ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 214, 2008-06-24 12:00

שלמה מולה: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה והקליטה.

שלמה מולה: יושב ראש הוועדה חבר הכנסת מיכאל נודלמן ביקש ממני לנהל אותה מפני שיש לו ישיבה אחרת.

שלמה מולה: נעסוק בנושא העולים מאתיופיה זכאי עלייה שמנועים לעלות לארץ מסיבה כזאת או אחרת.

שלמה מולה: אני מאוד שמח לראות את אנשי משרד הפנים, את מזל כהן ואת ברוך דדון.

שלמה מולה: אני רואה גם את נציגי הקהילה, ואת חברת הכנסת שרה מרום, ברוכים הבאים כבוד הקייסים.

שלמה מולה: קיבלתי את הבקשה לקיים ישיבה ממשה באטה, אני מבין שהוא גם פנה בכתובים בעבר למספר יושבי ראש ועדות לקיים דיון בנושא, וכן לשר הפנים.

שלמה מולה: מאחר והוא לא קיבל תשובה מספקת, הוא ביקש מאיתנו לקיים דיון, ועל כך אני שמח.

שלמה מולה: אני מבקש מכל המשתתפים שהדיון יהיה דיון תרבותי, לא מתלהם, לא מתפרץ, נשתדל שהדיון יהיה ממצה.

שלמה מולה: אני שמח לראות את המשפחות שהגיעו לכאן, וכן משפחות שבאופן ישיר ואישי נשארו באתיופיה.

שלמה מולה: אנחנו מדברים על משפחות מאזור וולקאיט וטיגראי, אם אני לא טועה, משה תקן אותי בהמשך.

שלמה מולה: אני רואה גם את מר וולדמן שמלווה את העלייה מאתיופיה מזה הרבה שנים.

שלמה מולה: ברוכים הבאים כולם.

שלמה מולה: אני מבקש ממשה להציג את הבעיה, ואחר כך נבקש מחברת הכנסת שרה מרום לומר מספר דברים, בכל שלב שתרצי להתערב ולומר דברים את מוזמנת.

משה באטה: תודה רבה לך, אני רוצה להודות לחבר הכנסת שלמה מולה שסייע בקיום ישיבה זאת.

משה באטה: בשם כולם רוצה לומר תודה.

משה באטה: אני כרגע נמצא בשני כובעים, עובד הסוכנות היהודית מנהל אגף עולי אתיופיה, אייצג את הסוכנות.

משה באטה: היום אני גם מייצג את הקהילה כי אני חלק ממנה, האנשים שסובלים באתיופיה הם חלק ממני.

משה באטה: לא מזמן חזרתי מאתיופיה לפני שבועיים.

משה באטה: ישנן משפחות רבות מאזור טיגראי מאזור וולקאיט וטלמת ששנים רבות רוצים להתאחד עם קרוביהם, משום מה ממשלת ישראל (משרד הפנים) מתעלמת מהאוכלוסייה הזאת.

משה באטה: לא יעלה על הדעת, האוכלוסייה הזאת הגיעה בשנת 1979, וכן בשנות ה-1980, 1981, 1982 בשקט ואף אחד לא מזכיר אותם.

משה באטה: האוכלוסייה הזאת מתבשלת במיץ שלה בשקט, לא יעלה על הדעת.

משה באטה: הרבה שנים כותבים מכתבים, פקיד כזה או אחר במשרד הפנים עונה בשלילה שנים על גבי שנים.

משה באטה: אני פעיל בקהילה הזאת מעל 25 שנים, מאז שאני פעיל אני פועל כדי להעלות את המשפחות.

משה באטה: נתקלים בלב אטום, בחומה קשה מאוד מכיוון שאנחנו לא יצאנו, שתקנו ושתקנו והגענו למצב הזה, הגיעו מים עד נפש.

משה באטה: כפי שאמרתי קודם לכן, חזרתי לפני כשבועיים.

משה באטה: עשיתי את הדרך הזאת מאדיס עד מקלן באוטובוס בתנאים קשים מאוד כדי לראות במו עיניי.

משה באטה: חלקם של האנשים נמצאים באדיס 12 שנים מקרוביהם נמנע מלעלות, אחיהם נמצאים פה בארץ.

משה באטה: הדודים שלהם והאבות שלהם נמצאים בארץ, ומהם נמנע משום מה.

משה באטה: פקיד כזה או אחר נותן לך תשובה מצמררת, אנחנו עובדים על פי החלטות ממשלה.

משה באטה: על פי רשימה של דוד אפרתי, מהשאר לא איכפת לנו מה יקרה.

משה באטה: אני רוצה לתת דוגמה, יהודי ביקש להביא את הבת שלו מקריית גת.

משה באטה: הלכנו למשרד והוא קיבל אישור להבאת הבת שלו.

משה באטה: הוא קיבל שמועה שבמקום הבת שלו החליפו במישהי אחרת.

משה באטה: נתנו לה לסבול שנים ואחר כך אישרו לה, היה כבר מאוחר והילדה מתה באדיס.

משה באטה: כך מתנהלים הדברים, כבוד היושב ראש, אני חושב שאתה מכיר את זה מקרוב.

משה באטה: היום אני דורש ועדת חקירה לנושא העלייה הזאת במשרד הפנים, הייתי בודק איך עושים עלייה.

משה באטה: במסגרת תפקידי אני שואל איך אתם עושים בדיקה, כשרוצים עושים הכל ראיתי איך עובד משרד הפנים.

שלמה מולה: לא נלך להמלצות, אני מציע שאתה תציג לנו את הבעיה.

שלמה מולה: אני רוצה שגם האנשים האחרים יגידו את מה שיש להם לומר.

שלמה מולה: הזמנו גם את אנשי משרד הפנים, אני רואה גם את ד"ר שם-טוב ממשרד הבריאות.

שלמה מולה: בשלב זה אני מציע להציג את הדברים כפי שהם.

משה באטה: כבוד היושב ראש, אני רוצה לתת לך דוגמה קלאסי.

משה באטה: שי הגיע בצעירותו ברגל, ארבעת האחים שלו נמצאים בארץ, שי הגיע בשנת 1982.

משה באטה: אביו רצה להגיע, לא התאפשר לו, עינו אותו והוא נפטר בדרך.

משה באטה: ארבעת האחים שלו סובלים, אחד מהם במצב קשה גוסס באדיס במשך שנים, גם אם שי לא היה מגיע ברגל כנער הוא לא היה גם היום מגיע.

משה באטה: אולי הרבה אנשים שנמצאים פה לא היו מגיעים בצורה כזאת או אחרת אם לא היו מעזים לבוא ברגל לא היה מתאפשר להם לעלות.

משה באטה: אני קורא ליושב ראש, אני מבקש בדחיפות רבה לאחד את המשפחות מיידית לפני שיהיה מאוחר.

משה באטה: אני לא רוצה מחר לבכות בבית קברות אלא רוצה שהתאחדו אלה אחים, הקייסים וזקני העדה יהיו מעורבים בנושא שלא ייכנס איש כזה או אחר על פי אישורם, על פי המלצתם, אותם אנשים צריכים להתאחד, ממחר הם צריכים להיות פה בארץ.

שלמה מולה: ברשותכם, אם יש משפחות שיכולים לדבר או ילדים או הורים או אח ואחות אני רוצה שידברו בבקשה.

סולומון לג'אלם: הגעתי לארץ בשנת 1982 דרך סודאן, הדודים שלי נשארו עד היום בוכים.

סולומון לג'אלם: יש לי שני אחיות בתיגריי, בגלל שאנחנו מדברים תיגרית דרכו עלינו.

סולומון לג'אלם: הכל בגלל שאנחנו שקטים, לא עושים הפגנה, לא עושים כלום.

סולומון לג'אלם: מה שהממשלה אומרת אנחנו עושים, באתי לארץ ואני מקיים כל מה שהמדינה דורשת ממני.

סולומון לג'אלם: אף פעם לא תקפתי את ישראל, אני משבח את ישראל שבאתי לארץ, המשפחה שלנו באתיופיה.

סולומון לג'אלם: אומר לך בגלוי, בגלל שאנחנו מדברים תיגריי אנחנו סובלים, וההורים סובלים עד עכשיו.

תפרה חגוס: (מתרגם משה באטה) את הסיפור שלו אני אספר, במקרה אני מכיר אותו.

תפרה חגוס: הוא נמנע לעלות לארץ שנים רבות, הבן שלו עלה בשנת 1981, כנער או שלח אותו לארץ.

תפרה חגוס: שנים הוא המתין באדיס, עכשיו הביאו אותו נכד ליהודי בדקה התשעים כי הוא היה גוסס וחולה, יש לו סכרת, לחץ דם.

תפרה חגוס: ברוך דדון אישר אותו והוא עלה אמרנו לו לא יכול להיות, הוא לא רצה לעלות שנים רבות, אני יהודי, הוריי יהודים, מאיפה זה בא.

תפרה חגוס: מחוסר ברירה כדי להציל אותו לפני חודש הוא הגיע והילדים שלו סובלים שם, הוא השאיר את כל הילדים שלו שם.

תפרה חגוס: אשתי לא רואה, הילדים שלי 11 שנים ממתינים באדיס לעלות.

יונס שמואל: הגעתי בשנות השבעים, המשפחות של האמא שלי והדודים שלה נמצאים שם, אף אחד לא רוצה לעזור.

יונס שמואל: קיבלנו מכות בכנסת מול ראש הממשלה, אנחנו פעלנו, עד שפתחנו את הדרך מדרך סודאן.

יונס שמואל: אותי אישית הזמינו ממשרד החוץ, משם נתתי להם שיעברו לסודאן ברגל.

יונס שמואל: הבאנו אותו דרך סודאן, ובסוף נפתחה הדרך.

יונס שמואל: כל המשפחה שסובלת זאת המשפחה של אמא שלי, אתם יכולים לשאול אותה.

שלמה מולה: תודה רבה.

אליאס גנות: אני הגעתי בשנות השבעים, סבלנו במשך שלוש שנים בשביל לחיות, 14 שעות עברנו תלאות.

אליאס גנות: עזבתי, ואחרי שלוש שנים אשתי ושתי הילדים הגיעו.

אליאס גנות: בשנת 1984 אני רואה את המשפחה שלנו, אין להם שום דבר אפילו מים לא שותים.

שלמה מולה: מה נשאר לך באתיופיה?

אליאס גנות: נשארו בני דודים.

שלמה מולה: באיזה מקום הם נמצאים?

אליאס גנות: בשירה, גם באדיס אבבה.

שלמה מולה: אני רוצה לשאול שאלה כדי שלאנשי משרד הפנים תהיה יכולת התייחסות.

שלמה מולה: אני רוצה לדעת אם האנשים הגישו בקשות עלייה או לא הגישו בקשות עלייה.

שלמה מולה: אם יש מישהו שקיבל בקשות עלייה, קיבל סירוב.

שלמה מולה: שני דברים שונים, בצד אחד בלי שום קשר למה שאנחנו מדברים להמשך העלייה מאתיופיה דווקא רוצה להגיד גם לפרוטוקול, ראש הממשלה מקיים דיון לגבי האוכלוסייה שנמצאת כרגע באדיס, אני מקווה שהתשובה של ראש הממשלה תהיה חיובית.

שלמה מולה: אני יודע שגם הרב אמר וגם השר אלי ישי אמר שצריך לצאת ולעסוק בעניין.

שלמה מולה: אנחנו לא עוסקים באוכלוסייה הזאת, אם כי אני באמת מקווה שגם הבעיה הזאת תיפתר איכשהו.

שלמה מולה: כרגע אנחנו עוסקים בעולים מאותם אזורים שמשה דיבר עליהם, מאזור טלמת טיגראי ווולקאיט.

שלמה מולה: השאלה היא האם הבקשות הוגשו במינהל האוכלוסין על פי הנדרש גם מי שלא נמצא ברשומות, אם קיבלתם תשובות או לא, אשמח בהמשך לקבל התייחסות.

משה באטה: כולם הוגשו.

אליאס גנות: בשנת 1984 הלכתי לסוכנות כדי לבקש שיעלו את המשפחה שלי ראשונים לפני 16 שנים.

אליאס גנות: אומרים לי אחרי שנתיים זה לא אנחנו, לאן אני אלך.

אליאס גנות: עד היום לא קיבלתי תשובה, עושים אפלייה ואנחנו שותקים.

אברהם מיכאלי: אמרו לך גם למה לא.

אליאס גנות: אמרו לי אנחנו לא מטפלים בעניין.

אברהם מיכאלי: אז מי מטפל עד עכשיו בבקשות שהגשת.

אליאס גנות: אמרו לי חכו.

אברהם מיכאלי: במשך כמה שנים אתה מבקש?

אליאס גנות: לפי 16 שנים.

יאסו ברוך: במשך הרבה זמן פנינו למשרד הפנים, לסוכנות היהודית, אפילו עשינו הפגנה מול הכנסת וזה בכלל לא עזר.

יאסו ברוך: לפני שנה וחצי באנו למר ברוך דדון, הגענו למשרד התבקשנו עשר משפחות להגיש לו כדי לבדוק, הגשנו ועד היום אין תשובה.

יאסו ברוך: אני מבקש מאוד להתייחס לעדה הזאת, לאזור תיגריי.

יאסו ברוך: אם אחד מאיתנו יראה את האנשים שנמצאים שם הוא התבייש.

יאסו ברוך: אנחנו מבקשים מהכנסת ומכל האנשים שיכולים לעזור לאנשים שמתים.

יאסו ברוך: תודה רבה.

נגסתי ברהה: אני הנכדה של הרב יאסו, לפי 25 שנה עליתי לישראל.

נגסתי ברהה: האבא שלי נפטר, המשפחות שלי נפטרו.

נגסתי ברהה: שלחתי ארבעה פאקסים ולא קיבלתי שום תשובה.

נגסתי ברהה: הדודים שלי נשארו, האחים של אבא שלי האמא והאבא שלהם יהודים והם נשארו.

נגסתי ברהה: לפני חודשיים ביקרתי באתיופיה, חולים ואין להם מה לאכול.

נגסתי ברהה: הלכו לגונדר, זרקו את החפצים שלהם והלכו.

נגסתי ברהה: אמרו להם תחכו, תחכו.

נגסתי ברהה: לפני שמכרו את הדברים שלהם אחר כך חזרו, אין להם מה לאכול וגם לילדים.

נגסתי ברהה: כל אחד מכיר אותי המצב קשה, 25 שנים אני בוכה, אבא שלי נפטר, אומרים לי מחר מחרתיים.

נגסתי ברהה: אנחנו יהודים, למה.

נגסתי ברהה: אני מקבלת מביטוח לאומי, חלק מהכסף אני שולחת למשפחה.

נגסתי ברהה: אין לי כלום, אין לי בית, החיים שלי בזבל בגללם אין לי חיים, אני לא יכולה לאכול ולשתות.

נגסתי ברהה: קשה לי, הדור שלי הולך ונעלם.

נגסתי ברהה: אני מתקשרת בטלפון לגונדר, אומרים לי אחר כך תתקשרי.

נגסתי ברהה: אני מתקשרת לאדיס עונים לי אותה תשובה.

נגסתי ברהה: מתקשרת למשרד הפנים, לא מקבלים אותי.

נגסתי ברהה: יוצאים החוצה ושולחים אותי הביתה.

נגסתי ברהה: אין לי מה לאכול, קשה לי.

נגסתי ברהה: הם יהודים, האבא והאמא שלהם.

נגסתי ברהה: כולם המשפחה שלי.

נגסתי ברהה: תודה רבה.

נגסתי ברהה: דניאל חגיס: עליתי ארצה משנת 1983, באתי רגלית, סבלתי בדרכים, השארתי את הדודים שם.

נגסתי ברהה: כפי שאמרה נגסתי אפילו שאתה הולך לסוכנות, לא מקבלים אותך.

נגסתי ברהה: אתה מתקשר בטלפון לא עונים לך.

נגסתי ברהה: עד היום אנחנו סובלים.

נגסתי ברהה: הדודה שלי עם שני ילדים במקום שיעלו אותה היא מחכה לעלות לישראל, אפילו לקבור אותה לא היה מקום כי היא יהודייה לא היה אפשר לקבור אותה שם.

נגסתי ברהה: סבלו הרבה, בכינו כאן בארץ, שלחנו קצת כסף לכל האנשים שמכירים אותם, וכך היא נקברה.

נגסתי ברהה: הילד נמצא עם האבא שלו והם סובלים, גם הדודים שלי סובלים.

נגסתי ברהה: הם חיים שם בזבל, אין איפה לקבור אותם.

נגסתי ברהה: הם באו מתגריי לאדיס אבבא ושם אין מה לאכול, אני מבקש שתעזרו.

נגסתי ברהה: בגלל השפה שלנו שאנחנו מדברים תיגרית לא עוזרים, מה קרה, כולם יהודים.

שלמה מולה: האמת היא שמאוד קשה לי לשמוע את התחושות שלכם, שבגלל שאתם דוברי תיגרית ולא מקבלים מענה, זאת תחושה לא נעימה ומאוד קשה.

שלמה מולה: אני מבקש באופן יזום משמעון שהיה תקופה מסוימת באתיופיה, במקרה הוא דובר תיגרית אולי לא, אשמח לשמוע מספר מלים.

שלמה מולה: אני מציע אחרי שמעון לבקש מאנשי משרד הפנים ונציגי המשרדים להתייחס.

שלמה מולה: כמובן חברי הכנסת תרצו להתערב, לשאול, אתם מוזמנים.

23633: תודה על הדיון, עליתי בשנת 1980, אני לא נציג של אף נציג של עצמי וכאחד ששומע בקהילה בכל בית ובכל אסיפה קטנה, אם זה בשכונה, זה לא היום זה לא משנה שנתיים, אלא כל הזמן מדברים על זה.

23633: אלה קרובי משפחה שמכירים היטב את המשפחות.

23633: עליתי כקטן בסביבות גיל 9, לא יודע כמה, יש בעיות בגילאים אבל תמיד מדברים על זה.

23633: בכל בית מדברים כי זה אותם כפרים.

23633: אני יודע שבחדרי חדרים כולם מדברים ובוכים, אחים, אחיות, דודים, דודות שנשארו שם.

23633: הבעיה המרכזית בעניין של אלה שאנחנו מדברים עליהם שהם ברובם לא באו, הם לא נרשמו לא באדיס ולא בגונדר.

23633: הרבה מהם נשארו, לפעמים אני אומר אולי טוב שכך כי כשבאים לאדיס ולגונדר הבעיות הן הרבה יותר חמורות כי עוקרים מולדתם והופכים לפליטים במדינתם, וזו בעיה חמורה מאוד.

23633: אני אגיד את מה שאמרתי ב-1996 אז התקיים דיון.

23633: אמרתי לפעמים שווה לבדוק בכפר, אולי לבקש ולהתחנן אליהם לא לבוא לערים הגדולות, כי הופכת להיות בעיה גדולה מאוד וראיתי את זה.

23633: לכן היום לא מאוחר לבדוק ולראות לעומק, והבעיה המרכזית היא כמו שאמרתי קודם, אני גם עברתי משם, יש רשימות.

שלמה מולה: אתה יכול להעריך סדר גודל של בתי אב לפי הערכה גסה, ככל שאפשר לתת רשימות באתיופיה, אבל הערכה.

23633: בכוונה לא רוצה לתת הערכה, הקייסים מכירים יותר לעומק, אבל אפילו אני לא רוצה לתת הערכה כי אני לא יודע בדיוק כמה.

23633: אני מציע שאחר כך כבוד הקייסים יתנו הערכה כמה בערך, אבל מה שחשוב לדעת שהאוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה הם לא נרשמו.

23633: וכפי שאתם יודעים הרי רשימת אפרתי מורכבת משלוש ארבע רשימות.

23633: היתה החלטה נכונה כמה שיותר לסיים ולגמור.

23633: חוץ מהרשימה אי אפשר היה לעבוד, זאת אומרת אני הלכתי לא כנציג תיגריי כמו שאתם יודעים, למרות שהייתי בין הפטיש לסדן וניסתי לעזור ככל שאני יכול וכמה שאפשר.

23633: הרי ברור לי גם כשמישהו היה מחוק השבות, או מישהו שהיה שאני יודע ומכיר שהוא מזרע ישראל, אם הוא מחוץ לרשימה ידיי כבולות כי אני עובד מדינה, עובד לפי נהלים וכו'.

שלמה מולה: זאת אומרת מה שאתה אומר שמאחר שהמדיניות של משרד הפנים היתה שקודם כל לסגור את הרשומות, גם כשהיה אדם זכאי חוק השבות בעל דין, זאת אומרת לא קיבל עדיפות לטיפול זה מה שאתה אומר.

שמעון סלומון: אנשים שאנחנו מדברים עליהם אם הם היו מחוץ לרשימה, גם כשידוע לי שהם זכאים מחוץ לרשימה זאת היתה ההנחייה.

שמעון סלומון: לכן גם כשאני מכיר את האנשים, לא הייתי יכול לחרוג מהנוהל.

שמעון סלומון: עבדתי בדיוק כפי שכתוב, כך זה טוב.

שמעון סלומון: מה שאני מצפה היום לראות במי מדובר, ואני מציע בלי להיכנס לפרטים הקייסים יודעים בדיוק על מי מדובר וכמה נשארו, אבל הם עדיין נשארו - -

משה באטה: כמה נשארו לא יודעים הקייסים שלנו.

קייס פקדו מלכיצדק: מברך על המפגש של היום, מברך את מדינת ישראל.

קייס פקדו מלכיצדק: ממשלת ישראל יש לה זרוע חזקה לא לא מאתיופיה, ממדינות וממקומות הכי קשים מביאה את אנשיה, לפעמים מחליפה שמות עושה טריקים ומביאה, אבל כשמדובר ביוצאי אתיופיה אחד המכשולים שיש לנו זה בינינו לבין עצמו.

קייס פקדו מלכיצדק: לכן היום באנו לזעוק, הושפלנו ובאנו להשמיע את קולנו.

קייס פקדו מלכיצדק: מספרים לנו שאנשים סובלים שם, מתים שם, מתקשים שם, ואנחנו נושאים תפילה לבורא עולם שבשנה יגיעו, כך בעצם אנחנו ישבנו בחיבוק ידיים.

קייס פקדו מלכיצדק: בפעם הקודמת זעקנו והיתה לנו הבטחה שיעלו.

קייס פקדו מלכיצדק: באתיופיה היינו כיהודים, לא משנה איפה גונדר או בתיגריי.

קייס פקדו מלכיצדק: חיינו באתיופיה כיהודים לא משנה איפה היינו, אם זה בגונדר, אם זה תיגריי או במקומות אחרים.

קייס פקדו מלכיצדק: כאן בארץ האפליות האלה צצו.

קייס פקדו מלכיצדק: אנחנו מאותה אוכלוסייה מאותם בתי ישראל אז למה בעצם העובדים עושים אפלייה בעשייה.

קייס פקדו מלכיצדק: אני רוצה לציין דוגמה קלאסית, קודם כל אני מבקש, אנחנו ערומים ורוצים שהוועדה הזאת תלביש אותנו בגדים.

קייס פקדו מלכיצדק: רוצה לציין את תפר נגוסה שהגיע לפני כחודש, פגשתי אותו בשליחות שלי קודם.

קייס פקדו מלכיצדק: האיש הזה שנים המתין באדיס בתור מסורב עלייה.

קייס פקדו מלכיצדק: האבא שלו יהודי, אמא שלו יהודייה, אני מכיר אותו איך נמנע ממנו, אבל הביאו אותו כנכד ליהודי.

קייס פקדו מלכיצדק: לזכותו של ברוך דדון ייאמר שניסה לתקן את המעוות, אבל עזב את המקום שלו.

קייס פקדו מלכיצדק: הוא היחיד שהתייחס, בהזדמנות זאת אני רוצה להודות לו.

קייס פקדו מלכיצדק: הוא התחיל להתייחס, לפני כן לא היתה התייחסות.

קייס פקדו מלכיצדק: ההוכחה לכך שגם הרב מכיר אותו ובמשך שנים נמנע ממנו והילדים סובלים.

קייס פקדו מלכיצדק: בראשותו של הרב ולדמן ונפגשנו עם עוד קייסים שהיו, אמרנו לתת קודם כל סדר עדיפות לבתי ישראל, אחר כך לזרע בתי ישראל, אבל הדבר לא נעשה.

ראובן יאסו: אני נמצא פה כחלק מבני הקהילה.

ראובן יאסו: יותר מאשר הבעיה אני רוצה לציין פה שמאז שאני מכיר את הנושא הזה, בשנת 1988-1989 זו פחות או יותר התקופה שסיימתי את התיכון, וגם הייתי באמצע הצבא, הצעות היו לכל מיני נציגים, חוות דעת של קייסים ושל רבנים, אחר כך במשך השנים בשנים 1996-1997 גם לא מאנשי הרוח, אנשים שמכירים, גם מנהיגי הקהילה.

ראובן יאסו: נעשה רשימה והדרישה היתה להתאגד, כל עוד שלא תגישו את הרשימות בצורה של עמותה, של ארגון בצורה כזאת אין מה להתייחס.

ראובן יאסו: מבחינת הרשימות אני עליתי בגיל שתים עשרה וחצי, 1981 הגעתי לארץ.

ראובן יאסו: מבחינת הפתרון שזה בידיים שלי או שלי החברים שלי, של הרבנים ושל הקייסים, שיש את היתרון גם מבחינת החוק וגם מבחינת ההלכה, גם אם הרבנות לא תקבל כל מה שאנחנו אומרים, אבל פחות או יותר אנחנו משחקים במגרש הזה, יכולים לנהל משא ומתן מתוך הבנה משפטית הילכתית.

ראובן יאסו: אני מציע לוועדה, אם הוועדה מוכנה לקבל, לארגן קבוצה של רבנים שהם מיוצאי תיגריי מהקייסים, אני לא מדבר פה על חוק הכניסה, אני כאדם יהודי וכרב בישראל חוק הכניסה שהממשלה כריבון תטפל בזה.

ראובן יאסו: אני כאדם יהודי מעניין אותי חוק השבות.

ראובן יאסו: בעלייה הזאת מדובר באנשים שהם זכאים על פי חוק השבות.

ראובן יאסו: לגבי הנושא הזה, אתם רוצים תרימו את הכפפה, ואנחנו נעזור בעניין.

שלמה מולה: תודה רבה כבוד הרב.

שרה מרום שלו: כבוד היושב ראש, חברי הכנסת.

שרה מרום שלו: מובן שאותי באופן אישי הסיפור מזעזע.

שרה מרום שלו: גם אני הייתי עולה חדשה ואני יודעת מה זו עלייה.

שרה מרום שלו: כשהגעתי ארצה בשנת 1946 עוד לא היתה בכלל מדינה, גם כן היה קשה מאוד.

שרה מרום שלו: יחד עם זאת, הגיע הזמן שנתייחס לעולים החדשים שלנו קצת אחרת.

שרה מרום שלו: יש כאן מוסדות, יש כל מיני אגודות וכו'.

שרה מרום שלו: לפי דעתי הבעיה של העלייה האתיופית שהם לא יודעים כל כך להתארגן.

שרה מרום שלו: מה שצריך לעשות זה להקים דווקא בארץ ועדה של הקייסים שמכירים את כל הקהל שלהם, את הקייסים, חלק של משרד הפנים וחלק של הסוכנות ושהם גם יעשו את הרשימות.

שרה מרום שלו: הרי אנחנו יודעים בינינו שלא כולם יודעים לעשות רשימות.

שרה מרום שלו: תיקחו את החברים הוותיקים, תפנו לאינטלקטואלים שלנו, ושהם יעשו את זה, וכשיגיעו לפה מובן שיהיה הרבה יותר ברור, וגם יהיה יותר אמין כי אלה אנשים שמכירים, כדי להקל על האנשים האלה את העלייה, אנחנו באמת יודעים מה שהולך שם, המוות שם הם יהודים חברים, הכרנו בהם וצריך לפעול למען המטרה הזאת, עובדה שהם מאוד מבקשים את המשפחות שלהם.

שלמה מולה: תודה רבה לחברת הכנסת שרה מרום.

שלמה מולה: אני מוכרח לומר שחברת הכנסת שרה מרום וחבר הכנסת אברהם מיכאלי הם חברי כנסת שמאוד מתמידים כאשר מדובר בנושא של עלייה, והעלייה מאתיופיה בפרט.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אני עדיין רוצה להיות ממוקד בבעיות בירוקרטיות ואיפה אנחנו עומדים.

אברהם מיכאלי: אין לנו שום סוגייה משפטית פה.

אברהם מיכאלי: חוק השבות חל המשפחות האלה- -

שלמה מולה: נברר עם משרד הפנים.

אברהם מיכאלי: זה מה שלא הבנתי, איפה הבעיה שלנו פה.

אברהם מיכאלי: בעצם אנחנו מדברים על 20, 15 שנה, שמגישים בקשות ומסרבים, מאיזו סיבה אני לא יודע למה.

אברהם מיכאלי: רשימת אפרתי לא זה, הרי היא לא קובעת שום דבר.

אברהם מיכאלי: רשימת אפרתי זה לא החוק, לכן אני באמת לא מבין מה הבעיה פה.

אברהם מיכאלי: הישיבה הזאת זה כביכול לבוא ולהגיד למה היום זה יום.

אברהם מיכאלי: כנראה שמסתתר פה משהו, אני לא יודע אם המשרדים יגידו את זה על השולחן, אם לא, תפקידנו היום לברר את הסיבה האמיתית.

אברהם מיכאלי: אותן משפחות שזכאיות על פי חוק השבות לא צריכות טובות של אף אחד.

שלמה מולה: חבר הכנסת מיכאלי בפתיחת הדברים הגעת באיחור הנושא הוצג, אנשים מאיזורים מסוימים דוברי השפה טיגרית מאזור טלמת טיגראי ושירה, חלק נמצאים עדיין בכפרים שלהם, חלק נמצאים נמצאים בגונדר ובאדיס.

שלמה מולה: מבקשים לעלות לארץ, כמובן מדברים על זכאי חוק השבות, לפי טענתם לפחות.

שלמה מולה: הם נדחו או שלא קיבלו תשובות בטענה בגלל בעיה בירוקרטית או שאין שום סיבה.

שלמה מולה: בשורה התחתונה חלק מהמשפחות כאן חלק שם, אנחנו שמענו גם את העדות של הקייס.

שלמה מולה: אני חושב שמי ששומע את העדות של הקייס אי אפשר אפילו להתיר עליה שום סימן שאלה כזו או אחרת.

שלמה מולה: אני רוצה לבקש גם מאנשי משרד הפנים, ומאנשי משרד החוץ להתייחס לנושא.

שלמה מולה: אבקש את אנשי משרד הפנים.

שלמה מולה: בבקשה.

ברוך דדון: אנחנו עוסקים במקרים מאוד קשים, סוגייה מאוד קשה.

ברוך דדון: לפני שאכנס לשאלות שנשאלו כאן, אני די נרגש לראות את האדון שם, עלינו ביחד באותו מטוס מאתיופיה, נפגשתי איתו באדיס, באמת המצב שלו היה מאוד קשה.

ברוך דדון: אני שמח לראות אותו כאן.

ברוך דדון: לגבי חוק השבות, חבר הכנסת מיכאלי אנחנו לא עוסקים בשום רשימה בחוק השבות.

ברוך דדון: חוק השבות חל על כל יהודי באשר הוא יהודי ולא משנה אם הוא מרוקאי אתיופי רוסי אמריקאי, בכל פינה בעולם.

שלמה מולה: שר הפנים לי באופן אישי אמר, זה לא משנה מה, גם מי שנולד ליהודי גם אם הוא זכאי חוק השבות הוא רואה אותו כמי שהמיר את דתו.

ברוך דדון: מבחינת חוק השבות, אין מכסה אין מגבלה ואין עצירה של בדיקת בקשה של אדם שמגיש אותה כבקשה להכיר בו כיהודי.

ברוך דדון: היתה תקופה קצרה מאוד של חודש או חודשיים שאמרנו שבתקופה הזאת מקבלים את הבקשות מטפלים בהן אחר כך.

ברוך דדון: זו התקופה היחידה שהיתה בשלהי שנה שעברה, אבל היתה תקופה קצרה.

ברוך דדון: לעצם העניין, כל אדם שהגיש בקשה לחוק השבות בקשתו נבדקה.

ברוך דדון: זה שאדם כותב שהוא יהודי את זה אנחנו בודקים.

ברוך דדון: האם אמיתות הנתונים שנכתבו בבקשה הם נכונים על פי הכללים שהיו נהוגים משך שנים במשרד הפנים.

ברוך דדון: סך הכל במשך שנתיים עסקתי בתחום הזה, אני לא איש משרד הפנים.

ברוך דדון: ב-2006 עד סוף שנה שחלפה עסקתי בתחום של עלייה מאתיופיה, עד כמה שאני מכיר את המערכת גם בשנים קודמות כי חקרתי את הנושא הזה, זה נושא מאוד מרתק ומעניין.

ברוך דדון: אנשים עלו על פי חוק השבות כל השנים.

ברוך דדון: אפשר לתת נתונים, אין לנו כאן לפנינו, גם בימים אלה, גם לפני שבוע.

שלמה מולה: בשנתיים האחרונות אני יכול לומר לך, לא עלו יותר מ-200 אולי אפילו 100 איש ואפילו לא 100 איש זכאי חוק השבות.

ברוך דדון: לא היתה מגבלה.

ברוך דדון: אין מי שהנחה לא לאשר חוק השבות.

שלמה מולה: ברוך, אם אומרים לכם אנשים שזכאי חוק השבות, זאת אומרת עצם העובדה שאתם לא בודקים אותם, זאת אומרת שהם לא מקבלים תשובות חיוביות.

משה באטה: מי בודק אותם ברוך?

ברוך דדון: כל בקשה שמגיעה למשרד חייבת על פי דין להיבדק ושאדם יקבל תשובה.

ברוך דדון: יש בקשות חוזרות ונשנות של האנשים משך כל השנים.

ברוך דדון: הוא הגיש לפני 16 שנה, קיבל תשובה שלילית, אחרי שנה הוא הגיש עוד פעם.

אברהם מיכאלי: מה הנימוקים לסיבה?

ברוך דדון: לא יהודי, לא זכאי.

משה באטה: מי שבנערותו הגיע בשנות השמונים, אז תחזיר אותו.

ברוך דדון: חברים, אני מדבר באופן כללי.

ברוך דדון: אני מכיר את רוב האנשים שיושבים כאן, נפגשתי ודיברתי איתם, ולא ניכנס למשפחה משפחה.

ברוך דדון: סיבה של סירוב לבקשת חוק השבות זה רק שלא הוכחת יהדותו של האדם.

אברהם מיכאלי: מאיפה אתם במשרד הפנים אם הוא יהודי או לא.

ברוך דדון: יש אנשים שם שעובדים, אנשים בני העדה.

משה באטה: מי מאזור טיגריי, תביא לי איש אחד שעבד באזור טיגריי.

משה באטה: ברוך, לא יכול להיות.

משה באטה: מי יש שיודע.

משה באטה: מי בדק אני רוצה לדעת.

משה באטה: נמאס לי, אנחנו נקיים הפגנה, לא אעזוב עכשיו.

משה באטה: מי בדק אותו.

קריאות: - - -

סלומון לידג'לם: זו תורה מסיני, אתה מפקיר אותנו פה.

סלומון לידג'לם: הדודים שלי הם יהודים.

שלמה מולה: חבר'ה, אם אתם רוצים שאני אוציא אנשים מהישיבה, אני אוציא.

שלמה מולה: אני רוצה שהדיון יהיה תרבותי.

שלמה מולה: אתם רוצים שהדיון יהיה ענייני, הוא יתן תשובות, בבקשה.

שלמה מולה: שום בעיה לא פותרים בהתפרצויות, אני מצטער להגיד לכם.

משה באטה: אני מתנצל על ההתפרצות שלי.

שלמה מולה: לא מקובל עליי שכל אחד יתפרץ, שום דבר.

שלמה מולה: אנחנו ננהל את הישיבה בצורה מסודרת, אתן לכל מי שרוצה לדבר, להגיד את כל מה שיש לו.

שלמה מולה: גם להם יש סיבה, יש להם מה לומר, גם אם לא נעים לך, לא נעים לנו, להקשיב.

שלמה מולה: לא הגענו לחלק הסיכום.

ברוך דדון: כפי שאמרתי, אין מגבלה, אין מכסות.

ברוך דדון: כל מי שמגיש בקשה ותוכח יהדותו יקבל את האישור.

ברוך דדון: מי שעל פי החומרים שמציגים וכל דפי הפעולה שאותה פעולה נעשית לגבי כל יהודי ויהודי, לא יוכח שהוא יהודי הוא לא יקבל את האישור.

ברוך דדון: אני לא אומר כרגע חברים אם משפחה זו או משפחה אחרת, אני מדבר באופן כללי.

ברוך דדון: אנשים האלה הם עובדי משרד הפנים.

ברוך דדון: הם אתיופים, בני העדה, יש שם מכל הסוגים.

ברוך דדון: כשאני הגעתי ושמעתי את הטענה הזאת שיש שם טיגרים, גייסתי שני עובדים שהם דוברי טיגרית על מנת ליצור איזה איזון.

ברוך דדון: כרגע אני לא רוצה להיכנס לפרטים של הדברים האלה.

ברוך דדון: מה שעשינו עוד השנה הזאת מה-1 בינואר על פי בקשתי, ובקשתו של ראש מינהל האוכלוסין, שר הפנים נענה לבקשתנו והצבנו ברוב הלשכות בישראל בני העדה האתיופית.

ברוך דדון: זאת אומרת, בנינו משרות שרק בן העדה האתיופית יכול לאייש אותה, בחלק מהלשכות כבר יש עובדים ואנחנו מחפשים עוד אנשים לעוד לשכות נוספות שיתנו את המענה.

שלמה מולה: ברוך, אתה יכול להגיד לי אם יש בבאר שבע.

שלמה מולה: האם יש לך דובר אותה שפה כפי שאתה אומר שיושב בלשכה בבאר שבע.

שלמה מולה: כמו שחבר הכנסת מיכאלי הצביע, הבעיה היא הרבה יותר ביורוקרטית, אני לא חושב שמישהו מתווכח איתך לגופה של תשובה שאתה נותן, תשובה שלילית או חיובית.

שלמה מולה: אף אחד לא מתווכח איתך על זה, אני חושב שהבעיה של משרד הפנים, אתם צריכים להודות גם על האמת, התהליכים שלכם הם תהליכים מסורבלים, אני יכול להאמין.

שלמה מולה: אתם יכולים להגיד שאין לכם כוח אדם, שאין תקציבים, זה כבר עניין אחר.

שלמה מולה: אבל הבעיה היא מנהלי אוכלוסין שלכם באזורים, השאלה היא אם הם מתפקדים או לא מתפקדים זאת השאלה המרכזית.

ברוך דדון: בתחילת ינואר התחלנו להציב את העובדים.

ברוך דדון: בבאר שבע אני לא יודע אם יש שם עובד או לא, אני מוכן לבדוק.

שלמה מולה: אנחנו נשמח לדעת תשובה לוועדה.

ברוך דדון: יש לו תקן בבאר שבע לעובד אתיופי, אני יודע שהוא ראיין כמה אנשים, אני לא יודע אם קלט או לא קלט.

ברוך דדון: אם הוא לא קלט, ננחה אותו שיקלוט עובד גם בבאר שבע.

ברוך דדון: אני יודע שבחיפה יש, בנתניה יש, בפתח תקווה, באשדוד ועוד מקומות שאני לא זוכר, בירושלים.

ברוך דדון: מה שיצרנו עם הפקידות זו הנגישות על מנת שאנשים יפסיקו לעלות לירושלים בשביל כל פנייה ופנייה.

ברוך דדון: אלא שהאדם יהיה בלשכה באזור המגורים, והוא אמור לטפל בכל.

ברוך דדון: גם בעתיד אותם פקידים, בעזרת השם כאשר יסתיים הנושא של העלייה מכל הסוגים, הם יהיו פקידים שיקלטו ויטפלו גם טיפול שוטף בכל הצרכים של העדה, זה מבחינת ההיערכות.

ברוך דדון: יש לנו נקודה נוספת שעוד לא סגרנו את זה עם משרד החוץ, נצטרך לשבת ביחד.

ברוך דדון: סמנכ"ל משרד החוץ לאפריקה נמצא כאן, והיא הסוגיה של אתיופיה.

ברוך דדון: כלומר, צריכים ליצור אפיק של אנשים שיוכלו ושהם זכאי שבות שיהיה להם מקום, שאלה לא הגישו או אלה שהגישו בעבר ולא נענו, שיוכלו להגיע בהסדרים כלשהם שנקבע אותם יחד עם משרד החוץ.

שלמה מולה: אני מציע גם כסוכנות יתנו לנו תשובות מאוד ברורות מתי יישלח שליח לאתיופיה, אם תהיה לך תשובה תלך לביילסקי תחזיר לנו תשובה.

ברוך דדון: אם נסכם את הנושא הזה יחד עם הסוכנות ויחד עם משרד החוץ, אנחנו ניתן לזה אפיק ונבדוק.

ברוך דדון: הבקשות צריכות להיות בקשות פרטניות לא רשימות.

ברוך דדון: אנחנו לא עוסקים ברשימה במיוחד בחוק השבות, אין דבר כזה רשימה.

ברוך דדון: כל משפחה ומשפחה היא בפני עצמה.

ברוך דדון: אדם מגיש את הבקשה, בבקשה הוא ממלא שם את מירב הפרטים שצריכים להיות, אלה בקשות מובנות.

ברוך דדון: אין לכם מה להאשים אותנו, אנחנו כעובדי משרד הפנים.

ברוך דדון: אנחנו בעד עלייה וכל יהודי באשר הוא יהודי נשמח להביא אותו לכאן לארץ.

30095: הביורוקרטיה - -

ברוך דדון: אל תאשים אותי, אני לא עובד אצלך מר נגוסה.

ברוך דדון: תפסיק להאשים אותי כל פעם שאני פוגש אותך.

ברוך דדון: אני לא עובד אצלך.

30095: אתם אשמים.

ברוך דדון: אם אנחנו אשמים תבוא תחליף אותנו, תעבוד במקומנו.

ברוך דדון: אני עובד מדינה לא עובד שלך.

30095: תעבוד כפי שצריך.

30095: אתה עובד ציבור.

ברוך דדון: אל תאשים אותי מר נגוסה, אני לא עובד אצלך, אני עובד ציבור, אני נמדד על פי אנשים שטיפלתי בהם.

ברוך דדון: אני לא מספק את הצרכים שלך.

ברוך דדון: בושה וחרפה.

שלמה מולה: שום האשמות הדדיות לא מקובל עליי ולא הטפות מוסר אחד לשני.

שלמה מולה: אני מבקש ממזל אם יש לך עוד דברים להוסיף בחלק של מינהל אוכלוסין ובמתן תשובות זמינות לחלק הזה.

שלמה מולה: אחר כך אבקש התייחסות של אנשי משרד החוץ בנושא חוק השבות.

מזל כהן: אני רוצה לחזק את דבריו של מר ברוך דדון.

מזל כהן: אנחנו פועלים לפי חוק השבות, כל אדם שמצליח להוכיח שהוא אכן זכאי שבות מקבל מייד מעמד עולה בישראל.

מזל כהן: נכון שדברים לעתים מתעכבים בגלל הבדיקה של הבקשות האלה.

מזל כהן: הליך הבדיקה הוא לא קל, אתם יודעים היטב שתהליך תהליך הבדיקה אצל העדה האתיופית לא פשוט, אין להם תיעוד שמוכיח יהדות, הדרכים הן הרבה יותר קשות.

מזל כהן: עם זאת גייסנו לאחרונה בין שמונה לעשרה דוברי אמהרית וטיגרית, פיזרנו אותם בלשכות שלנו.

משה באטה: את יכולה להצביע על אחד.

ברוך דדון: פה בישראל לא צריך שפה.

מזל כהן: על מנת להקל על האוכלוסייה פיזרנו בכל הלשכות ברחבי הארץ דוברי האמהרית כדי שהאוכלוסייה האתיופית תוכל לקבל שירות כמו כל אוכלוסייה אחרת.

מזל כהן: אין לי מה להוסיף בנדון, אני לא מרגישה שאנחנו מפלים בין אוכלוסיה לאוכלוסיה, ברגע שמוכיחים שמישהו זכאי שבות הוא מקבל מייד את המעמד.

מזל כהן: אני יודעת שאני מקבלת מקרים חריגים ביותר שמגיעים אליי שהזכאות שלהם לא ברורה, אנחנו יושבים על כל מקרה, בודקים אותו ונותנים תשובות כפי שצריך.

ג'ק רווח: בנושא הנקודתי של חוק השבות אין לנו הרבה להוסיף מעבר למה שמשרד הפנים הציג.

ג'ק רווח: משרד החוץ ונציגויותיו מסייעים בכל מקום בעולם וגם באתיופיה כאשר יוחלט לעבור ליישום חוק השבות ולא חוק הכניסה שלפיו ולפי החלטת הממשלה מתבצע שלב עלייה מאורגנת ולא אישית על פי חוק השבות כפי שאמור להיות אחרי שנגמר מבצע העלייה.

ג'ק רווח: כלומר, בשלב הזה בנקודת חוק השבות אין לנו הרבה מה להוסיף.

ג'ק רווח: על פי החלטת הממשלה היתה אמורה להסתיים וגם על פי ההבנות וההסכם עם ממשלת אתיופיה על בסיס החלטת הממשלה אמור להסתיים עכשיו, וכל פתיחה מחדש תעורר שוב את האמינות של ממשלת ישראל מול ממשלת אתיופיה.

שלמה מולה: אני רוצה לשאול את אנשי משרד הפנים, אני יודע שהנציג שלכם חזר.

שלמה מולה: הוא אמנם נוסע פעם בכמה זמן, אני לא יודע מי, כרגע אני לא נכנס לדמויות של הנציג.

שלמה מולה: אני חושב שבלי נציג גבוה שלכם באתיופיה, לא משנה אם מימוש החלטת הממשלה במסגרת חוק השבות, או חוק הכניסה, אתם לא תוכלו לתפקד.

שלמה מולה: זאת אומרת, אנחנו עוד פעם נכנסים לרוטינה של עוד פעם למשוך את האנשים וגם לא לממש את החלטות הממשלה, לא נכנס לזה.

שלמה מולה: למה אתם נתתם יד שנציג משרד הפנים יחזור לארץ, למה.

שלמה מולה: החזרתם אותו, לא משנה גם אם עכשיו פה יש שלושה אנשים שהם זכאי חוק השבות, אין מי שיבדוק לכם באתיופיה.

שלמה מולה: זאת אומרת צריכים להמתין עוד חודש או חודש וחצי.

שלמה מולה: אם זה היה ברוסיה או בארצות הברית בניו-יורק היה הולך לשליח הסוכנות היהודית היה מקבל את התיק שלו, בודק, יש לך תשובה אין לך תשובה.

שלמה מולה: זאת הבעיה שלכם.

שלמה מולה: אתם צריכים להציג את הבעיה כפי שהיא.

שלמה מולה: אי אפשר לטאטא אותה מבחינתי גם אם בסופו של דבר מגיעים רק עשר משפחות זכאי חוק השבות.

שלמה מולה: צריך להיות מישהו שיתן להם את הטיפול הנאות והמהיר ביותר.

ברוך דדון: חבר הכנסת מולה, אין נציג של משרד הפנים באף מדינה בעולם.

שלמה מולה: תבקשו מהסוכנות היהודית, הנציג של הסוכנות יטפל בזה.

ברוך דדון: אין נציג באף מקום.

ברוך דדון: באתיופיה היה נציג אחד, השלמתי את זה לשלושה בתקופה שהיה עומס בגלל ובעקבות מסגרת חוק הכניסה המיוחד.

ברוך דדון: האם על פי חוק השבות אנחנו נצטרך שם נציג או ששליח הסוכנות שם שיעשה את העבודה יחד עם משרד החוץ.

ברוך דדון: אנחנו נתאים את זה כמו כל מקום אחר בעולם.

ברוך דדון: אם בצרפת או בכל מקום אין נציג של משרד הפנים גם באתיופיה לא יהיה.

ברוך דדון: אם שם שליח של הסוכנות יחד - -

שלמה מולה: יש לכם סיכום אם שליח הסוכנות מטפל בזה.

ברוך דדון: זה מה שאמרתי בתחילת דבריי.

ברוך דדון: אנחנו צריכים לשבת ולסכם לגבי המשך פעילות באתיופיה ברגע שאנחנו מסיימים שם את העלייה כל הנציגים מתקפלים וחוזרים חזרה.

שי אברהם: אני נמנה עם אחד הילדים הנערים שבאתי, אזור טיגריי.

שי אברהם: כמובן אני גאה באזור שלי ובאנשים שלי.

שי אברהם: חלק מהמשפחות אחים, אחיות של אבא וצאצאיהם עדיין נמצאים באזור טיגריי.

שי אברהם: אני יודעת שהתורה נותנת עדיפות ואת הכבוד שלו.

שי אברהם: אסביר למה אני מתכוון.

שי אברהם: כאשר נחשון בן עמינדב קופץ לים הראשון הוא מקבל את ההקרבה הראשונה של הקורבנות.

שי אברהם: הקהילה שלי באזור שלי היה לנו את החלק והכבוד למדינת ישראל, אלה שפרצו הראשונים את הדרך הקשה ביותר דרך סודאן ובאו לפה ובתוכם אנוכי.

שי אברהם: כיום אני רב בישראל, האחים והאחיות של אבא, אחיינים ואחייניות נמצאים שם.

שי אברהם: מהשאלה מישהו מהסוכנות הבנתי, והיום קיבלתי תשובה מדוע לפי מיטב הבנתי נמרח כל הסיפור הזה.

שי אברהם: למה אני מתכוון.

שי אברהם: אבי ומורי זכרונו לברכה, כילד שהתלוויתי אליו בסוכנות שאלו אותו הגיש רשימה מסודרת של כל האחים והאחיות.

שלמה מולה: האחים של אבא שלך.

שי אברהם: בצורה פרטנית ומסודרת.

שי אברהם: הרשימה הזאת וכמה שנים שזה נמשך בצורה מגמתית נעלמת ונמחקת.

שי אברהם: היום קיבלתי תשובה, אין מישהו שבודק את האנשים האלה.

שלמה מולה: קיבלת תשובה ממשרד הפנים בכתובים או בעל פה.

שי אברהם: היום בדיון כאן, אין מי שיבדוק אף אחד לא פנה לקייסים.

שי אברהם: שיביאו את הכתובים שלהם, זה נעלם בצורה מגמתית.

שי אברהם: איך אתם רוצים שיבדקו כאשר הפקיד שעם כל הכבוד גם באזור שלי או מאיזור אחר בודק והוא לא יודע איפה האזור שלו.

חנה עיתונאית: לא נותנים זכות תגובה, אלה שבודקים הם צעירים לא יודעים שום דבר, אלה שנמצאים במשרד הפנים.

חנה עיתונאית: אפילו הם לא יודעים את שם המשפחה שלהם, אם תשאל סבא וסבתא לא יודעים, איך הם יידעו של כל האנשים האלה או של המשפחה הזו או האחרת.

חנה עיתונאית: הייתי מספר פעמים שם, מ-1996 פחות או יותר זה מסודר.

חנה עיתונאית: לפני כן אם יש לך רשימות חבל על הזמן אין אפשרות לטפל.

מנחם ולדמן: ברור שישנה עלייה כל השנים על פי חוק השבות.

מנחם ולדמן: אני יכול להציע בעקבות מה שנאמר פה, היות שהוויכוח פה מתמקד בין הקייס לבין משרד הפנים, הוא טוען אלה יהודים, הוא טוען אינם זכאים.

מנחם ולדמן: אם אני מבין נכון הויכוח פה האם הדור ההוא שעליו מדובר שהם יהודים הם התנצרו או לא התנצרו זו השאלה.

מנחם ולדמן: אז כדאי שיישבו אנשים שמבינים בנושא הזה ויבדקו.

מנחם ולדמן: מהניסיון שלי בעבר היו כמה מקרים שלאחר שבדקו היטב נמצא שהבדיקה הראשונה של משרד הפנים היתה מוטעית.

30095: כפי שאתם יודעים שמשרד הפנים אמרו כל זכאי חוק השבות אנחנו הבאנו את הפקיד שהיה בודק שם, אמרו שאין עדיין אנשים שנשארו, סוגרים.

30095: אבל עובדה, אתם רואים משפחות שהילדים שלהם נשארו שם, הורים שלהם, אחים שלהם, דודים שלהם, זאת עובדה שאנחנו רואים.

30095: הדבר השני שאני רוצה להגיד, מאיזה מדינה או מאיזה עלייה אתם רואים שדורשים את האבא שלהם, דורשים את האמא שלהם, דורשים אחים את הילדים שלהם.

30095: במקרה הזה אנחנו מדברים על חוק השבות, לכן רק אצל העלייה מאתיופיה.

30095: משרד הפנים צריך לבדוק את עצמו מה יש פה בעניין הזה.

30095: הדבר הבא שאני רוצה להתייחס, זה שאומרים שאין בעולם אחר עובד משרד הפנים, קודם כל יש תיאום עם הסוכנות.

30095: שליח הסוכנות יש לו זכות לקבוע בעניין העלייה.

30095: אבל באתיופיה זה לא כך.

30095: לכן אם אתם כבר אמרתם שסוגרים את העלייה בסוף החודש הזה, אתם טועים ואנחנו אמרנו שאתם טועים, והנה עובדה שיש יהודים שממתינים לעלות לישראל.

30095: רבותיי, בואו תסתכלו על הבנים הבנות וההורים והאחים והאחיות הם בוכים.

30095: אני לא מבין, מה יש פה, אלה אזרחים.

30095: הזכות הבסיסית של האזרחים שנמצאים במדינת ישראל זה להיות עם ההורים שלהם, עם הילדים שלהם, עם האחים שלהם כמו כל אזרח.

30095: למה רק בנושא עליית יהודי אתיופיה מתעלמים ומתעללים גם בקהילה.

דניאל שם טוב: הערה קטנה ונכון שלא קשורה ישירות לחוק השבות.

דניאל שם טוב: קיבלנו הודעה שהעלייה המאורגנת מסתיימת, כידוע לכם, אנחנו מפעילים יחד עם הסוכנות היהודית באדיס אבבה.

דניאל שם טוב: אברהם נגוסה לא תסתיים.

שלמה מולה: הוא אומר שקיבל אינפורמציה, מה אתה רוצה.

דניאל שם טוב: קיבלנו אינפורמציה שבחודשים הקרובים העלייה המאורגנת מסתיימת.

דניאל שם טוב: כידוע לכם משרד הבריאות מפעיל באדיס-אבבא מרפאה יחד עם הסוכנות.

דניאל שם טוב: אין לנו בעיה להמשיך את התפעול של המרפאה אם יש צורך, אבל לא נרצה למצוא את עצמנו במצב שמפזרים את הצוות וכעבור זמן מה מחדשים אותו, זה יהיה חבל.

דניאל שם טוב: גם צריך להתארגן מבחינה תקציבית בהתאם.

דניאל שם טוב: אבל התקציב הוא שולי בסיפור הזה.

דניאל שם טוב: אנחנו רוצים להמשיך כל עוד יש צורך, כי העבודה שם חשובה.

שלמה מולה: התרומה שלכם, הייתי בן אלה שדיברנו שהמרפאה הזאת תקום לבריאות הציבור.

שלמה מולה: זה היה דבר בל יתואר, אני מקווה שהסוגיה הזאת תוצף.

ג'ק רווח: רק שאלה אחת, האם קיימת היום ועדת ערעור כולל נציג מנהיגות הרוחנית של העדה?

שלמה מולה: לתשובות שליליות אתה מתכוון.

ג'ק רווח: לנציג המנהיגים הרוחניים.

שלמה מולה: נשמע תשובות, התייחסויות.

מנחם ולדמן: אולי אפשר שאנשי משרד הפנים יתארו איך מתנהלת הבדיקה.

מנחם ולדמן: יש שמטפלים באנשים דוברי אתיופית או טיגרית זה עדיין לא אומר שהם מומחים איך לבדוק.

מנחם ולדמן: איך מתנהלת הבדיקה לגבי הנושא מיהו יהודי ומיהו לא יהודי.

שלמה מולה: אתה חוזר לשאלה שלך.

ברוך דדון: מזמין אותך אלינו למשרד ושם יציגו לך את העניין ואיך בודקים.

שלמה מולה: ברוך, נשאלת שאלה בוועדה אתה חייב לתת תשובה.

ברוך דדון: יושבים במשרד הפנים אנשים שהוכשרו למשימות האלה על פי הכללים הקיימים במשרד הפנים.

ברוך דדון: אדם עבר מבחנים, נקלט בהתאם להנחיות נציבות שרות המדינה, הולך לקורסים, לומד, הוא חייב להיות בן העדה האתיופית.

ברוך דדון: והוא כפוף.

ברוך דדון: מעליו יש עוד היררכיה של עובדי משרד הפנים.

ברוך דדון: ראשי דסקים, ממונה, מנהל אגף, יועץ משפטי מערכת שלמה כפי שקיימת אצלך במשרד הבריאות או כל משרד אחר וכך הם עובדים.

ברוך דדון: הנחיות שניתנו להם מעת לעת, אם זה על פי נהלים שקיימים על פי חוק הכניסה לישראל או על פי חוק השבות, ועל פי נהלים ותקנות שמעת לעת מעדכנים אותם או על פי החלטות בג"צ או בית משפט זה או בית משפט אחר.

ברוך דדון: כך הם בודקים.

מנחם ולדמן: האם משתפים קייסים?

ברוך דדון: לא.

ברוך דדון: הקייסים בהתחלה לא רצו כפי שהבנתי.

שלמה מולה: יש שני נתיבים, יש לך זכות, נניח עלייה על פי החלטת ממשלה חוק הכניסה.

שלמה מולה: יש לך רשימה כלשהי אתה מסתמך עליה, אתה בודק.

שלמה מולה: הוא שואל אותך עכשיו, בא אדם ואומר לך אני זכאי חוק השבות מאזור שירה, מה הכלים שעומדים לרשותך כדי לבדוק.

שלמה מולה: האם אתה בודק אותו באותם כלים, או איך אתה בודק זאת בעצם השאלה.

שלמה מולה: אני יודע לומר לך שב-1984, וב-1980 כאשר הגענו, היתה רשימה בסיסית של עולי אתיופיה, ואם במקרה שזה לא היו מתייעצים עם הקייסים או בזקני העדה, ואז היו פחות או יותר שומעים החלטה סופית של אנשי משרד הפנים.

שלמה מולה: אבל השאלה היא האם ההיוועצות עם זקני העדה קיימת או לא קיימת.

שלמה מולה: זאת סוגיה.

ברוך דדון: לא קיימת.

ברוך דדון: אברהם, אנחנו לא הודענו בשום פורום באף ישיבה, נפגשנו בהרבה ישיבות, שהעלייה הסתיימה באתיופיה.

30095: תסתיים בסוף החודש הזה.

ברוך דדון: גם לא תסתיים.

ברוך דדון: אגיד לך מה אמרתי.

ברוך דדון: אמרנו שלגבי חוק הכניסה בהתאם לרשימה הידועה של הרשימה של 17,188 העלייה שלהם תסתיים.

ברוך דדון: לגבי הקבוצה הזאת, לגבי חוק השבות היא תסתיים כשאחרון בני העדה האתיופית שם יוריד את הדגל ויכפה את האור, רק אז תסתיים.

ברוך דדון: אלה שני דברים שונים, לגבי מה שממשלת ישראל החליטה ב-2003 ויישמנו ואמורים ליישם אותה, כן, הפרק הזה הסתיים.

ברוך דדון: נכון לעכשיו לגבי הרשימה הזאת.

ברוך דדון: לגבי חוק השבות, כל זמן שיש יהודי הוא יעלה, יכול להיות מחר עוד שנתיים, עוד עשר שנים, עוד עשרים שנה.

שלמה מולה: שאלת הערעור.

שלמה מולה: האם לאדם יש זכות ערעור, או שהוא הולך לבג"צ.

שלמה מולה: אני מבקש לענות, כי לרשות שלטונית יש תהליכי ערעור מאוד ברורים.

דסי דצנגן: ערעור תמיד יכול להיות לעלות אם יש סירוב בין ברמת לשכה הן בדרג של דסק אפילו.

דסי דצנגן: אם יש בקשה שמסורבת ברמת הלשכה או ברמת דסק תמיד יכול לעלות.

דסי דצנגן: כמו שאתה ציינת גם על סירוב ניתן לפנות בעתירה לערכאות משפטיות.

דסי דצנגן: אני לא מכירה מצב שבו אומרים לבן אדם אתה קיבלת תשובה שלילית ולכן אתה לא יכול לפנות שוב.

דסי דצנגן: תמיד יכול להיות ערעור, וברגע שניתנת החלטה על ידי הדרג הגבוה ניתן לתקוף את ההחלטה במידה ולא נראית לאדם בערכאות משפטיות.

30095: השאלה לאן לערער.

ראובן יאסו: לגבי מה שנשאל פה, האם בכלל בבדיקה אתם שואלים את הרבנים או את הקייסים.

ראובן יאסו: התשובה היתה שלא.

ראובן יאסו: מההיכרות שלי משנת 1988 החלק הארי של התלמידים הם מארצות הברית או אנגלו-סאקסיים, וכשהם היהודים תלמידי ישיבה צריכים לעשות עלייה כדי שיירשם להם אם זה יהודי.

ראובן יאסו: אומרים לו תביא אישור מהרב שלך ולא מאיזה פקיד.

ראובן יאסו: אם קיבלת יהדות על פי הסמכות ההילכתית, מדוע אצל יהודי אתיופיה קביעת היהדות היא לא על פי הסמכות ההילכתית, הייתי רוצה לשמוע את המקור.

מזל כהן: אתה לפני כחצי שנה העלית רעיון שכולם התאחדו, כל החבר'ה, הרי אתם עמותות עמותות.

מזל כהן: יש לכם איזה רב שהסמיכו אותו, הוא קובע מי יהודי ומי לא.

מזל כהן: באוכלוסייה האתיופית אין לנו אדם שקובע אלא הרב הראשי בישראל.

מזל כהן: הפקיד גם לא קובע, הפקיד ממליץ בלבד על סמך תחקירים שהוא עושה של בני משפחה, מכרים קרובים וכו'.

ראובן יאסו: מהיכרותי לא קיים בשום קהילה.

שלמה מולה: אני לא רוצה לקיים דו-שיח.

שלמה מולה: אני רוצה להגיע לחלק של הסיכום.

שי יעקב: יצאתי מהבית בן 14, 15 לישראל.

שי יעקב: עליתי בשנת 1982, נגשתי לסוכנות היהודית, אחר כך למשרד הפנים.

שי יעקב: כל שני וחמישי הייתי שם, בזמנו המשרד היה פתוח, הניירות היה בפח.

שי יעקב: לפני שש שנים הצלחתי להעלות שישה אחים.

שלמה מולה: על פי איזה חוק, כניסה או שבות?

שי יעקב: לא יודע.

שלמה מולה: אתה חייב להגיד, זה חשוב.

שלמה מולה: על פי חוק הכניסה או חוק השבות זה שונה.

שלמה מולה: אנחנו דנים בחוק השבות עכשיו.

שלמה מולה: הם אחים משני הצדדים שלך?

שי יעקב: כן.

שי יעקב: לאחר מכן האחים הגיעו סגרו אותם במשרד.

שי יעקב: האח שלי סובל וגוסס שם שבע שנים, אבא שלי בדרך בן טיגריי לאדיס אבבא נפטר, וסובלים עם הילדים שם.

23633: זה מתקשר לסיכום.

23633: כשאמרתי קודם אלה שנמצאים באדיס ובוגנדור, הם באמת חלוצים.

23633: למרות שאנחנו לא מדברים באוכלוסייה הגדולה, חלק מהם נשארו בכפרים.

23633: אני מכיר את ברוך ואת מזל באופן אישי, יש אוזן קשבת.

23633: אפשר לשבת יחד עם הקייסים וכמה נציגים ולראות במה מדובר כי אנחנו לא מדברים על אותה אוכלוסייה שעכשיו.

23633: אני מכיר את שיטת העבודה.

23633: ברוך נכנס לעובי הקורה, כמו שראיתם בנושא שעכשיו אנחנו מסיימים, גם בנושא הזה, יש אוזן קשבת יש גישה חיובית.

23633: אפשר לשבת יחד עם הקייסים, ועם האנשים ולראות אחד לאחד כל אלה שאנחנו מדברים עליהם יש להם פה קרובי משפחה.

מנחם ולדמן: רק להציע שתקום ועדת ערעור, זה לא דבר חדש.

מנחם ולדמן: זו החלטה של ועדת השרים בהחלטת ממשלה מ-1993, אכן תהיה ועדת ערעור, בפרט לאוכלוסייה הזאת של יוצאי אתיופיה לצפות שכל משפחה כזאת שתקבל דחייה תפנה לבג"צ, זה חלום מאוד רחוק.

מנחם ולדמן: לאור המצב הזה אני חושב שועדת ערעור שתורכב מזקני העדה, נציג שלהם, נציג משרד הפנים ונציג משפטי, תהיה אוטומטית אפשרית לכל מי שיידחה מאתיופיה על סמך חוק השבות.

שלמה מולה: תודה רבה.

משה באטה: הזעקה לא התחילה מעכשיו זה שנים רבות.

משה באטה: אני במקרה ליוויתי את הבחור שי.

משה באטה: שנים אני מדבר על הנושא הזה לא מאתמול, אני לא יודע איך זה כי בגלל החולשות אני מכה על חטא עליי בעצמי שלא המשכתי להיאבק באותן תקופות.

משה באטה: אני עכשיו פקיד של הסוכנות היהודית.

משה באטה: אני מתנצל על כך שהתפרצתי, כי לא היתה כוונה להתפרץ, אבל לפעמים הגיעו מים עד נפש.

משה באטה: אני רואה את התמונה המלאה בין אתיופיה לפה.

משה באטה: לכן אנחנו לא סתם מדברים, אלה קרובים מדרגה ראשונה ושנייה.

משה באטה: אני מבקש מהוועדה הזאת ברשותך, לסייע לאותן אוכלוסיות להתאחד בהקדם האפשרי, כי יש אנשים שגוססים וגם לא יכולים לקבל טיפול רפואי, אם יש מישהו שחי על תרופות שהולך למות אני מבקש את העזרה שלו באופן חריג לסייע לו.

משה באטה: כי בדקה התשעים הצלנו אותו על ידי תרומה.

שלמה מולה: אני מודה לכל מי שהגיעו גם נציגי המשרדים גם המשפחות.

שלמה מולה: אנחנו התחלנו רק את הדיון, אנחנו לא מסיימים את הדיון.

שלמה מולה: אני רוצה לפרוטוקול, נציע לקיים דיון בעוד חודש.

שלמה מולה: אני רוצה לדעת מה אתם עושים עם זכאי חוק השבות, עם נציג הסוכנות, לא נציג הסוכנות, איך אתם פועלים כדי לתת מענה.

שלמה מולה: אנחנו נדון בסוגיית 8,000, 5,000, 4,000 שיהיה על דוכן הממשלה, החלטת ראש הממשלה אנחנו נדון ביחד.

שלמה מולה: כרגע אני מבקש לדעת כל זכאי חוק השבות שלא מקבל מענה אפילו תוך שבוע יומיים זאת תעודת עניות למדינת ישראל.

שלמה מולה: אני מבקש שתציגו לנו תשובה ברורה איך אתם רוצים לטפל בזכאי חוק השבות גם באתיופיה.

שלמה מולה: כמובן, אנחנו מבקשים לדעת שאתם משרד הפנים תציגו לנו תכנית אופרטיבית מאוד מסודרת שכל משפחה, הייתי מציע לכם להרכיב צוות מיוחד שיוכל לטפל דווקא בפניות מסוג האנשים האלה שפנו ובפרק זמן סביר תתנו תשובות סבירות.

שלמה מולה: אני לא חושב שמי שיעמוד על סטופר שאתם תתנו היום או מחר.

שלמה מולה: אבל רשות שלטונית חייבת לתת תשובות לפחות עד פרק זמן של 90 יום.

שלמה מולה: וכנ"ל תייצרו ערכאת ערעור שמאפשרת לאדם גם להגיש ערעור על החלטה הזאת של אותו גוף שלטוני שנתן תשובות.

שלמה מולה: אנחנו לא נכנסים לגוף הבדיקות המקצועיות שלכם, ולא מיהו יהודי מי לא יהודי.

שלמה מולה: אני מציע לכם, תשתמשו בזקני העדה ובקייסים.

שלמה מולה: יש לכם קייס מכובד מאוד שיאריך ימים, אם הוא בא ואומר אני מכיר את המשפחה שלו, את האחים של האיש הזה, חזקה עליי לערער עליו.

שלמה מולה: ואני חושב שלא יכולה להיות החלטה חד-משמעית שלו בלבד, אבל להיוועץ בו זה כדי לעשות צדק בהחלטה שלכם להגיע לאמת שאתם רוצים להגיע אליה.

שלמה מולה: הדבר הנוסף והאחרון, אבקש ממך משה, הסוכנות תתן לנו בכתובים תשובה ברורה איך היא רוצה להיות מעורבת במה שקורה באתיופיה.

שלמה מולה: אני רוצה לומר לנציגי המשפחות, אמנם אני באופן אישי שותף לכאב שלכם, ולתחושה שאתם מופלים או מרגישים מופלים בגלל שאתם דוברי טיגרינית.

שלמה מולה: אני מקווה שלפחות התחושה הזאת תתפוגג, כי היא תחושה לא טובה ולא נעימה, ובטח לנו לבני הקהילה, ובוודאי לא לאנשי הפנים.

שלמה מולה: אני חושב שהם עושים את עבודתם נאמנה במגבלות האפשריות.

שלמה מולה: כל מי שטוען שזכאות שבות היא זכות יסוד לכל יהודי שרוצה לעלות, לכן היא לא יכולה אפילו להתעכב שעה.

שלמה מולה: אנחנו נקיים דיון נוסף בעוד חודש.

שלמה מולה: אנחנו מבקשים שאתם תשיגו לנו תכנית איך אתם מתמודדים עם הבעיה הזאת ובאיזה אופן.

שלמה מולה: אני מציע לכם שתזמינו נציגות של הקהילה, תשבו איתם וכן הלאה.

שלמה מולה: בד בבד, מי שמשרד הפנים יתן לו זכאות עלייה, אני רוצה לדעת איזה סיוע הסוכנות היהודית מעניקה לו, אם הוא בגונדר, אם הוא באדיס, איך היא מטיסה אותו.

שלמה מולה: אם הוא נמצא בכפר שלו או לא נמצא בכפר שלו, גם את זה בתשובה בכתובים.

שלמה מולה: תודה רבה, הישיבה נעולה.