיכאלי: אח שלו יעקב, ואח שלו בן ציון שאנחנו למדנו באותה כיתה בבית ספר, נפרדנו ואף פעם לא חשבנו על זה שאנחנו ניפגש עוד פעם.

מיכאל מיכאלי: באמת ההצלחה של 18 המשפחות האלה שהצליחו יפה עם המכתב שלהם, הם הקריבו את עצמם ואנחנו נפגשנו גם איתם.

מיכאל מיכאלי: לא הצלחנו להביא לעם בארץ מי אנחנו, מה ההצלחה שלנו.

מיכאל מיכאלי: תראו איך אנחנו הצלחנו ברפואה, במדע, בשירות הממשלה, בכל מקום, מישהו יודע על זה.

מיכאל מיכאלי: אין לנו כמטע חשיפה.

מיכאל מיכאלי: אני מסכים לחברי גורם בטייאשווילי שאומר שהעם לא מכיר אותנו.

מיכאל מיכאלי: אני מאוד מבקש מכם אם יש אפשרות בטלוויזיה, בעיתון, בכל הפורומים שאנשים ידעו מי אנחנו, מה אנחנו.

מיכאל מיכאלי: המשפחה שלי, חברים שלי הצליחו מאוד יפה.

מיכאל מיכאלי: ואני גאה אישית בזה שאני נציג של העם הגיאורגי ותודה רבה על ההזמנה ושיהיה לנו הצלחה.

אפרים מיכאלי: אני חושב שמגוון המקצועות השונים שהעדה שלנו מייצגת הוא גדול וחשוב.

אפרים מיכאלי: יושבים פה נציגים מהעשייה הציבורית.

אפרים מיכאלי: נמצאת איתנו נאנה חן.

אפרים מיכאלי: אפילו יש לנו מועמדת מהעדה שרוצה להיות ראש עיר בישראל.

אפרים מיכאלי: זו התקדמות מבחינתנו.

אפרים מיכאלי: יש לנו ראש עיר שישב וממלא מקום באשקלון, מר שבתאי צור.

אפרים מיכאלי: יש לנו מועמדת נאנה כנציגת הציבור כמה מילים בבקשה.

נאנה חן: ידידי אברהם מיכאלי, חבר הכנסת נודלמן, חברי הכנסת הנוספים שנמצאים איתנו וכיבדו אותנו בנוכחותם, רבני העדה, והעדה המקסימה שלנו.

נאנה חן: אני מאוד נרגשת לשבת פה עם כולם.

נאנה חן: אני חושבת שמפגש הראשון של העדה בכנסת ישראל.

נאנה חן: אם אני טועה תקנו אותי.

נאנה חן: אני משתתפת בראשון.

נאנה חן: אני רוצה להתייחס למספר דברים.

נאנה חן: קודם כל נאמרו פה הרבה דברים מאוד חשובים ולא אחזור עליהם.

נאנה חן: בהחלט יש לנו עדה מאוד צנועה ועדה מאוד טובה.

נאנה חן: אני חושבת שהמסורות שהעדה הזאת הקנתה לנו, ואני מדברת כדור הצעיר של העדה הזו, אני עליתי ארצה ב-73 בגיל 9, אבל החינוך שהעדה הזאת הקנתה לנו ניכרים בנו עד היום.

נאנה חן: ועל זה אנחנו צריכים להיות מאוד גאים ואני מאוד גאה להיות בת העדה.

נאנה חן: לאספקט נוסף שאני רוצה להתייחס זה בהחלט להמשיך ולעשות, והרבה מאוד אנשים הציגו את הנושא של פרסום ובהחלט אנחנו צריכים פרסום.

נאנה חן: ומפה אני קוראת לחבר הכנסת מיכאלי וגם לחבר הכנסת נודלמן ואולי לארגונים נוספים של העדה להקים ועדת היגוי ולהחליט שזה אחד הדברים החשובים לעדה לשים אותנו על המפה הציבורית בישראל בכל התחומים.

נאנה חן: כיוון שאנחנו נמצאים בוועדת העלייה והקליטה אני פונה לחבר הכנסת נודלמן בשני נושאים.

נאנה חן: הנושא האחד זה שיש לנו הרבה מאוד עולים ותיקים, לא חדשים, אך הם עדיין לא יודעים קרוא וכתוב, גם מהעדה הגרוזינית וגם מעדות נוספות ועל זה צריך לשים את הדעת.

נאנה חן: צריך למצוא את התקציבים המתאימים ולמצוא מסגרות מתאימות שיאפשרו את הדבר הזה ושכל אדם בישראל יוכל לקרוא ולכתוב.

נאנה חן: הדבר הנוסף, כיוון שיש בינינו שני חברי כנסת מהעדה האתיופית ואני מכבדת אותם על כך, הגיע הזמן שנלמד מטעויות העבר ולחשוב באמת איך אפשר לקלוט את העדה הזאת.

נאנה חן: היום אנחנו כעדה הגרוזינית יכולים להוות כוח בקליטת העלייה הזאת ולשמש למדינה הזאת את אפשרות הקליטה.

נאנה חן: תודה.

שלמה מולה: אדוני היושב ראש וציבור המוזמנים.

שלמה מולה: אני רק רוצה לומר לכם שנאנא עשתה עבודה אוניברסיטאית על קליטת עולי אתיופיה.

שלמה מולה: אני מוכרח לומר לכם שהעבודה שהיא עשתה היא מאוד מאלפת.

שלמה מולה: היא שלחה לי אותה ואני קראתי.

שלמה מולה: אולי זו גם הזדמנות להודות לך על מה שעשית.

שלמה מולה: תראו,ועדת עלייה וקליטה בראשותו של חבר הכנסת נודלמן היא אחת הוועדות המאוד פעילות שאין פה כמעט בבית הזה אני יכול לומר לכם חגיגית אין הרבה ויכוח.

שלמה מולה: זאת אומרת יש ויכוח, הויכוח הוא ענייני.

שלמה מולה: אין פה בשולחן הזה פוליטיקה.

שלמה מולה: יש פוליטיקה בוועדת הכנסת איפה שהייתי עכשיו, יש פוליטיקה בוועדות אחרות אבל בבית הזה באמת הדברים שנידונים הם דברים לבביים.

שלמה מולה: יש עליהם הסכמות.

שלמה מולה: ואנו דנים בנושאים שמרתקים את העולם היהודי.

שלמה מולה: ואני חושב שכל מי שרוצה לשמוע ציונות הוא צריך לבוא לוועדה הזאת.

שלמה מולה: עצם המפגש הזה היום, באים לציין 40 שנה לעלייה הברוכה הזאת, שאני יודע למשל אנשים בעלי סגולה כמו שבתאי שאני מכיר באופן אישי באשקלון מה שהם עושים זה דבר שלא יתואר.

שלמה מולה: דובר כאן חבר הכנסת מיכאלי ללמוד את מורשתה של יהדות גרוזיה.

שלמה מולה: את המסורת שלה.

שלמה מולה: הציבור לא יודע מזה.

שלמה מולה: הבקשה הזאת היא בקשה ראויה.

שלמה מולה: צריך לקיים על זה דיון.

שלמה מולה: אני בכלל בתפיסת העולם שלי כל קבוצה אתנית שהגיעה לכאן, שהביאה לכאן תרבות מפוארת, מסורת מפוארת, היא לאו דוקא נחלת אותה עדה בלבד.

שלמה מולה: היא נחלת כלל ישראל.

שלמה מולה: אם הגישה שלנו תהיה כזאת, אני כיוצא אתיופיה רוצה ללמוד על מסורת של יהדות גרוזיה, ואנשים מיהדות גרוזיה ירצו ללמוד על יהדות אתיופיה, רבותיי בנינו מדינה עם פסיפס שיש לנו, עם הרב תרבותיות שיש, חס וחלילה בלי לבטל את מה שהשני הביא.

שלמה מולה: להיפך להעשיר, לדעת, ללמוד.

שלמה מולה: אלה לא נושאים של עדה מסוימת, של קבוצה מסוימת, ואני מקווה שכל אחד מאיתנו, גם אישי ציבור, ניתן את הדחיפה מה שאפשר לעשות גם בנושא של מחקר, פיתוח אותה תרבות, אותה שפה, אותה מסורת, כי בסופו של דבר העם היהודי הזה הביא איתו מקיבוץ גלויות תרבויות מרתקות שלכל אחת ואחת זה הרכוש שלנו.

שלמה מולה: יש נושאים שאנחנו עוסקים בחקיקה כדי לאלץ את הממשלה או את המשרדים כי הם לא עושים את העבודה שלהם.

שלמה מולה: צריך לחשוב ביחד.

שלמה מולה: אני אשמח לשתף פעולה על כל נושא שמומחים יותר ממני יציעו.

שלמה מולה: אני רוצה לברך אתכם על היוזמה ועל המפגש היום.

אפרים מיכאלי: תודה חבר הכנסת מולה, ואתה יודע שבשבועות האחרונים אנחנו מובילים בכנסת מספר חוקים של מורשות.

אפרים מיכאלי: היום בועדת עלייה בשעה שתיים, תתקיים ישיבת המשך לדיון בחוק מורשת יהודי אתיופיה שאני מהיוזמים של החוק הזה יחד עם חבר הכנסת המולה.

אפרים מיכאלי: לפני שבועיים לידיעת

אפרים מיכאלי: כם בקריאה טרומית עבר חוק מורשת יהדות אתיופיה.

אפרים מיכאלי: הממשלה כמובן כל הזמן רוצה לחסוך כסף.

אפרים מיכאלי: אנחנו בשביל זה נמצאים פה, כדי להילחם עם הממשלה, לעשות דברים טובים.

אפרים מיכאלי: תפקידנו ככנסת לפקח על הממשלה.

אפרים מיכאלי: אנחנו נוביל את חוק יהודי אתיופיה, נוביל את חוק יהודי גרוזיה כדי שהמורשות תלמדנה את הדור הבא.

אפרים מיכאלי: נמצאת פה טלוויזיה JTV תחנה מסחרית של יהודי גרוזיה שהמנכ"ל שלה ובעצם המייסד שלה הוא מוריס ג'אנשווילי.

אפרים מיכאלי: אני מודה לו על הנוכחות שלו פה היום.

אפרים מיכאלי: הטלוויזיה זה כלי של חשיפה שמשדרת יום יום און ליין.

אפרים מיכאלי: להקים תחנת טלוויזיה זה לא דבר פשוט.

אפרים מיכאלי: מישהו רוצה לבוא ולהשפיע לחיובי הם פתוחים לשמוע.

אפרים מיכאלי: בתחנה הזאת לפחות בחלק של הדת והמורשת מוריס עשה שם מהפכה.

אפרים מיכאלי: נמצא איתנו פה הרב של קהילת קרית אתא שאפשר לקרוא לו רב הצפון, הדיין הראשון שמונה מטעם העדה בבית הדין הרבני.

אפרים מיכאלי: זה הישג של העדה שלנו בארץ.

אפרים מיכאלי: ברוך השם אחרי 40 שנה בארץ מגיע לרבנים שלנו יקבלו מעמד וקידום.

אפרים מיכאלי: אברהם אלישווילי נותן שם שיעור קבוע.

אפרים מיכאלי: אני יודע פעם בשבוע.

אפרים מיכאלי: הוא מגלה את המורשת היפה של העדה וגם דברים בסיסים שלצערנו היום בבתי ספר לא לומדים.

אפרים מיכאלי: מה לעשות.

אפרים מיכאלי: בבתי ספר מקצצים.

אפרים מיכאלי: לכן כלי חשוב.

אפרים מיכאלי: אני מודה לך מוריס על הנכונות שלך להיות פה ולחשוף במעמד הזה בכנסת כלפי העדה.

אפרים מיכאלי: כמה מילים לכבוד המעמד הזה.

מוריס ג'אנשווילי: קודם כל שלום לכולם.

מוריס ג'אנשווילי: אני לא פעם ראשונה בכנסת הזאת.

מוריס ג'אנשווילי: מקווה שגם לא פעם אחרונה.

מוריס ג'אנשווילי: אני מקווה שכל מה שידובר פה, כל מה שיחושב, כל מה שיוחלט, זה לא יישאר כפרוטוקול ולא יישאר על הנייר.

מוריס ג'אנשווילי: יש לי רק טענה אחת, תרשו לי.

מוריס ג'אנשווילי: המרכיב של הדפים האלה, צריך הרבה יותר אינפורמציה אני חושב.

אפרים מיכאלי: מסכים איתך.

אפרים מיכאלי: מחקר שהכנסת ערכה בהתראה של שבועיים.

אפרים מיכאלי: הם התנצלו מראש, יש לנו פה מכון שנקרא מ.מ.מ מכון מחקר שהוא בעצם עוסק בדברים מאוד חשובים שמציבים להם.

אפרים מיכאלי: הבעיה שבסוף התגלתה למכון המחקר שאין מספיק ספרות.

אפרים מיכאלי: פרופ' לרנר, אין מספיק ספרות.

מוריס ג'אנשווילי: הספר של פרופ' לרנר בדרך.

אפרים מיכאלי: לכן רבותיי זאת המשימה שלנו כעדה.

אפרים מיכאלי: אם אנחנו לא נכתוב מה שצריך לכתוב לא יהיה למישהו מה ללמוד.

אפרים מיכאלי: אז יושבים פה אנשים שכל אחד יכול בתחום שלנו.

אפרים מיכאלי: בתחום התורני יש לנו רבנים, בתחום המדעי יש לנו מדענים, רופאים, מהנדסים, פרופסורים.

מוריס ג'אנשווילי: אני פשוט מאוד ציינתי שצריך פה הרבה תיקון ותודה שאתה מסכים איתי.

מוריס ג'אנשווילי: יש עוד דבר שאני רוצה לציין כאן היום במעמד הזה.

מוריס ג'אנשווילי: ערוץ הטלוויזיה שקם לפני 5 שנים הוא לא נעשה בשביל ההנאה האישית שלי.

מוריס ג'אנשווילי: הערוץ הזה נעשה בשביל העדה.

מוריס ג'אנשווילי: ולהיפך.

מוריס ג'אנשווילי: לחשוף את העדה החוצה יותר.

מוריס ג'אנשווילי: על מה שדובר פה כעת.

מוריס ג'אנשווילי: דובר שאין לנו פרסומת.

מוריס ג'אנשווילי: אני אגיד לכם דבר אחד מאוד פשוט.

מוריס ג'אנשווילי: יש לנו פרסומת.

מוריס ג'אנשווילי: אנחנו לא יודעים להשתמש בה.

מוריס ג'אנשווילי: אנחנו לא יודעים להירתם, אנחנו לא יודעים לעזור, אנחנו לא יודעים לצפות, כדי להוציא את זה החוצה.

מוריס ג'אנשווילי: גם ועדת קליטה, אנחנו מוכנים לקבל ממשרד הקליטה בהחלטת ועדה ובעזרתה כל הפרויקטים שהם אפילו ללמוד שפה, ללמוד אלף בית, ללמוד חוקים, ללמוד עזרה, ללמוד זכויות.

מוריס ג'אנשווילי: יש תוכניות כאלה.

מוריס ג'אנשווילי: תוכניות טלוויזיה שהן במגרה במשרד הקליטה או במשרדים אחרים.

מוריס ג'אנשווילי: אנחנו מוכנים לתת את האון ליין, את זמן האוויר.

מוריס ג'אנשווילי: ברור שלעדה הזכות הראשונה.

מוריס ג'אנשווילי: במשך חמש שנים בני העדה, כמות של 1500 נפשות רואיינו אצלנו בערוץ.

מוריס ג'אנשווילי: אני חושב שבמשך כל ההיסטוריה של יהדות גרוזיה אף אחד לא היה זוכה לחשיפה טלוויזיונית אישית.

מוריס ג'אנשווילי: ברגע שזכינו לקבל את ההיתר לשידורים, ערוץ ישראלי בשפה הגרוזינית.

אפרים מיכאלי: מוריס תודה לך על הערוץ שלך כי אני חושב שהערוץ שלך דינמי.

אפרים מיכאלי: אתה לפי מה שאני יודע ממך אתה לא נעול על שום דבר.

אפרים מיכאלי: אתה מוכן לשמוע עוד עצות טובות, עוד תוכניות, עוד פרויקטים.

מוריס ג'אנשווילי: אנחנו פתוחים לכול ההצעות.

מוריס ג'אנשווילי: אני אהיה שמח מתי שאנחנו נבין מה יש לנו ביד.

מוריס ג'אנשווילי: תודה רבה לכם.

אפרים מיכאלי: תודה לך.

אפרים מיכאלי: נמצאת איתנו כאן גברת בר לביא, מי שזוכר את רפי בר לביא זכרונו לברכה, הוא היה מהפעילים המרכזיים שקלטו את יהדות גרוזיה.

אפרים מיכאלי: רפי הגורז'י ייצג את המשפחתיות שיש בעדה הזאת.

אפרים מיכאלי: רפי קיבל וקלט וליווה והתרוצץ, הכול הוא עשה, באמת זכרונו לברכה.

אפרים מיכאלי: מגיע לו לציין את שמו היום בחלק המכובד שלו בקליטה של 40 שנה של יהודי גרוזיה.

אפרים מיכאלי: גברת רחל בר לביא בבקשה.

רחל בר לביא: תודה רבה.

רחל בר לביא: אני לא גרוזינית.

רחל בר לביא: אני מייצגת את הגרוזינים בזכותו של בעלי רפי משנת 62 נקרא למשרד החוץ בהש הש, להגיד לו יש עלייה מגרוזיה.

רחל בר לביא: יהודים מגרוזיה על ידי חב"ד מגיעים לארץ ואין מי שידבר איתם בשפתם.

רחל בר לביא: הוא היה נוסע פעמיים בשבוע לשדה התעופה ועוזר להם בכל המובנים.

רחל בר לביא: ככה זה נמשך עד לימים שהגיעו המכתבים מ-18 המשפחות והוא עבד ימים כלילות עם כל הגופים שנקרו בדרכו, אם זה הסוכנות, אם זה חברי כנסת, אם זה הממשלה, לכולם הוא פנה כי הוא היה מיודד וידוע בירושלים כאיש ציבור.

רחל בר לביא: בשנות העלייה הראשונות היה מאוד קשה.

רחל בר לביא: המכתב הראשון שהגיע מגרוזיה לא ידענו מה לעשות עם זה.

רחל בר לביא: פשוט מאוד רפי רץ לכל הגופים ודיבר איתם ואמר להם, זה משהו בינלאומי.

רחל בר לביא: כל העולם שם לב לזה.

רחל בר לביא: הוא פנה אפילו לאו"ם שהיה בירושלים.

רחל בר לביא: עשה הפגנה גדולה.

רחל בר לביא: לקח מפה גרוזינים ותיקים והלכו לאו"ם בארמון הנציב ועשו הפגנה, ואפילו קראו ליום צום, וכול מיני דברים כאלה שצריכים לעשות את העלייה כתיקנה.

רחל בר לביא: וברוך השם זה הצליח.

רחל בר לביא: המכתב הגיע סוף סוף לאו"ם אחרי חודשיים ומכתב הגיע גם לגולדה מאיר ולמעשה נפתחה העלייה לא רק מגרוזיה אלא גם מברית המועצות.

רחל בר לביא: ברית המועצות קיבלה כמו שאומרים אומץ גם כן להיאבק על הזכויות שלהם.

רחל בר לביא: רפי, הדבר הראשון שהוא עשה זה לקבל את המשפחות מגרוזיה, שזה היה שבתאי אלאשווילי, שהיה חולה מאוד והוא הגיע לבית חולים הדסה ולצערי אחרי כחודש הוא נפטר.

אפרים מיכאלי: אתם כמשפחה הספקתם להוציא ספר על רפי, על הפעילות שלו?

רחל בר לביא: לא.

אפרים מיכאלי: לדעתי זה אחד מהדברים שאנחנו כעדה חייבים לרפי שהעשייה הנפלאה שלו תעלה על הכתב.

רחל בר לביא: אשמח מאוד אם יהיה דבר כזה.

רחל בר לביא: דבר שני, רפי נאבק במכשלות להקים כיכר על שמו של שבתאי אלאשווילי, ורחוב פתח תקוה ברוממה בירושלים.

רחל בר לביא: והוא הצליח וזה נעשה ב-1973.

רחל בר לביא: רפי עזר לכל הגרוזינים בעבודה, בהכוונה, הוא פנה לעיתונות.

רחל בר לביא: אם היו מקטרגים על הגרוזינים, למשל שהם עבדו בשדה התעופה והתחילו לקטרג עליהם הוא היה פונה לכל העיתונות.

רחל בר לביא: הוא לא שתק, הוא לא ישב בשקט, הוא נאבק.

רחל בר לביא: הוא תרם לחינוך, לימי יהדות גרוזים.

רחל בר לביא: הוא היה עושה כנסים בחגים.

רחל בר לביא: פתח מועדונים בכול הארץ וקידם את כל יוצאי גרוזיה.

רחל בר לביא: הוא אמר להם אתם לא הולכים לשום משרד סוציאלי, אתם רק עובדים.

רחל בר לביא: כל עבודה שניתן לכם אתם תקבלו אותה.

רחל בר לביא: במלחמת ששת הימים פנה אליו פנחס ספיר, שר המסחר והתעשייה ואמר לו, אם לא היו הגרוזינים בארץ היינו מפסידים את המלחמה הזו, בששת הימים.

רחל בר לביא: רפי גם כשהיה ממש חולה מאוד הוא עשה את המשלוח ההומניטרי לגרוזיה.

רחל בר לביא: הוא פנה לכל חברי הכנסת ולכול השרים לתרום תרומות, למשרד הבריאות, לכל משרדי הממשלה, לכל המפעלים, לתנובה, למי הוא לא פנה.

רחל בר לביא: הוא פנה והקים משלוח הומניטרי מביגוד ועד תרופות.

אפרים מיכאלי: אני מתנצל שאני אומר לך שנושא של רפי לדעתי הוא באמת כמה שנים לצערנו עברו ולא יצא לנו לדבר עליו.

אפרים מיכאלי: רפי זה באמת כילד אני הכרתי אותו, אני חושב שהמשפחה וכמה חברים נצטרך לעשות משהו למענו, ואסור לשכוח את הטוב שהוא עשה.

אפרים מיכאלי: שבתאי בירן פה.

אפרים מיכאלי: בזמנו שבתאי צור נידב אותנו לעזור בהתאחדות כי אנחנו היינו סטודנטים.

אפרים מיכאלי: אמרנו אם זה לעדה אדרבא ואדרבא.

אפרים מיכאלי: לרפי מגיעה כל ההוקרה.

שבתאי בירן: אני רוצה רק להוסיף רק משפט אחד ברשותכם.

שבתאי בירן: רפי היה אחד שלא היה צריך הזמנה לא אצל השרים ולא אצל חברי הכנסת.

שבתאי בירן: היה נותן דחיפה בדלת.

שבתאי בירן: היה איש משפיע ועשה רבות למען הקהילה.

אפרים מיכאלי: אני יחד עם המשפחה איזום זאת ולא חלילה מישהו יזום את זה בלעדיכם.

אפרים מיכאלי: יחד איתכם בקטע של ההנצחה של רפי כי מגיע לו את כל ההוקרה.

אפרים מיכאלי: יושבים פה נציגים נכבדים, יושבים פה הנציגים של הרבנים הצעירים, הרב אברהם אזואשווילי, הרב יצחק גואשווילי, אנשים שלכל אחד מגיע את כל הבמה, יושבים פה נציגים של 18 המשפחות, אלי יושב פה, הייתי רוצה לתת לו לדבר פה על המשפחה אבל אלי תסלח לנו בגלל לחץ הזמנים.

אפרים מיכאלי: , אנחנו נקרין קטע מהסרט באודיטוריום.

אפרים מיכאלי: יושב פה אופיר שמי שלא מכיר אותו את העשייה בתחום של תרומה ליהדות גרוזיה, נציג הסוכנות, נציג הג'וינט, מנכ"ל הקונגרס.

אפרים מיכאלי: יושב כאן אורי תמיר.

אפרים מיכאלי: אנשים שאני גאה בהם.

אפרים מיכאלי: אני גאה בעדה שלנו.

אפרים מיכאלי: יושב פה אלברט שביט.

אפרים מיכאלי: רק תקרא לו משהו לעשות אלברט יבוא ראשון.

אפרים מיכאלי: נציג הקהילה בחולון.

אלברט שביט: זה לא חולון, זה בת ים.

אלברט שביט: אני ברשותך מילה אחת.

אלברט שביט: כולם חייבים לדעת על ה-18 משפחות אנחנו מדברים תמיד אבל תדעו את זה, אני כבר מעל 35 שנה בבת ים ואני האיש הראשון ואני ממשיך הלאה.

אלברט שביט: אבל מי הקים את בת ים?

אלברט שביט: בשנת 20 הגיעו אנשים מברית המועצות.

אלברט שביט: דיזינגוף הציע להם אדמה ברמת אביב.

אלברט שביט: הם החליטו לא.

אלברט שביט: אנחנו נתיישב רק בבת ים.

אלברט שביט: מי היה ראש המועצה הראשון בבת ים לפני 82 שנה?

אלברט שביט: בן ציון ישראלשווילי.

אלברט שביט: היום יש בבת ים רחוב בן ציון ישראל.

אלברט שביט: זה הגרוזיני הראשון ואני ההמשך שלו.

אפרים מיכאלי: נציגי הרדיו יושבים פה.

אפרים מיכאלי: רבותיי יחד עם הטלוויזיה זה עוד כלי חשיפה אדיר שיש לעדה.

אפרים מיכאלי: כל יום הם משדרים.

אפרים מיכאלי: לצערי רק רבע שעה.

אפרים מיכאלי: אבל אתם היום באמת הפה של העדה.

אפרים מיכאלי: פרופ' אנוך כמה מילים בבקשה.

אפרים מיכאלי: גם כנציג הרדיו, גם כנציג הקהילה המכובדת שהוא מייצג, גם את הפרופסורים, גם את המדענים.

אפרים מיכאלי: איש ציבור אצלנו בקונגרס.

אפרים מיכאלי: בבקשה.

ראובן אנוך: קודם כל אני רוצה להודות לוועדה, ליושב ראש הוועדה וליושב ראש הזמני, לשניכם ולכול חברי הכנסת שכיבדו אותנו בנוכחותם.

ראובן אנוך: כמובן עניין של רדיו, זה אחד מהעניינים החשובים ביותר לעדה וצריך להיות חשוב לוועדת הקליטה במיוחד במצב העניינים שהיום קיים ברשות השידור.

ראובן אנוך: עד כמה שידוע לי עדיין אף אחד לא מוכן ברשות השידור לוותר על השידורים שלנו כך שחבר'ה העדה הגרוזינית, אתם תמשיכו להאזין לנו.

ראובן אנוך: אנחנו כאן עוד שנים רבות.

ראובן אנוך: זה דבר אחד.

ראובן אנוך: אבל שיעזרו לנו קצת כי אנחנו עובדים בלי משכורת.

ראובן אנוך: אנחנו לא מקבלים גרוש שם.

ראובן אנוך: תעזרו לנו.

אפרים מיכאלי: יש לנו משא ומתן אבל בינתיים סוגרים אתכם בכלל, אז בוא נראה מה יהיה.

ראובן אנוך: דבר שני, כפי שחבר הכנסת מיכאלי אמר אני גם נציג של האקדמיה ודיברתם כאן על מורשת יהודי גרוזיה.

ראובן אנוך: אנחנו ממשיכים במורשת שלנו.

ראובן אנוך: רבים מכאן לא יודעים שיהודי גרוזיה בתולדות שלהם עשו המון דברים תרבותיים רוחניים ואחד מהם תרגום לתורה שבעל פה שעבר מדור לדור לא פחות מאלף שנה.

ראובן אנוך: קראו לזה טפסילי.

ראובן אנוך: כולנו דיברנו על טפסילי.

ראובן אנוך: שיש לנו טפסילי.

ראובן אנוך: אף אחד לא חקר את זה ונפל בזכותי בפעם הראשונה להקליט את ספר בראשית לפי טפסילי מהרבנים הנכבדים וההוצאה לאור מגנס, אחת ההוצאות המכובדות בארץ, של האוניברסיטה העברית, הוציאה לאור את הספר שנקרא בראשית בתרגום מסורתי של יהודי גרוזיה.

ראובן אנוך: אני מתכבד להעניק את הספר לחבר הכנסת מיכאלי כי הוא היה הראשון בסוד שאני מתחיל לעבוד כל כך.

ראובן אנוך: תודה רבה.

אפרים מיכאלי: יפה מאוד, יישר כוח.

אפרים מיכאלי: שלא נשכח שבוועדה יושבים פה נציגים של המשרדים השונים.

אפרים מיכאלי: יושבים פה נציגי ממשלה.

אפרים מיכאלי: משרד הקליטה, מר פיני מור.

אפרים מיכאלי: נמצא איתנו פה נציג משרד החינוך עמיהוד בהט שהוא בעצם מלווה את ועדת עלייה וקליטה בהרבה מאוד ישיבות בנושא של קליטת עלייה.

אפרים מיכאלי: אם אתה יודע על אותה תוכנית לימודים שהיו אמורים להתחיל ללמד על 18 המשפחות.

אפרים מיכאלי: אם ידוע לך משהו בעניין הזה.

אפרים מיכאלי: אני אדאג להעביר את כל החומר מחדש.

אפרים מיכאלי: אגב יש מכתבי שרים.

אפרים מיכאלי: עורך דין גונן שנמצא פה לידך, אני את כל החומר הזה קיבלתי עכשיו פה בכנסת אבל הכרתי אותו כבר לפני כן, כסטודנט.

אפרים מיכאלי: אני שמשרד החינוך יוציאו לי תגובה מסודרת בעניין הזה.

אפרים מיכאלי: למה 18 המשפחות החלק שלהם בעלייה לא מלמדים את זה בבתי הספר?

עמיהוד בהט: נמצאות פה נציגות מהאגף לתוכניות לימודים.

אפרים מיכאלי: אני אשמח לשמוע.

צופיה יועד: אני מנהלת אגף תוכניות לימודים וחנה אדן שהיא הרפרנטית להיסטוריה אצלנו באגף.

צופיה יועד: אתם יודעים שאנחנו משופעים ומבורכים בקהילות ישראל.

צופיה יועד: אי אפשר לכתוב תוכנית לימודים כל כל קהילה וקהילה בנפרד.

צופיה יועד: אבל יש לנו בתוכנית הלימודים הנחיות למורים על דברים עקרונים ומהותיים לגבי כל קהילות ישראל, שכל מורה, כל בית ספר, יכול לבחור את אותן קהילות שהוא רוצה להתמקד בהן, בהתאם למקום שהוא נמצא או לידע שיש בקהילה שהוא חי בה.

צופיה יועד: אני חושבת שכדאי שתשמעו מחנה מתוך תוכנית הלימודים בדיוק מה כתוב ואיך זה כתוב ואיך זה מופנה למורים.

אפרים מיכאלי: השאלה אם היא מדברת על משהו ספציפי.

אפרים מיכאלי: יש לי פה ביד מכתב של שרים שהיו בעבר וכיהנו בתפקידים ואמרו שנתנו הנחייה של גיבוש מעשי איך להכניס את אותו נושא של 18 המשפחות.

צופיה יועד: זה רשום בתוכנית הלימודים.

חנה אדן: אני אחראית על תוכנית הלימודים בהיסטוריה לחטיבה העליונה שהוצאנו במשרד החינוך בפרק על החברה הישראלית אני מצטטת מעמוד 25, "הנושא הוא הכרת ותיקים, חדשים, עדות שונות והיחסים ביניהם.

חנה אדן: המוקד הוא עלייה וקליטה, מכור היתוך לפלורליזם חברתי, וכאן גלי העלייה, שנות החמישים, השבעים, התשעים, כמו ח"י משפחות מגרוזיה, יהודי חבר העמים, יהודי אתיופיה, דרכי קליטה בחברה, עימותים והשפעות הדדיות בין העדות הישראליות השונות ובין ותיקים".

חנה אדן: זו תוכנית כללית.

חנה אדן: עכשיו אנחנו עוברים למסמך עוד יותר ספציפי שמגדיר ונכנס יותר לעומק כדי לתת למורים, עליות ברבע האחרון של המאה העשרים, אני לא מדברת על העליות הציוניות של תקופת הישוב, פשוט לא להלאות, מפאת קוצר הזמן, אני דווקא רוצה להתמקד בגלל שזה 40 שנה, לגבי העליות ברבע האחרון של המאה העשרים, יהודי חבר העמים, ברית המועצות ויהודי אתיופיה, מאפייני העולים בגלי העלייה השונים, וכמובן מאחר ובכללי מדברים על גרוזיה אז הם נכנסים לשם.

חנה אדן: מדיניות הקליטה, מדיניות כור ההיתוך לפלורליזם תרבותי, קשיי קליטה ודרכי התמודדות, תרומת העולים למדינה ולחברה בתחומים שונים כמו חינוך, תרבות, מדע וטכנולוגיה, ותקשורת.

חנה אדן: כלומר כל הדברים שעצם אתם דיברתם עליהם.

אפרים מיכאלי: איך זה מוצא ביטוי ברמת הפירוט של תוכנית הלימודים?

חנה אדן: עכשיו, זה מבחינת תוכנית הלימודים זה מכוסה כי זה נכנס לפירוט.

חנה אדן: על פי זה יחוברו ספרי הלימוד.

אפרים מיכאלי: אנחנו מדברים על 7 שנים, 8 שנים.

חנה אדן: לא.

חנה אדן: לא.

אפרים מיכאלי: מה לא? יש לי מכתב של שר החינוך דאז הרב יצחק לוי, כותב לי מכתב, שתוכנית הלימודים כבר, עוד שנה, עוד שנתיים.

חנה אדן: תוכנית הלימודים יצאה.

חנה אדן: היא קיימת.

אפרים מיכאלי: מתי היא יצאה?

חנה אדן: ב-2002.

אפרים מיכאלי: מ-2002 עוד לא כתבו תוכנית לימודים?

חנה אדן: זו תוכנית הלימודים.

אפרים מיכאלי: אנחנו רוצים כוועדה לדעת איך רואה תלמיד בבית ספר את מכתב 18 המשפחות.

צופיה יועד: אתה מדבר על שני דברים שונים.

צופיה יועד: משרד החינוך, מדינת ישראל מוציאה תוכניות לימודים.

צופיה יועד: השוק הפרטי כותב את הספרים.

צופיה יועד: לא מדינת ישראל כותבת את הספרים.

צופיה יועד: לא המדינה כממלכה כותבת את הספרים אלא שוק פרטי כותב את הספרים ולכן אין לנו שום שליטה אם יכתבו חצי עמוד על יהודי גרוזיה או עמוד וחצי.

צופיה יועד: המורה בעיקרון לא מלמד את הספר.

צופיה יועד: הוא מלמד תוכנית לימודים ויש המון מקורות מידע מעבר לספר הלימוד הספציפי, וזו הנחייה של המשרד.

מיכאל נודלמן: אבל מי שמאשר ספרים כאלה זה המשרד.

מיכאל נודלמן: אתם יכולים לא לאשר.

חנה אדן: ולכן זה מחייב והמכתב הוא בהחלט יופיע בחומרי הלימודים שנכתבים עכשיו.

אפרים מיכאלי: אנחנו נעשה מעקב אחרי זה כוועדת העלייה.

אפרים מיכאלי: כי הנושא הזה לא רק שייך לעלייה, הוא שייך לזהות של המדינה הזאת.

מיכאל נודלמן: יהודי גרוזיה, יהודי אתיופיה, אלה דברים היסטוריים.

אפרים מיכאלי: דברים שהיום לא מונצחים אחר כך נשכחים.

אפרים מיכאלי: אם גברת בר לביא דיברה פה על עשייה של 40 שנה שבעלה עסק כיהודי ישראלי שחי פה.

אפרים מיכאלי: הוא לא בא מגרוזיה בעלייה החדשה.

אפרים מיכאלי: אנשים פשוט מאוד צריכים להבין שהמדינה הזאת נבנתה על ידי עולים שעשו מתישהו עלייה לפני חמישים שנה, שישים שנה, מאה שנה.

צופיה יועד: הדברים האלה נמצאים בתוכניות הלימודים והם מנחים את המורים.

רחל בר לביא: אבל התלמידים לא יודעים מה זה יהדות גרוזיה.

רחל בר לביא: לא 18 המשפחות ולא כלום.

אפרים מיכאלי: אנחנו את הנושא הזה נעשה בבירור מקצועי נוסף אצלנו בוועדה.

אפרים מיכאלי: רבותיי מכיוון שהנושא הזה הוא נושא חשוב אנחנו נעשה לזה ישיבת המשך ודיון.

אפרים מיכאלי: הקטע של משרד החינוך, אנחנו נעמוד בקשר כוועדת עלייה באחת מהישיבות הבאות, אנחנו נדון גם בעניין הזה.

אפרים מיכאלי: אני מודה פה לנציגים שהגיעו ולא נתתי להם לדבר.

אפרים מיכאלי: יש פה גברת תבורי שהיא נציגת נתיב.

אפרים מיכאלי: ורבותי מי שיודע נתיב זה הגוף שעסק ועוסק בהעלאת יהודים מברית המועצות במיוחד, וכל הרגישויות שהגוף הזה עוסק בזה והקשר שלה עם יהודי גרוזיה זה קשר מיוחד שאנחנו ראינו את זה בכל מיני פעילויות שלך בארץ גברת תבורי ובאמת שוב המעמד הזה הוא קצת לחוץ בזמנים אבל בשמחה הייתי שומע ממך כמה חוויות.

אפרים מיכאלי: אם תרצי כמה מילים תגידי.

מלה תבורי: רק להגיד שנתיב מראשית היחסים פעלה להביא את העלייה מגיאורגיה ועוד במאבק אנחנו מעריכים את המסורת ואת הייחוד, ועד היום הזה, אל לשכוח, בשנה שעברה באו יותר מ-300 עולים מגיאוגיה, בתקופת המלחמה באבחזיה.

מלה תבורי: אנשים שנכנסו ועזרו ליהודים.

מלה תבורי: מאוד חשוב להמשיך בקשר של הדור הצעיר שמה עם מדינת ישראל.

מלה תבורי: לטפח את הקשר, להביא אותם ארצה, בתוכניות יחד עם הארגונים השותפים, וככה לתפארת העדה להמשיך בעלייה.

אפרים מיכאלי: מגיע לכם יישר כוח על זה ואתם עושים את העבודה השקטה ושתצליחו בזה.

אפרים מיכאלי: נמצאים איתנו פה נציגי משרד התרבות.

אפרים מיכאלי: בטי דן.

אפרים מיכאלי: אגב החוק שלנו בתור משרד התרבות חוק מורשת תרבות גרוזיה והשר מג'דלה התנצל, הוא היה צריך להיות איתנו פה היום במעמד.

בטי דן: ראשית, השר ביקש להתנצל שהוא לא היה יכול להגיע.

בטי דן: שמעתי את כולם.

בטי דן: מבחינתי היום זה יום חג לעדה.

בטי דן: אני מנהלת המחלקה למוסדות מחקר ומורשת ומכיר אותי גורם.

בטי דן: הייתי איתו יחד בגרוזיה לפני 7 שנים.

בטי דן: אני מאוכזבת ולמה?

בטי דן: יש בקשות לקיים אירועי מורשת, תיעוד ומחקר.

בטי דן: אין בקשות.

בטי דן: ברית יוצאי גרוזיה נעלמו.

אפרים מיכאלי: נכון.

אפרים מיכאלי: התאחדות עולי גרוזיה קראו לזה והם קיימו פעילות בתקופה מסוימת.

אפרים מיכאלי: גברת דן אני מודיע לך עכשיו, את פתחת פה מפתח, שמחר בבוקר נפנה את אותם אנשים שיוכלו להגיש את הבקשות.

בטי דן: אני לא רוצה להיכנס לנושא של הצעות החוק.

בטי דן: ידוע לכם את עמדת הממשלה ואני אומרת שלנושא של המורשת קיימים תקציבים.

בטי דן: אין בקשה.

בטי דן: אין גוף.

בטי דן: אני לא יודעת, אולי זה בגלל, דיברו פה על הצניעות של האנשים.

בטי דן: אין גוף מבין יוצאי גרוזיה שמתאחד שנותן מתוכו אנשים שיבואו ויתנדבו ויעשו את מלאכתם.

בטי דן: יכולים להתמקד בהמון נושאים.

בטי דן: דיברנו על זה כשהיינו בגרוזיה.

בטי דן: בתחום התיאטרון, בתחום המחקר, בתחום המורשת.

בטי דן: אני רואה כאן את ההתפלגות של החתך של האוכלוסייה.

בטי דן: אפשר לעשות דברים נפלאים.

אפרים מיכאלי: מכיוון שאת אומרת את זה כרגע בשם המשרד אני כוועדה רושם את זה בפני ואני אומר לך שהנושא הזה הוא באמת נושא כאוב ושאני כיוצא העדה וחבר כנסת הנושא הזה יורם בצורה אחרת ולכן דיברתי גם עם השר בעניין הזה.

אפרים מיכאלי: אנחנו בקטע הזה של קידום חוקי מורשת.

אפרים מיכאלי: אנחנו נחליט איך ככנסת נקדם את זה.

אפרים מיכאלי: אבל לגבי תקציבים שאת מדברת אני אשמח מאוד ואני אדאג שהדבר הזה יובא לידיעת כל הגורמים.

אפרים מיכאלי: יושבים פה איתנו גם נציגי משרד החוץ.

אפרים מיכאלי: יושב פה מר ישראל מי עמי מי שמכיר את התחום הוא היה אחראי על השגרירים שלנו בגרוזיה במשך שנים האחרונות.

אפרים מיכאלי: הקשר שלנו ככנסת איתו בקטע של פעילויות שמדינת ישראל מארחת אורחים, שגריר גרוזיה וכל מה שקשור.

אפרים מיכאלי: ישראל מי עמי בבקשה כמה מילים.

אפרים מיכאלי: אני מבין שאתה עכשיו עובר לתפקיד חדש, אני מאחל לך הצלחה בהמשך תפקידך.

ישראל מי עמי: תודה רבה.

ישראל מי עמי: אני רוצה לברך את ועדת הקליטה שקיימה את האירוע הזה.

ישראל מי עמי: אני חושב שהוא תורם לתרבות בארץ, להבנה בארץ.

ישראל מי עמי: אני אקצר כי כל הדברים החשובים נאמרו.

ישראל מי עמי: לפני כחודשיים הייתי בטיביליסי, ראיתי את התור של העולים ששליחי נתיב מטפלים בהם.

ישראל מי עמי: העלייה עוד קיימת.

ישראל מי עמי: ראיתי גם את היהודים חברי ממשלת גיאורגיה שיושבים בתפקידים שלהם.

ישראל מי עמי: זו עדה נהדרת, עדה טובה והרבה הצלחה.

ישראל מי עמי: תודה.

אפרים מיכאלי: יש פה נציג הג'וינט אני מבין, מר דני פינס.

אפרים מיכאלי: דני שלום.

אפרים מיכאלי: אנחנו מכירים ממפגשים.

אפרים מיכאלי: שתדעו דבר אחד, כפי שנציגת משרד התרבות אמרה לא כולם אומרים את זה בהודעה מלאה.

אפרים מיכאלי: רבותיי יש אפשרויות להיעזר בתקציבים כאלה או אחרים, העדה צריכה להיות ערוכה לזה, איך לבקש את התקציבים האלה.

אפרים מיכאלי: אחד הדברים החשובים שערכתי פגישות בג'וינט, בסוכנות, ובמשרדי ממשלה שונים, רבותיי זה שיתוף פעולה של כולם.

אפרים מיכאלי: מר דני פינס הוא נציג ג'וינט ישראל שהוא ממונה על פרויקטים לעולים.

אפרים מיכאלי: היתה לנו ישיבה חשובה עם יעקב אופיר בזמנו, ישבנו יחד איתך.

אפרים מיכאלי: בכמה מילים דני מה אתה יכול לבשר לעדה?

דני פינס: קודם כל אני באמת רוצה לברך את הוועדה על ההתכנסות.

דני פינס: באמת ראוי.

דני פינס: הרבה שנים אני מכיר את הקהילה.

דני פינס: חלק מהחברים מכירים אותי גם בכובע של הסוכנות.

דני פינס: יחד עם שותפים של הג'וינט או יותר נכון יחד עם הממשלה, עם עמיהוד בהט ואחרים אנחנו משתדלים לעזור לילדי עולים גם ברכישת השפה, גם בהצלחה בלימודים.

דני פינס: מי שבעצם מוביל והג'וינט מתחבר אליו זה משרד החינוך.

דני פינס: באמת עדה מפוארת עם היסטוריה עשירה.

דני פינס: אני זוכר לטוב את רפי ואת העשייה שלו בירושלים ובכלל לעדה.

דני פינס: אני רוצה לברך על ההתכנסות ואני בטוח שיהיה לזה המשך.

דני פינס: תודה.

אפרים מיכאלי: רבותיי, הייתה פה נציגת ראש הממשלה שחיכתה לברך אותנו בכמה מילים בשם ראש הממשלה, הגברת סואד.

אפרים מיכאלי: היא יועצת ראש הממשלה לענייני חברה והיא ביקשה להגיד כמה מילים בשם ראש הממשלה.

אפרים מיכאלי: תדעו רבותי להזמין את ראש הממשלה למעמדים כאלה זה מורכב מבחינת התחייבויות.

אפרים מיכאלי: היום יש ישיבת ראש הממשלה.

אפרים מיכאלי: הנציגה הבכירה שלו הגיעה לברך אותנו במעמד הזה.

אפרים מיכאלי: היא עוד תפגוש אותנו אולי באודיטוריום.

אפרים מיכאלי: בכל מקרה אני רוצה לסכם, לצערי שוב לכל אלה שלא הזכרתי.

אפרים מיכאלי: נמצאים פה נציגים של קהילות.

אפרים מיכאלי: אני רואה פה נציגים מאור יהודה, באמת תסלחו לי.

אפרים מיכאלי: כל אחד מכם ראוי שיקבל את הבמה הנכונה.

אפרים מיכאלי: תודה שהגעתם.

אפרים מיכאלי: זה כבוד לכנסת ישראל שאתם נמצאים פה.

אפרים מיכאלי: דליה איציק שהיא כרגע בחו"ל רצתה להיות בטקס באודיטוריום.

אפרים מיכאלי: היא אומרת תמיד כנסת ישראל זה כנסת של כל עם ישראל, זה ביתכם.

אפרים מיכאלי: אני רוצה לסכם את החלק הראשון של האירוע כוועדה, רבותי יש לנו הרבה מה לעשות, מה ללמוד.

אפרים מיכאלי: מפגשים כאלה צריכים להיות פעם עם סופרים, פעם עם משוררים, פעם עם מדענים, פעם עם רבנים.

אפרים מיכאלי: לשים את הדברים הפרקטיים וגם הכואבים כדי שנוכל לטפל בצורה מעשית בהמשך.

אפרים מיכאלי: אני לוקח על עצמי את המפגשים האלה שנערוך אותם בשיתוף פעולה שכולנו נוכל לשבת ולהוציא מהמפגשים האלה משהו שאתם חושבים כנכון לעשות אותו.

אפרים מיכאלי: יש פה גופים שמוכנים לעזור.

אפרים מיכאלי: זה לא שאומרים אין כסף לשום דבר.

אפרים מיכאלי: אנחנו צריכים לנצל את הכלים האלה.

אפרים מיכאלי: תפקידנו לעשות את זה כנציגי ציבור, כמנהיגים בעדה.

אפרים מיכאלי: אני מודה שוב לכל האורחים ולכל חברי הכנסת שהיו פה.

אפרים מיכאלי: בעזרת השם שנוכל לקיים ימים מיוחדים כאלה לכלל ישראל.

מיכאל נודלמן: אני בסוף כמה מילים רוצה להגיד.

מיכאל נודלמן: אני שמח שהייתם פה ואני רוצה להגיד שאתם לא עולים חדשים כולם.

מיכאל נודלמן: זה בית שלכם.

מיכאל נודלמן: אם יש בעיות עם שפה, עם תרבות, עם תקשורת תפנו לוועדה שלנו ואנחנו תמיד לרשותכם.

מיכאל נודלמן: זה בית של אזרחי מדינת ישראל ואתם צריכים לחשוב תמיד שזה בית שלכם.

מיכאל נודלמן: תודה.