הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 17, פרוטוקול מספר 107, 2008-06-10 10:30

סופה לנדבר: שלום, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה.

סופה לנדבר: הנושא שלנו חולי דיאליזה וטיפול שגרתי שהם מקבלים והחזר כספים שהם צריכים לקבל עבור הסעות.

סופה לנדבר: אנחנו כרגיל נעשה סבב היכרות.

סופה לנדבר: מי רוצה לספר לנו על התלונות שקיבלתם?

עדינה מרקס: אחרי הדיון הקודם שהתקיים באוקטובר לא קיבלנו יותר תלונות על אזור הצפון.

עדינה מרקס: השתרר שקט באזור הצפון.

עדינה מרקס: ידוע לנו שביטלו את הרישוי לחברת אדרת, ביטלו איתם את ההסכם, שמאוד הרגיע אותנו כי חברת אדרת הסתבר היא לא חברה שמאושרת להסעת חולים.

עדינה מרקס: אז אני מקווה שתמצא את פרנסתה בהסעת תלמידים או כל דבר אחר ושיבורכו, אין לי שום דבר נגדם רק הם לא היו מתאימים לעניין.

עדינה מרקס: אבל התחילו בעיות באזור המרכז.

עדינה מרקס: קיבלנו כמה פניות מאנשים שהם לא מקבלים את ההחזר.

עדינה מרקס: לא אומרים להם לא, אומרים תחכו, זה בדיון, וכמו פינג-פונג מתמשך.

עדינה מרקס: מדובר על חמישים אחוז החזר באמבולנסים.

עדינה מרקס: בסוף התקשרה אלינו עובדת סוציאלית מבית חולים שיבא בתלונה, אני העברתי את התלונה שלה כפי שהיא ישר אליכם, יש לכם אותה, היא אומרת שאנשים מאזור המרכז לא מקבלים, ופונים אליה, והיא מייצגת עוד עובדות סוציאליות בבתי חולים אחרים באזור שלה, וטוענת וקובלת על כך שאנשים לא מקבלים את מה שמגיע להם.

עדינה מרקס: אז פנינו אליכם לסגור את הסיפור.

סופה לנדבר: זאת אומרת מבעיות של הצפון עברנו עם אותן בעיות למרכז המדינה.

עדינה מרקס: אני לא יודעת אם זה לא יחזור בצפון.

עדינה מרקס: אני חוששת שזה יחזור גם בצפון, מהסיבה הפשוטה, ביררתי, ניסיתי לברר מה מקור הבעיה.

עדינה מרקס: מקור הבעיה הוא בהגדרה מי בעצם קובע את זכותו של חולה לקבל החזר.

עדינה מרקס: אני לא מאמינה שכל החולים הם נורא תמימים ולא עושים "מונקי-ביזנס", כי אני יודעת שזה יחזור אלי אז אני אומרת את זה מלכתחילה.

עדינה מרקס: אני מכירה את החולים.

עדינה מרקס: לא כולם הם אנשים תמימים מאוד.

עדינה מרקס: ומכיוון שהסעות של דיאליזה נורא יקרות גם החמישים אחוז נורא יקר.

עדינה מרקס: אז עושים כל מיני סחר מכר ודברים כאלה.

עדינה מרקס: אבל יש שתי בעיות.

עדינה מרקס: אחת, כתוב בחוזר שהוציא חזי לוי וגם בטיוטה של החוזר שאז מיקי דור הכין, חולה דיאליזה שרופא מטפל בו חיווה את דעתו וכו', מי הוא הרופא המטפל.

עדינה מרקס: בזמנו דיברנו שרופא הדיאליזה הוא הרופא המטפל.

עדינה מרקס: נמסר לי מקופת חולים שהרופא המטפל הוא הרופא במרפאה, רופא המשפחה, הרופא המקצועי, אבל לא רופא הדיאליזה בבית חולים.

עדינה מרקס: זה דבר שטעון הבהרה מי האיש, מי צריך להחליט.

עדינה מרקס: ולדעתי, לעניות דעתי צריך להחליט מי המחליט וצריך לקבוע מהו התעריף של הסעה באמבולנס לחולה דיאליזה.

עדינה מרקס: האם זה תעריף של הסעה רגילה שמסיעים חולה שזקוק לאלונקה וכו', או שזה טקסי רפואי.

עדינה מרקס: את הדברים האלה אני חושבת, לא הייתי מעלה את הנושא השני אלמלא ראיתי שברגע שיש לקונות נוצרת אי ודאות, הלקונה הזאת שאין הגדרה ממש מוגדרת מדוייקת, ואנשים צריכים להוציא איזה שבעת אלפים שקל בחודש להסעה באמבולנס, ברור שיש פה פרצה שקוראת לכל מיני דברים לא נכונים ולא נאותים משני הצדדים.

עדינה מרקס: גם מסיעים באמבולנסים פרטיים וגם החולים עצמם.

עדינה מרקס: בין עמנו אנחנו חיים.

עדינה מרקס: ולכן לדעתי צריך להגדיר את הדבר הזה כדת וכדין, שני האלמנטים האלה, ושתצא הוראה ברורה ומחייבת מה התעריף להסעה באמבולנס.

עדינה מרקס: מונית זה לפי התעריפים של מוניות, אם מישהו זקוק לאמבולנס אז זאת אומרת שהוא זקוק גם לאלונקה, הוא זקוק לאלונקאים, זה רחוק מיכולות השיפוט שלי, הדברים האלה צריכים להיות מוחלטים ומוגדרים ומפורסמים, שכולם יהיו תחת אותה כותרת של מוסעים באמבולנס לטיפולי דיאליזה.

עמוס כנף: בהמשך לדיון הקודם שהיה לגבי ההסעות אנחנו קיבלנו פנייה בעשרים ושניים לאפריל השנה, ממטופל דיאליזה בקריית ביאליק, כאשר בשישה עשר לשני 2007 הרופאים קבעו שהוא צריך הסעה באמבולנס, יש החלטה, והוא העביר את זה לקופת חולים.

עמוס כנף: עד היום הנושא תקוע והבנאדם מוציא כסף מהכיס שלו.

עמוס כנף: הוא בקופת חולים כללית.

עמוס כנף: רופא המשפחה שלו ד"ר שמיר מסניף הרמן בקרית מוצקין.

עמוס כנף: מ-2007.

עמוס כנף: מטופלי דיאליזה, אני לא נתקלתי ברופא שטוען שאחרי טיפול דיאליזה בנאדם יכול להיות עצמאי, ללכת לבד בלי תמיכה.

עמוס כנף: אחרי טיפול דיאליזה של ארבע שעות.

עמוס כנף: וההגדרה לתת לבנאדם את האישור בהשתתפות בתחבורה ציבורית, אני לא מכיר אף מטופל שאחרי טיפול נוסע בתחבורה ציבורית.

עמוס כנף: אף מטופל.

עמוס כנף: זאת אומרת גם את האבסורד הזה עוד גורמים לאנשים לא לקבל את הכסף.

עמוס כנף: אז אני מבקש, יחד עם עדינה, באמת היום שנצא כאן עם דברים מוסכמים וברורים.

סופה לנדבר: רבותיי, אני רוצה להגיד, מעשרים ותשיעי באוקטובר שנת 2007 יש התקדמות ואנחנו צריכים להגיד שבפברואר שנת 2008 יצא מטעם מינהל רפואי של משרד הבריאות מסמך שבעצם מסדיר את ההחזרים להסעות של טיפולים לחולי דיאליזה.

סופה לנדבר: יחד עם זאת כנראה צריכים להבהיר את הדברים בגלל שבתלונות שאנחנו קיבלנו ותלונות שאתם מצביעים עליהן יש דבר לא ברור.

סופה לנדבר: מי בעצם מטפל, איזה רופא, רופא כללי או רופא של דיאליזה.

סופה לנדבר: ובגלל אי בהירות של דברים כנראה על זה נוצרת הבעיה שבעצם סובלים אנשים.

סופה לנדבר: ואני צריכה לומר שהתלונות שהתקבלו הן תלונות לקופת חולים כללית.

סופה לנדבר: יחד עם זאת זאב אני צריכה לומר שבעצם יש התקדמות, ואנשים קיבלו את ההחזרים, ואנחנו מאוד מרוצים בטיפול בצפון.

אתי סממה: אנחנו הוצאנו ניירות עמדה ואנשים לא קיבלו החזרים.

אתי סממה: ואנשים ממשיכים לשלם.

אתי סממה: והם היו צריכים לעבור חברת אמבולנס כי הם כבר לא הסכימו לתת להם בלי שהם ישלמו, והם בעלי חוב, וחלק מהאנשים לא מעזים.

סופה לנדבר: כמה אנשים פנו אליך?

אתי סממה: פנו אלינו לא מעט אבל לי יש קשר עדיין עם שתי משפחות שלא קיבלו את הכסף.

אתי סממה: בכל אופן זה אנשים שלא רוצים לתבוע, כי החזר כספי הם צריכים לתבוע את הקופה.

אתי סממה: לא מספיק נייר העמדה שלי.

אתי סממה: לגבי החזר כספי הם צריכים לתבוע את הקופה ואנשים לא כל כך בקלות תובעים קופה כשהם חולים כל כך קשים וכרוניים, והם במין תהליך של התדיינות מול הקופה, עם תחושה של משא ומתן.

אתי סממה: משפחה שגרה בטבעון ומטופלים במחוז חיפה בקופת חולים כללית.

סופה לנדבר: אנחנו נתחיל מקופת חולים כללית.

סופה לנדבר: אנחנו גם רוצים לדעת למה במכוני דיאליזה, בחלק או בכולם, אין בינתיים מודעות שבעצם מסבירים לחולי דיאליזה מה הזכויות שלהם בנוגע להחזר הסעות.

סופה לנדבר: האם זה קיים, האם זה לא קיים, ובאיזה קופות זה קיים ובאיזה מקומות זה לא קיים.

זאב צוקרמן: אני אתחיל מהסוף ואני אתייחס לדברים שנאמרו פה אחד אחד.

זאב צוקרמן: ראשית כל למה שבאמת מדאיג אותך ובצדק, היתה תקלה בנושא של התחבורה הציבורית, שלמעשה החוק מגדיר היום שאפשר להעביר חולה כזה גם בתחבורה ציבורית, להחזיר לו מאה אחוז, גם במונית וגם באמבולנס.

זאב צוקרמן: יצאו איזה שהן הנחיות שלנו ונתנו דוגמא של קריטריונים שצריכים לקבוע מתי תחבורה ציבורית ומתי מונית וכך הלאה.

זאב צוקרמן: אנשים לקחו את המונח הזה, שם כתבו "כגון אדם מרותק לכיסא גלגלים" ובחלק מהמקרים עשו שיפוט שזה יכול לנסוע עם מונית וזה יכול לנסוע עם תחבורה ציבורית.

זאב צוקרמן: כשהדבר הזה נודע לי, ונודע לי באמת באמצעות אותה עובדת סוציאלית שפנתה אליך, שאגב קיבלה תשובה מסודרת, אבל היא קודם פנתה לפה ואחר כך היא פנתה אליי, היא קיבלה תשובה מסודרת.

זאב צוקרמן: אבל כשנודע לי הנושא הזה אני מצאתי לנכון לחדד את ההנחיות האלה, ופניתי לראש האגף הרפואי שהוציא באמת מכתב למנהלי המחוזות ולמנהלים הרפואיים, והפעם אנחנו לא משאירים לשום שיקול דעת של הרופא המטפל, רופא המשפחה, בנושא הזה.

זאב צוקרמן: אנחנו הורינו שכל אדם שיגיע עם מונית, לא משנה מה ולא משנה איך ולא משנה מי קבע ומה קבע, הוא יקבל החזר של חמישים אחוז.

זאב צוקרמן: בלי שום התניה.

זאב צוקרמן: והדבר הזה טופל.

זאב צוקרמן: וגם ביקשתי שאנשים שנמצאים כרגע בקנה, כמו אנשים שיש להם בעיות מהסוג הזה, שהנושא הזה יטופל עוד השבוע.

זאב צוקרמן: אז זה דבר אחד.

זאב צוקרמן: עכשיו לגבי השאלות שאת שאלת ושנשאלו פה.

זאב צוקרמן: מי הרופא המטפל, נשאלה פה השאלה.

זאב צוקרמן: אנחנו מכבדים את החוק.

זאב צוקרמן: בהתחלה זה היה מסמך של מיקי דור, שהעביר אותו להתייחסויות, ואחר כך מסמך של חזי לוי, שתוקפו חוק.

זאב צוקרמן: והחוק אומר דבר מאוד פשוט, שהגורם שקובע הוא הרופא המטפל בבית החולים, היינו הנפרולוג בבית החולים.

זאב צוקרמן: אנחנו מכבדים את זה.

זאב צוקרמן: גם ניתן שם פתח לערעור ונאמר שבאותם מצבים שאנחנו חושבים שהדבר הזה הוא לא נכון גורם מקביל לו בצורה מקצועית יכול לקבוע החלטה אחרת, או לפחות להתדיין עם אותו גורם בהחלטה אחרת.

זאב צוקרמן: ואנחנו מכבדים את החוק הזה כלשונו, וזה אמור גם לגבי אמבולנסים וזה אמור גם לגבי מוניות ולגבי כל דבר אחר.

זאב צוקרמן: בדיון שהיה לקראת הנושא של המוניות אני חייב לספר לך משהו איך זה התנהל.

זאב צוקרמן: איך הנושא הזה עלה.

מיקי דור: אנחנו דיברנו על זה פה גם בזמנו ובמיוחד כתבתי את זה שם.

מיקי דור: הרופא המטפל הוא המטפל בדיאליזה.

מיקי דור: הם בקושי מגיעים לרופא משפחה.

מיקי דור: לאותם מקרים מיוחדים, לפעמים באמת גורם א' נותן אישור לתשלום וגורם ב' משלם, לפעמים חששנו שידו תהיה קלה.

מיקי דור: אמרנו במקרים היוצאי דופן הקופה תבדוק.

מיקי דור: לא סתם לבדוק אלא מישהו מקצועי בכיר באותו תחום.

מיקי דור: והוספנו כתורה בעל פה שאם יהיו אי הבנות ואי הסכמה ביניהם אנחנו נחליט.

זאב צוקרמן: אני רק רוצה לספר לך את התגלגלות העניינים, למשל איך נודע לי הנושא הזה של המוניות, מעבר לעובדה שהוזמנתי פה לכנסת.

זאב צוקרמן: התהליך הזה התחיל לפני חודש או משהו כזה.

זאב צוקרמן: פונה אליי מנהל מכון הדיאליזה בתל השומר, ד"ר קנכט, פונה אליי אישית ואומר לי תשמע, יש בעיות בנושא הזה.

זאב צוקרמן: פתאום החולים שלי, שהיו באים עם מוניות, הפסיקו להם את המוניות.

זאב צוקרמן: אמרתי לו תשמע, תעביר לי את הרשימה של החולים שהפסיקו להם את המוניות ואני אתן הוראה לבדוק האם היתה הצדקה להפסקה.

זאב צוקרמן: בדקתי וראיתי שרופאים מטפלים הם נימקו לי באמת את העניין הזה עם הכסא גלגלים וכך הלאה, ובחלק מהמקרים הם אמרו לא, אלה חולים שיכולים לנסוע בתחבורה ציבורית.

זאב צוקרמן: מנהלי המרפאות בדקו להם.

זאב צוקרמן: עניתי לאותו ד"ר קנכט, אמרתי החולים האלה והאלה בדקתי, לחולים האלה ואלה ימשיכו עם תחבורה ציבורית כי ככה קבעו רופאי המשפחה שלהם.

זאב צוקרמן: עונה לי ד"ר קנכט, יש לי פה את כל ההתכתבות, אומר לי תראה, אני מבחינה מקצועית אני לא מבין איך אתה מבדיל בין חולים כאלה לחולים כאלה.

זאב צוקרמן: מבחינתי כולם הם חולים מסכנים, באחת עשרה וחצי בלילה אתה רוצה לשלוח אותם לתחבורה ציבורית?

זאב צוקרמן: עוד אני מתחיל לעשות את המלחמה שלי בקופה בשביל להביא את ההישג הזה שכרגע אני מזכיר לכם אותו, הופיעו פה פתאום מכתבים לכנסת וכך הלאה.

זאב צוקרמן: זאת אומרת באותו מהלך, בלי לשאול אותי, בלי להתעניין, פנו לכנסת.

זאב צוקרמן: אותה עובדת סוציאלית פנתה לגב' מרקס בלי ליידע אותי, בלי ליידע את מנהל המחלקה שלה.

זאב צוקרמן: זה דבר שבאיזה שהוא מקום הוא לא כל כך נכון, אבל למרות זאת היא פנתה גם אליי ועניתי לה.

זאב צוקרמן: ומעבר לעובדה שעניתי לה נתתי להם גם את הטלפונים והפלאפונים של כל מנהלי סל השירותים במחוזות, ואמרתי תתעורר עוד איזו שהיא בעיה כזו או אחרת, נא לפנות ישר אליהם.

זאב צוקרמן: לא צריך להכביד על חברת הכנסת הנכבדת ועל כל חולה להביא אותנו פה לכנסת.

זאב צוקרמן: אני עומד לרשות כל החולים האלה, ראש האגף הרפואי עומד, כולנו עומדים לרשות האנשים האלה.

זאב צוקרמן: הכללים הם ברורים, הכללים קבועים בחוק, הכללים שלנו שמישהו הבין אותם לא נכון ועשה שיקול דעת לא נכון הם תוקנו בצורה כזו שאין שיקול דעת לאנשים להחליט אם זה יילך לתחבורה ציבורית וזה יילך על מונית.

זאב צוקרמן: כל מי שיביא קבלה שהוא בחר לנסוע במונית נחזיר לו.

זאב צוקרמן: היתה שאלה מהו אמבולנס.

זאב צוקרמן: העניין הזה הוא לא בעייתי בכלל, מאחר והנושא הזה שוב פעם מגודר בחוזר משרד הבריאות.

זאב צוקרמן: אנחנו מקבלים בדיוק, מילה במילה, את מה שכתוב בחוזר משרד הבריאות בעניין הזה.

זאב צוקרמן: דרך אגב, בהקשר של אותו רופא, אני ביקשתי מאותו רופא, אמרתי תראה, אם יש לך מחלוקת על ההחלטה של הרופאים שלנו, אנא כתוב לי שאתה חושב שהוא צריך.

זאב צוקרמן: אני לא רוצה להתערב אמר הרופא שהוא מנהל המחלקה שם, ד"ר קנכט.

זאב צוקרמן: אני לא רוצה להתערב בעניין הזה, אני לא רוצה להיכנס לנושא הזה.

זאב צוקרמן: אז כלומר גם באותו מקרה אנחנו פנינו ואמרנו אם יש לך דעה מקצועית בנושא הזה אנחנו נכבד אותה ונבדוק אותה.

זאב צוקרמן: בנושא האמבולנס אנחנו מקבלים את ההוראות של משרד הבריאות.

זאב צוקרמן: רק אמבולנס שהוא מוכר על ידי משרד הבריאות משמש כאמבולנס.

זאב צוקרמן: אנחנו משתמשים לחולים כאלה באמבולנסים מהסוג הזה.

שאלה: יש איזו רשימה כזאת שמופצת במכוני דיאליזה?

יאיר חברוני: יש רשימה באתר של משרד הבריאות שבה יש את רשימת החברות המאושרות וכאלה שמקבלות אישור הפעלה כל שנה מחדש שנמצא בתוקף.

עדינה מרקס: השאלה אם זה מופיע גם במכוני הדיאליזה למיניהם, שלא לפנות לחפרים.

זאב צוקרמן: כרגע עלו פה שלושה שמות או שניים, אני חייב להגיד דבר אחד, אני לא יודע על המקרה הזה, אני דווקא כן יודע על המקרה של הגברת שהיתה פה, ולהפתעתי ותדהמתי היא התקשרה אליי בכל המועד פסח, מפני שהשארתי לה את הטלפון שלי למקרה שזה יקרה ואמרה לי שיש תקלה.

זאב צוקרמן: אני חייב להגיד לך שהיא נפתרה בעשר דקות התקלה בעניין הזה.

זאב צוקרמן: האוכלוסיה הזו היא האוכלוסיה האחרונה במדינת ישראל שצריך לטרטר אותה.

זאב צוקרמן: ואני רואה בזה יעד אישי בעניין הזה ואני מוכן לקחת, למרות שעיסוקי זה לא לעסוק בניהול היומיומי של הקופה באותו יום, בכל מקרה שנודע לי אני מטפל במקרה הזה בצורה אישית.

זאב צוקרמן: לגבי אותו יצחק ברנשטיין אני לא שמעתי עליו, שוב פעם, במקרים כאלה אני אמור לקבל, יש לנו נציב תלונות הציבור, יש אינסטנסיות שונות, שאני אתן לכם גם את המכתב שכתבתי לעובדת הסוציאלית, עם כל מנהלי סל השירותים בכל המחוזות.

זאב צוקרמן: נא לפנות אליהם עם השם הספציפי הזה, ואם הדבר לא נפתר אני מטפל בנושא.

זאב צוקרמן: לגבי שני המקרים שאת מספרת עליהם, את הרי נוהגת לא פעם, ואנחנו לא פעם מתכתבים בינינו על מקרים ספציפיים לפני שאת מוציאה נייר עמדה.

זאב צוקרמן: שני המקרים האלה לפחות אליי הם לא הגיעו.

זאב צוקרמן: על מקרה אחד דיברת איתי, זה המקרה של הגברת שהופיעה פה בפעם הקודמת.

זאב צוקרמן: אני לא זוכר מקרה אחר.

זאב צוקרמן: אני בתוך הסיפור הזה עומד לרשותך.

זאב צוקרמן: שוב פעם, אני מציע לך לשלוח לי את החומר מהתחלה, הנושא הזה היום ברור, הוא מחודד, לא מעט בזכות חברת הכנסת והוועדה הזאת שהביאה את הנושא הזה לתשומת לב גם הממונים עליי, מנכ"ל הקופה ואחרים, והנושא הזה מחודד וברור והרבה יותר קל לי היום לפעול בנושאים האלה.

זאב צוקרמן: אז אנא ממך תעבירי לי את הדברים האלה במייל.

זאב צוקרמן: כל מי שיש היום בצנרת ויש לו בעיה אנחנו ניישר קו עם העניין הזה.

זאב צוקרמן: אז לשלוח לי את הדברים האלה, אני אטפל בנושא הזה באופן אישי.

זאב צוקרמן: לגבי המודעות, אנחנו לא יכולים לשים מודעות, זה לא התפקיד שלנו.

עדינה מרקס: אני חושבת שזה פותר חלק נכבד מהבעיה.

עדינה מרקס: תראי, פה יש עניין הרבה מאוד של רצון טוב, וכשיש רצון טוב הרבה מאוד בעיות נפתרות.

עדינה מרקס: המבחן הוא מבחן התוצאה, נראה מה קורה בעתיד.

סופה לנדבר: תשמעו, אנחנו שבעי רצון.

סופה לנדבר: אני חושבת שחל שינוי ושינוי גדול, ואם יש כמה מקרים שצריכים לטפל בהם יטפלו בהם.

עמוס כנף: אני רוצה לדעת האם ההוראה הזאת שרופא המטפל ביחידה לדיאליזה הוא נותן את ההוראה, זה מטופל על כל קופות החולים?

מיקי דור: לגבי הרופא המטפל זה מקובל על כל הקופות ולא היו עם זה שום בעיות.

מיקי דור: אני מצטער על מקרה בודד, מקרה ששנה שלמה אדם סובל, אנחנו מאז ישבנו פה פעמיים על זה והוא לא הובא לידיעתנו.

מיקי דור: אנא, תביאו אותו לידיעת הקופה.

מיקי דור: קיבלתי מה שעדינה אומרת ברצון.

מיקי דור: אני עושה בקרה ביחידות דיאליזה להארכת רישיון שלהם, אז אני מתכוון לעשות את זה עוד היום, אני אכניס לרשימה שלהם שני דברים שלא היו שם קודם, אחד זה פרסום של זכויות ההחזר של המטופלים, זה יופיע על הקירות מעכשיו, זה יהיה בכל יחידת דיאליזה בארץ.

מיקי דור: ודבר שני רשימת האמבולנסים.

מיקי דור: אנחנו באמת לא עשינו את זה.

מיקי דור: אנחנו נצטרך רק לראות עם יאיר איך לעשות את זה בדיוק, כי הרשימה היא ארוכה, מאה ועשר חברות, וזה לא רלוונטי.

מיקי דור: אז כל אחד באזור שלו או במחוז שלו, אני לא יודע, נפתור את זה.

עמוס כנף: אנחנו נפרסם את זה באתר של החולים גם.

מיקי דור: בשמחה.

מיקי דור: נקודה נוספת שאני יש לי בעיה איתה זה הבקשה שלך לקבוע תעריפים.

עדינה מרקס: יש פה קביעה של תעריף.

עדינה מרקס: אם תשים לב, כתוב לך ככה ישר בסעיף מס' 1: חולה דיאליזה המוסע באמבולנס יקבל החזר כספי מהקופה שלא יפחת מחמישים אחוז מתעריף מד"א, או ממחיר נסיעה בפועל, הנמוך ביניהם.

מיקי דור: נכון.

מיקי דור: עכשיו אנחנו מדברים על שוק חופשי שיש בו מאה ועשר חברות אמבולנסים.

מיקי דור: זה טוב, זה טוב למטופלים כי זה מוריד מחירים.

מיקי דור: המחיר של מד"א, למה מד"א לא עושה את ההסעות האלה, כי האמבולנסים הפרטיים עושים את זה הרבה יותר זול.

מיקי דור: אם אני אפרסם תעריף הוא יהיה תעריף מחייב, החברות הפרטיות יכולות להציע יותר נמוך.

מיקי דור: לא טוב לחולים שמשרד הבריאות יפרסם תעריף.

סופה לנדבר: אתם מרוצים?

עדינה מרקס: כמו שאמרתי נראה במבחן התוצאה.

עדינה מרקס: בואי נראה מה קורה.

עדינה מרקס: אני מקווה שלא נקבל יותר תלונות, ואם נקבל תלונות אז נטפל בהן.

סופה לנדבר: אם נקבל תלונות אנחנו כאן.

סופה לנדבר: אני מקווה שאנחנו לא נקבל תלונות.

אתי סממה: רק משפט אחד, כשאני שומעת על מקרים שבמשך חודשים לא מוצאים את דרכם מתוך המבוך, חבל, אני חושבת שקבילות כאלה צריכות להגיע אליי, כי גם יש לי את הסמכות, וגם כשזה מתעכב וזה מגיע למצב של החזרים כספיים החולה נדרש אחר כך לפנות לבית הדין לעבודה, וזה מאוד מרתיע, כמו שהזכרתי קודם, ואם זה מגיע בזמן, מרגע שאני קובעת עמדה אני יכולה להחזיר לו את הכסף מכספי הביטוח הלאומי.

אתי סממה: אם החולה קובל עוד לפני שהוא עשה את ההוצאה הכספית, וקבעתי עמדה שקבילתו מוצדקת והקופה צריכה לממן לו, מרגע שנתתי את נייר העמדה, אם הקופה לא מסכימה להתחיל לשלם, אפשר להחזיר לו את הכסף מכספי הביטוח הלאומי שמיועדים לקופה.

אתי סממה: זה תיקון לחוק.

אתי סממה: ככל שחולף זמן ומדובר בהחזר כספי זה באמצעות בית הדין לעבודה, וחבל.

עמוס כנף: אני רוצה לפרסם את זה לחולים.

עמוס כנף: פשוט מאוד אנחנו נמצאים כאן, אני בא מתל אביב, אני מוגבל, קשה לי להגיע לכאן, אני חושב שלכאן באמת צריכים לבוא המקרים המיוחדים.

עמוס כנף: אבל אני מקווה שלא יהיו מקרים מיוחדים.

מיקי דור: לכאן צריכים להגיע מקרים שפניתם לזה, פניתם אליי, ולא פתרנו.

מיקי דור: זה סוג הדברים שצריכים להגיע לכאן.

עדינה מרקס: רק לפני סיכום, בשוליים אני רוצה לספר לכם, מתקשרים אלינו אנשים, דווקא ממחוז המרכז.

עדינה מרקס: אין לי תלונה ספציפית לכן לא העליתי אותה, אני אומרת זה בשולי הדברים.

עדינה מרקס: אנשים אומרים אני הלכתי והרופאה, אני הלכתי, אמרו לי ללכת לרופאת המשפחה.

עדינה מרקס: שני מקרים, רופאת המשפחה אמרה לי אני לא מטפלת בזה, אני לא רוצה לטפל בזה, אני לא יודעת, לכי למנהל המרפאה.

עדינה מרקס: הלוך וחזור, וטרטרו את האנשים האלה, יש לי שני מקרים כאלה שאמרו לא, רופאת המרפאה לא רצתה להתחייב.

עדינה מרקס: היא לא אמורה להתחייב כי רופא הדיאליזה צריך להיות בעל הדבר.

עדינה מרקס: ואנשים לא יודעים את הדברים האלה.

עדינה מרקס: וזה תפרסם את זה, אנחנו נפרסם באתר שלנו.

עמוס כנף: במכתב שקיבלנו, שלקח הרבה זמן ועד היום הוא לא קיבל תשובה לגבי האמבולנס אנשים נרתעים מהמערכת.

עמוס כנף: הם מפחדים מאוד להתלונן.

עמוס כנף: אני מקבל עשרות תלונות על כל מיני מוסדות.

עמוס כנף: הם מפחדים שלא יפגעו בהם.

עמוס כנף: אתם יודעים, אני באתי עכשיו עם ייפוי כוח של החולה שנותן לנו את הזכות לדבר.

עמוס כנף: אנשים פונים אלינו דרך התקשורת, טלפון או אי.

עמוס כנף: מייל, וכשאני מבקש מהם שיכתבו לי מכתב ויחתמו על זה הם מקבלים רגליים קרות.

סופה לנדבר: נגד פחד אין מה לעשות.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד בסיכום של הדברים, קודם כל אני מאוד מרוצה משיתוף הפעולה עם ראש שירותי רפואה, ממלא מקום ראש מינהל רפואה ד"ר מיקי דור.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שכל הפניות של הוועדה טופלו בצורה מדהימה ומהירה ותודה לך על כך.

סופה לנדבר: עם ד"ר צוקרמן אנחנו גם עובדים יפה מאוד.

סופה לנדבר: ובגלל זה צריכים לומר בזמן שאנחנו לא מקבלים את הפניות אנחנו מרגישים שעשינו משהו.

סופה לנדבר: יחד עם זאת אני רוצה לפנות למשרד הבריאות, אני חושבת שבסיכום של הדברים חובה לתלות בכל מכון של דיאליזה רשימת הזכויות של אותם אנשים שעוברים דיאליזה, כדי שהדבר יהיה ברור, אני חושבת שזה יעזור גם לחולים וגם לקופות ולמשרד הבריאות בפרט.

סופה לנדבר: ד"ר צוקרמן, אני רוצה שתבדוק בבקשה רשימה של אנשים שלא קיבלו החזרים והעתק של המכתב תשלח בבקשה אלינו שאנחנו נבין מה קורה ואיך טופלו העניינים.

סופה לנדבר: אני גם חושבת שמשרד הבריאות צריך לתלות את הרשימה של האמבולנסים שאיתם צריכים לעבוד ומשרד הבריאות מאשר אותם.

סופה לנדבר: בזה אני מסיימת, וכמו שאת אמרת בסיכום של הדברים אנחנו נראה.

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד שעל חולים כרוניים אנחנו בשבוע שעבר קיבלנו מכתב מקופת חולים מאוחדת שאחרי ישיבה שאנחנו ניהלנו ואנחנו הודענו לאנשים שחולים כרוניים מקבלים את ההחזר, בקופה הזאת רק בתקופה אחרי הישיבה אלף ארבע מאות איש קיבלו החזרים.

עדינה מרקס: אגב אני לא ראיתי מודעות בבתי המרקחת של הקופה.

עדינה מרקס: בישיבה הקודמת כשדובר על החולים הכרוניים נאמר שבכל מרפאה של קופת חולים מפורסמת ההודעה על החולים הכרוניים.

עדינה מרקס: בעוונותיי, אני גם כן חולה כרונית, אני מקבלת הנחות, אוטומטית מגיע הסף, אין לי טענות.

עדינה מרקס: אבל אין שום מודעה.

עדינה מרקס: ועברתי בכמה מקומות ולא היו מודעות.

עדינה מרקס: הם חייבים לפרסם.

סופה לנדבר: תודה רבה, הישיבה נעולה.