ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 212, 2008-06-18 09:00

מיכאל נודלמן: שלום.

מיכאל נודלמן: נפתח את ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

מיכאל נודלמן: הנושא היום הוא שילוב עולים בתעשייה, בעסקים ובמדע.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להדגיש שעניינים כאלה בוועדה אנחנו מביאים כל שנה, אבל אולי לא במתכונת של היום.

מיכאל נודלמן: אנחנו יודעים שיש קרנות לעסקים קטנים, לתעשייה, לקליטה של עולים חדשים, יש קרנות למדענים, אבל עכשיו רצינו לשמוע על העולים החדשים מצרפת, מה איתם, מה עם העולים מאתיופיה, כי אנחנו יודעים ש-3,000 צעירים סיימו לימודים באוניברסיטה ועדיין לא עובדים והקצב של התעסוקה של עולים חדשים מרוסיה קטן, ומעניין אותנו לא רק מספר המועסקים אלא גם המשכורת שמקבלים האנשים האלה.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד שאנחנו מודים לאיגוד התעשיינים שהסכימו לדווח פה ואני מבקש מגב' גלית לוי, מנהלת סניף איגוד התעשיינים בירושלים, לדווח לנו על תכניות חדשות שיש בהתאחדות.

גלית לוי: בוקר טוב.

גלית לוי: קודם כל אני רוצה להודות לחברי הוועדה וגם למנהלת הוועדה, על ההזדמנות שנתתם לנו באמת להגיע לכאן ולספר את סיפור קליטת העלייה בתעשייה, נכון לימים אלה ולשנים האחרונות.

גלית לוי: ברשותכם, ההצגה שלנו תתמקד בשלושה נושאים עיקריים.

גלית לוי: נושא ראשון יתייחס לסיפור עליית המערב, תוך התמקדות בעולי צרפת בתעשייה.

גלית לוי: הנושא השני יתייחס לקליטת עליית מדינות חבר העמים והנושא השלישי לקליטת אתיופים.

גלית לוי: יושב לידי מר נסים ברדה והוא יציג את הנושא.

גלית לוי: אני, בתור מנהלת סניף התאחדות התעשיינים במרחב ירושלים, נמצאת כאן ולא במקרה.

גלית לוי: הסיפור, שבשנתיים האחרונות אנחנו במרחב ירושלים מטפלים בו רבות, הוא באמת הסיפור של עליית צרפת ועליית המערב.

גלית לוי: אני רוצה לספר לכם שהחל מיריד תעסוקה שהשתתפנו בו לפני כשנתיים, התבקשנו על ידי העירייה, יחד עם מר עמנואל שיבר, שיושב כאן לידנו שהוא פרויקטור לקליטת עלייה ממשרד הקליטה, לדאוג למעסיקים ישראליים שיגיעו לאותו יריד קליטת עלייה ויחפשו מועמדים ויציגו מקורות תעסוקה לעולים פוטנציאליים, אבל למעשה פגשנו שם דבר אחר וזה בעצם המסר שאני רוצה להשאיר כאן היום בפני חברי הוועדה ונציגי משרדי הממשלה השונים שנמצאים כאן היום.

גלית לוי: פגשנו חתך אוכלוסייה שמחפש ורוצה מאוד להגיע לארץ והמניעים שלו הם קודם כל, בראש ובראשונה, ציונות, והדבר השני יזמות.

גלית לוי: ישנם הרבה מאוד יזמים שרוצים להגיע, הרבה מאוד יחסית שהגיעו ארצה בשנתיים האחרונות, ספציפית לירושלים.

גלית לוי: הם הקימו כאן עסקים, העסקים האלה קולטים עולים חדשים צעירים והרבה מאוד, במספרים יחסית מאוד גדולים ומרשימים, ואנחנו נמצאים בתהליך עבודה איתם בשנתיים האחרונות ובעצם מגלים עד כמה יש מקום להעמיק את ההתייחסות ולתת להם עזרה בדברים ובנושאים שתיכף אני אפרט מאוד בקצרה.

גלית לוי: אחר כך אני אבקש, אם אפשר, מיושב ראש הוועדה לתת את האפשרות לחלק מהיזמים לספר את הסיפור שלהם.

גלית לוי: ראשית, הרכב העלייה למדינת ישראל השתנה מבחינת אחוזים החל משנות האלפיים.

גלית לוי: 35% עליית ארצות המערב מאז, כאשר משנת 48' עד 2000 הוא היה רק 6%.

גלית לוי: שינוי המגמה הביא בעקבותיו עולים עם חתך מקצועות יותר גבוה.

גלית לוי: כמו כן, ועל זה דיברתי, הגיעו יזמים רבים.

גלית לוי: מאז שנת 2000 ירושלים קלטה מעל 20% מהעולים החדשים, 50% ומעלה הם ארצות המערב וצרפת.

גלית לוי: סך הכל ב-4 השנים האחרונות עלו לירושלים 3,000 עולים מצרפת.

גלית לוי: המאפיינים של העלייה - ציונות.

גלית לוי: זה עליית כוחות משיכה אידיאולוגית וזה מניע רבים מהם להגיע לירושלים דווקא.

גלית לוי: עלייה חזקה.

גלית לוי: זה נאמר על ידי העולים עצמם, השמנת של יהדות צרפת מתחילה להגיע לירושלים.

גלית לוי: ההבדלים הבין תרבותיים שהם פוגשים פה - הם פוגשים בקודים שונים, ברגולציה ובביורוקרטיה אחרת ממה שהכירו, כללי משחק אחרים, וזו נקודה שחשוב להדגיש אותה.

גלית לוי: הם אומרים 'שם היינו בטופ, כאן אנחנו לא זוכים להתייחסות אוהדת, או לפחות לאותה התייחסות כמו שקיבלנו שם'.

גלית לוי: בעצם התחושה היא שהם מתמודדים כאן עם אותם כללי משחק די לבד.

גלית לוי: מטוס בקו פריז-תל אביב הוא אוטובוס.

גלית לוי: מה שמאפיין בעצם את היזמות זה העתקת פעילות.

גלית לוי: חלק גדול מהחברות רוקנו מתוכן את הפעילות שלהם שם והעבירו אותה לירושלים.

גלית לוי: חלק גדול מהחברות הקימו שלוחות וחברות בנות כאן בירושלים.

גלית לוי: חלק מהחברות הקימו חברה שקשורה לחברה שעדיין פועלת שם, אבל בתהליך מסוים הם מעבירים את הפעילות לכאן, לירושלים.

גלית לוי: רצון לדאוג לעולים הצעירים שמגיעים, לתעסוקה כאן בישראל, בירושלים.

גלית לוי: זה מוטיב שחוזר על עצמו ואני מניחה שאתם תשמעו את זה מפי חלק מהדוברים.

גלית לוי: יש להם רצון, והרשת החברתית היא מאוד חזקה, להעביר מסר לחברים שנמצאים שם, מה קורה כאן, איך הולך; קל, טוב, מתקדמים, מצליחים.

גלית לוי: אין בעיית מימון והשקעות.

גלית לוי: חבר מביא חבר, מביא כסף, מביא השקעה, מביא יזמות.

גלית לוי: זה לא העניין.

גלית לוי: מה כן?

גלית לוי: קיים מחסור במידע.

גלית לוי: נתחיל ממידע פשוט על כלי סיוע ליזמים, על הטבות שניתנות בארנונה, על מסלולי תעסוקה, על חונכות.

גלית לוי: את כל הדברים, מהדברים הפשוטים עד הדברים היותר מקצועיים, הם לא יודעים, הם לא מכירים, המידע לא מגיע אליהם, כך אני שומעת.

גלית לוי: פערים מנטליים – ישנו צורך שלהם להתערות בקהילייה העסקית המקומית כאן.

גלית לוי: האמירה היא 'הקהילייה העסקית סגורה, זו איזה שהיא גילדה סגורה של ישראלים, קשה להיכנס'.

גלית לוי: הרגולציה – שאלתי אחד שנפגשתי איתו במשרד בשבוע שעבר, אם זה קל להקים חברה כאן לעומת שם, אז הוא אומר 'כן, קל מאוד להקים כאן חברה, שם קצת יותר מסובך מבחינת רגולציה, אבל ההתנהלות היומיומית מול כללי הרגולציה והביורוקרטיה פה הרבה יותר מסובכת' וזה עושה להם את החיים יותר קשים.

גלית לוי: אין שחור ולבן, יש הרבה אפור.

גלית לוי: דברים משתנים, חוקים, דיני עבודה ועוד כדומה.

גלית לוי: אנחנו הקמנו פורום לפני כשנה וחצי.

גלית לוי: בפורום פועלות 15 חברות ועוד היד נטויה.

גלית לוי: כמעט פעם בשבוע אני מקבלת פנייה מיזם נוסף, מאדם שמתעניין, רוצה להקים חברה, רוצה לפתח, רוצה לשכפל וכולי.

גלית לוי: אני אומרת לכם, כמעט כל שבוע אני מקבלת כזאת פנייה.

גלית לוי: לא כולם פועלים תחתינו, מכיוון שלא כולם הם בעלי עיסוקים ומקצועות שקרובים לתעשייה, לטכנולוגיה.

גלית לוי: לפי הערכתנו, בחמש השנים האחרונות הוקמו 30 חברות לפחות, שמעסיקות 1,000 עולים חדשים.

גלית לוי: אנחנו אומרים שיש בעלייה הזאת כח רב.

גלית לוי: העלייה הזאת קודם כל מביאה איתה יזמות ופיתוח כלכלי.

גלית לוי: היא מפתחת כאן את הכלכלה שלנו, כמובן את העסקים שלהם.

גלית לוי: העלייה הזאת גורמת ליצירת מקורות תעסוקה, היא יוצרת מקומות עבודה רבים רבים, גם לעולים חדשים בשלב הראשון, אבל גם לוותיקים וגם על זה אתם תשמעו.

גלית לוי: יש בכוחה של העלייה הזאת להיות שגרירים שלנו החוצה ולהגיד 'בואו, טוב כאן, נח כאן, נכון להיות כאן' והיא יוצרת גשר גם לאנשי עסקים ישראלים לקשור קשרים עם אירופה ועם צרפת, שם הרי זה השוק שלהם.

גלית לוי: המסר שלנו כאן, גם אחרי שתשמעו את החברים, הוא שהאתגר היום בקליטת העלייה השתנה כך שאנחנו צריכים לראות, כמדינה, איך למשוך ואחר כך גם לחבק את אותה יזמות ועלייה שמגיעה לישראל ולראות בכך בעצם מנוע צמיחה כלכלית למשק.

גלית לוי: אני אשמח אם מר אמיל לנקרי יספר את הסיפור של החברה ואת הרצון שלהם לְמה להרחיב.

אמיל לנקרי: תודה.

אמיל לנקרי: אני חושב שגב' גלית לוי אמרה את הכל, אבל עם כל זה, אני מייצג את חברת צפירה.

אמיל לנקרי: צפירה זו חברה צרפתית שהוקמה לפני כעשר שנים בתחום של עידוד תוכנה והעברת נתונים, במיוחד לרופאים, כל מה שקשור לרפואה, והמחזור של החברה היום הגיע ל-20 מיליון יורו.

אמיל לנקרי: החברה שייכת לאחיין שלי שעשה עלייה לפני כארבע שנים וכמו רוב העולים החדשים שמגיעים מצרפת, זו חברה מאוד איכותית, דתית וציונית.

אמיל לנקרי: כל המטרה היא לא לעשות כסף פה, אלא לעזור למדינה.

אמיל לנקרי: גם לבוא למדינה, גם להקים את המשפחה וגם לעזור.

אמיל לנקרי: הבעיה היא שנתקלים בכל מיני בעיות ביורוקרטיות.

אמיל לנקרי: כשהוא ראה מה הולך בין העולים החדשים, שאין להם תעסוקה, ראה שבאמת האוטובוס זה המטוס שלהם והם נוסעים לצרפת כדי לעבוד, הם עוזבים את המשפחה, את האישה ואת הילדים, והם נוסעים לחוץ לארץ כדי להביא את המשכורת, כדי לחיות פה בארץ.

אמיל לנקרי: מה עשה האחיין?

אמיל לנקרי: קם ועשה מעשה.

אמיל לנקרי: הוא אמר שלא יכול להיות דבר כזה.

אמיל לנקרי: עכשיו, במקום לפתח את העסק בחוץ לארץ, כי החברה עדיין קיימת בחוץ לארץ, הוא פתח את מחלקה מיוחדת של פיתוח תוכנה והיום הגענו כבר ל-20 מהנדסים שעובדים פה בארץ, כולם עולים חדשים מצרפת, שעובדים ונותנים שירות לחברת האם שלנו בחוץ לארץ.

אמיל לנקרי: תמורת השירותים מקבלים את הכספים ועם זה משלמים גם את המשכורות וגם את המסים למדינה.

אמיל לנקרי: מה יוצא?

אמיל לנקרי: שכל הכספים בעצם באים מחוץ לארץ ואנחנו באמת עוזרים גם לעולים החדשים.

אמיל לנקרי: בנוסף לזה, הוא ראה מה שהולך ופתחנו עוד מחלקה מיוחדת של הבין לאומי.

אמיל לנקרי: המחלקה הבין לאומית מה שהיא עושה זה לפתוח את השווקים.

אמיל לנקרי: במקום לפתוח אותם לעבוד רק בצרפת, היא לכיוון של ארצות הברית וגם אירופה והיום ברוך ה' חתמנו כבר חוזה עם הולנד ובעוד חודשיים-שלושה זה כבר ייצא לפועל.

אמיל לנקרי: חתמנו על חוזה.

אמיל לנקרי: מה שקורה כרגע, שהעולים החדשים מצרפת הם בעלי מנטליות שונה לגמרי והתפיסה שונה לגמרי מפה.

אמיל לנקרי: באים לפה, מבטיחים להם כל מיני דברים, מגיעים לפה, נתקלים בכל מיני קשיים.

אמיל לנקרי: אין קול ואין עונה, מה שהבטיחו לא מקיימים וזה איום ונורא.

אמיל לנקרי: זה חבל מאוד, מכיוון שכמו שאמרה הגב' גלית לוי, חבר מביא חבר, ובאותו רגע שנתקלים בבעיות, אז שואלים אותם החברים בחוץ לארץ ויש בעיה.

אמיל לנקרי: כמה פעמים כבר נפגשנו במשרד הקליטה, במשרד התעשייה ולצערנו שום דבר לא זז.

אמיל לנקרי: ביקשנו להקים איזה גוף, גוף שכל המשרדים האלה, שייתן לנו מענה מה בדיוק הזכויות שמגיעות לאותם יזמים שבאים לפה לארץ ועד עכשיו שום דבר.

אמיל לנקרי: אבל עליי להודות בדבר אחד, לגב' לוי גלית.

אמיל לנקרי: מאז שהכרנו אותה, אין מה לדבר.

אמיל לנקרי: היא עוזרת לנו בתחום הזה ובזכותה הגענו למצב הזה, ובזכותה קיבלנו החזרים של ארנונה והיא ממשיכה באמת ללוות אותנו כל הזמן.

אמיל לנקרי: יש לנו גם קשיים בנושא של למצוא מקום בירושלים.

אמיל לנקרי: רוצים להתפתח, אין שטחים.

אמיל לנקרי: אין שטח שאפשר לבנות בו, גם בהשכרה יש לנו בעיה.

אמיל לנקרי: אנחנו מבקשים מכם שהגיע הזמן, במקום לטרטר אותנו ממשרד למשרד, תוציאו איזה חוברת עם כל הזכויות שמגיעות גם לעולים וגם למעביד וגם לעובד ולעזור לנו בתחום הזה למצוא פתרון כדי להתפתח עוד יותר.

אמיל לנקרי: היד נטויה, ואפשר לעשות יותר ויותר.

מיכאל נודלמן: תודה רבה, הסיפור מעניין ומוכר.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לשאול נציג ממשרד הקליטה – אי אפשר לעשות סדר?

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד שיש עוד עלייה עכשיו, מדרום אפריקה.

מיכאל נודלמן: אנשים באי, רובם במודיעין אבל הבעיות אותן בעיות.

גלעד אברהמי: אנחנו כבר נפגשנו, מר לנקרי, במסגרת דיון שהתקיים אצל שר הקליטה, מר יעקב אדרי.

גלעד אברהמי: בעקבות הדיון, ואני מדבר כרגע ספציפית על מה שציין כאן מר לנקרי, אנחנו מגבשים ועדה והיו כבר שלושה דיונים בנושא הזה.

גלעד אברהמי: הוועדה משותפת למשרד הקליטה ולמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, ונציג התעשייה, מטעם שר התעשייה, המסחר והתעסוקה זה מר שמעון יפרח, עוזר השר.

מיכאל נודלמן: אתם צריכים לקחת גם את אגף המסים.

גלעד אברהמי: כן, אגף המסים זה סיפור בנפרד.

מיכאל נודלמן: בן אדם פותח עסק, אתם צריכים לברך אותו, לא לשלוח לו מכתב 'אתה חייב זה וזה וזה'.

מיכאל נודלמן: קודם לברך ואחר כך לדבר על מה שהוא חייב למדינה.

מיכאל נודלמן: צריך להגיד תודה שהוא הקים פה עסק.

גלעד אברהמי: אז כמו שאתה יודע, בנושא המסים, יושב ראש הוועדה, יש חוק שאמור לעבור בנושא העלייה והתקלות במיסוי.

גלעד אברהמי: אני אשמח מאוד אם תסייעו לנו להעביר אותו לפני פגרת הכנסת.

גלעד אברהמי: הוא אמור לעבור קריאה ראשונה, שנייה ושלישית ולהתאשר, וברגע שהוא מאושר, העולים יקבלו הטבות במסים, הטבות שאני חושב שלא היו כאן מאז 48'.

מרינה סולודקין: של מי החוק, ממשלתי או פרטי?

גלעד אברהמי: החוק הוא חוק ממשלתי שמשרד הקליטה ומשרד האוצר שותפים לו יחד.

מרינה סולודקין: אנחנו מוכנים מחר להעביר אותו.

גלעד אברהמי: אתם יודעים על מה אני מדבר, נכון?

מיכאל נודלמן: כן.

גלעד אברהמי: הצעת החוק כבר עברה את אישור---

מיכאל נודלמן: מנכ"ל משרד הקליטה---

גלעד אברהמי: כן, הוא ציין את זה בדיווח האחרון.

גלעד אברהמי: לגבי מה שציין מר לנקרי, בוועדה משותפת, אני אומר שוב, למשרד הקליטה ולמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, גב' גלית לוי שותפה בוועדה הזאת מטעם התאחדות התעשיינים, אנחנו אמורים לקיים עוד מספר פגישות על מנת שיקום גוף שירכז, כמו שהוא אמר, את כל המידע.

גלעד אברהמי: זה גוף שמטרתו פחות להעניק את הסיוע הכספי, כי הסיוע הכספי מפוזר בין המשרדים, אנחנו לא נעשה עכשיו איגום משאבים של כל הסיוע, כי זה קצת גדול עלינו, וכל אחד יוכל עדיין במישור שלו שצריך לתת, אבל בהחלט גוף שייתן איזה שהוא מידע מרוכז וילווה עולים שמגיעים בכל כבלי הביורוקרטיה, בדיוק כמו שמר לנקרי מציין.

גלעד אברהמי: אני מניח שתוך פרק זמן קצר של עד שלושה חודשים הגוף הזה יבסס את עצמו---

מיכאל נודלמן: זה רבע שנה, שלושה חודשים.

גלעד אברהמי: אני מצטער, אבל אלה גופים ממשלתיים, זה לכנס את כל הגורמים, זה לקבל אישורים מהשרים ובסוף להתחיל לבצע עבודה.

גלעד אברהמי: אם נוכל לקצר את לוחות הזמנים, אני מניח שתוך שלושה חודשים הוועדה תסיים את עבודתה ונצא לדרך עם הוועדה הזאת ונראה תוצרים.

מיכאל נודלמן: מי אחראי על הוועדה?

גלעד אברהמי: אני מרכז את הוועדה מטעם משרד הקליטה.

גלית לוי: אם יורשה לי רק להעיר הערה.

גלית לוי: ישנו איזה מסר חשוב, שאני חושבת שגם כתוצאה מהדיון פה חשוב גם שהוועדה וגם אתם תראו לנגד עיניכם – הגופים שיודעים לתת את הליווי הכי טוב לאותם יזמים אלה בעצם הגופים היציגים, כדוגמתנו, כדוגמת לשכת המסחר, כדוגמת קבלנים וסוחרים וכולי, ואני חושבת שראוי למצוא את המנגנון הממשלתי שיתמוך באותו חיבור של הגופים האלה.

גלית לוי: ביום הראשון שהעולים פתחו את העסק הגדול הם מתחברים בעצם לקהילייה העסקית, לאותו גוף שיודע לעשות את החיבור הזה.

גלעד אברהמי: גב' לוי היא שותפה בוועדה ואמרה את זה גם בוועדה ואני תומך במה שהיא אומרת.

גלעד אברהמי: אני חושב שמשרדי הממשלה, אם זה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, או משרד הקליטה, כי משרדי הממשלה אמורים להיות רגולציה ולא לבצע את העבודה בעצמם, אלא לצורך טיפול בעולים, הם אמורים להפעיל את התאחדות התעשיינים, את לשכת המסחר ועוד גורמים אחרים שבעצם נמצאים בשטח ועובדים מול העולים.

גלעד אברהמי: אנחנו מגבשים את הקונספט, ברגע שהקונספט יגובש ויאושר, הוא ייצא לדרך ואני מקווה שזה יהיה הרבה יותר קצר משלושה חודשים.

גלעד אברהמי: יש אנשי מקצוע שעובדים בגיבוש הזה, ועל מנת שלא נצא עם איזה שהוא תוצר עקום.

גלעד אברהמי: אנחנו מחכים על מנת שהדברים יהיו בצורה מוסדרת ומגובשת.

גלעד אברהמי: לגבי המיסוי שציינת – כרגע אנחנו מקימים מרכז מידע בנושא מיסוי, שנערך עד שיאושר החוק של המיסוי.

גלעד אברהמי: עם אישור החוק יתחיל לעבוד מרכז המידע הזה וילווה את כל הנושא של ההקלות במיסוי.

מיכאל נודלמן: מיסוי זה חשוב מאוד, אבל אני גם אמרתי על השוני של תרבויות, שלא צריך לשלוח אליו כמה הוא חייב מסים, צריך בהתחלה להגיד 'תודה רבה שאתם הקמתם פה עסק, אנחנו שמחים מאוד ואנחנו נהיה בקשר איתכם'.

מיכאל נודלמן: זו תרבות אחרת, צריך להבין שיש שוני בין התרבות הישראלית והתרבות המערבית ואם אנחנו רוצים לשלב אנשים כאלה שיגיעו עוד ועוד ויעשו דברים טובים מאוד למדינה, אנחנו צריכים גם להבין את התרבות שלהם.

גלעד אברהמי: אנחנו ערים לכך ואנחנו רואים בזה כלי לעידוד עלייה.

גלעד אברהמי: אם יש היום עולים שלא רצו לעלות בגלל נושא מיסוי כי, בדיוק כמו שהוא ציין, יש להם חברות בחוץ לארץ והם לא רוצים שהחברות ימוסו, אז החוק אמור לתת את הפתרון לנושא המיסויי, כדי שהם יעלו וזה בהחלט כלי לעידוד עלייה מבחינתנו.

מיכאל נודלמן: שלושה חודשים?

מיכאל נודלמן: כי יש תור גדול, יש דרום אפריקאים, כולם סובלים מבירוקרטיה, לא יודעים מה לעשות וכדי לא לשכוח, תהיה פה ישיבה על העולים מדרום אפריקה ואני מבקש ממך ומהגברת להיות פה ולספר שיש דרך איך להגיע לתוצאות טובות.

גלעד אברהמי: השבוע, ביום ראשון או ביום שני, נפגשנו עם מר זלמן פרלמוטר מהסוכנות היהודית, על מנת לראות כיצד אנחנו נערכים לנושא קליטת העולים מדרום אפריקה.

גלעד אברהמי: יש התעוררות, אנחנו ערים להתעוררות הזאת, יחד עם זאת, צריך להבין שבאחוזים זה נשמע הרבה.

גלעד אברהמי: אבסולוטית, במספרים, עדיין מ-40 ל-100, כך שאנחנו עם האצבע על הדופק, אבל אנחנו מבינים שה-100 שיעלו הם יהיו טריגר לעלייה יותר גדול מדרום אפריקה ואנחנו נערכים בהתאם.

מיכאל נודלמן: הם לא מגיעים כי הם ציונים גדולים, הם מגיעים בגלל המצב, והרוב בהם רוצים לעבור לאוסטרליה, כי אין בעיות בשפה.

מיכאל נודלמן: בישראל יש להם בעיה עם השפה, אבל אנחנו צריכים לעשות הכל כדי שרובם יגיע למדינה שלנו.

מיכאל נודלמן: אנחנו זקוקים לאנשים כמוהו, אנשים כאלה.

חיים בלישה: אני גם עושה את הקו הזה של האוטובוס.

חיים בלישה: בצרפת אני פוגש המון צרפתים שהם ציונים, וכל הכבוד לך שדיברת על העניין של המנטליות.

חיים בלישה: צריך קודם כל להבין את המנטליות של הצרפתים.

חיים בלישה: הצרפתי הוא לא ישראלי ולא רוסי ולא אמריקאי, זה דבר ראשון.

חיים בלישה: יש להם רצון טוב לבוא ולהתאקלם בארץ, הבעיה שלהם זה העניין של השפה.

חיים בלישה: אתם יכולים לראות שאולי באילת, בגלל שיש כל כך הרבה תיירים בשנתיים האחרונות, רואים עכשיו כתוב בצרפתית.

חיים בלישה: חוץ מזה, שום דבר בצרפתית.

חיים בלישה: אני מתפלא שגם פה אין בכלל נציג שיכול לתרגם את כל הדברים החשובים שאתם אומרים.

חיים בלישה: יש פה יזם שבא לשלושה חודשים מצרפת, הוא רוצה באמת להקים עסק והוא היה יזם 40 שנה בצרפת.

חיים בלישה: יש פה אחד שכבר 27 שנים פה בארץ.

חיים בלישה: הוא המוביל בכל הנושא של תקשורת, בעיתונות הצרפתית.

חיים בלישה: יש לנו פה אחד שנמצא פה הרבה שנים.

חיים בלישה: זאת אומרת, הצרפתים מביאים ידע, הם יודעים לעשות זאת, הבעיה שהם באים לכאן ואין להם את הכלים בשביל להצליח.

חיים בלישה: למה?

חיים בלישה: כי הם צריכים לדעת קודם כל שיש זכויות, לא יודעים.

חיים בלישה: אם לא הכרתי את גב' גלית ואת מר עמנואל שיבר שבאמת עושים הכל בשביל להגיד לנו ולהגיד לנו 'חבר'ה, תתעוררו, יש זכויות', לא ידענו בכלל.

חיים בלישה: לא ידענו שיש זכויות.

חיים בלישה: אז בזכותם באמת יש לנו את ההתקדמות הזאת.

חיים בלישה: צריך גם, כמו שאדון לנקרי אמר, קשר בין המשרדים וזה מאוד קשה.

חיים בלישה: בן אדם בא בשביל להקים עסק ובסופו של דבר 60% מהזמן שלו זה להתעסק בכל הניירת ולחפש איך למצוא פתרון בעניין של הארנונה, איך למצוא פתרון, כמו שהוא אמר, בעניין השכירות, או איך לבנות.

חיים בלישה: זה קשה מאוד, כל הנושא הזה.

מיכאל נודלמן: אתם לא שמעתם בצרפת שישראל היא מדינה ביורוקרטית?

חיים בלישה: גם בצרפת זה ביורוקרטיה, אבל לפחות בצרפת יש לנו את השפה, פה אין לנו כלום.

מיכאל נודלמן: אולי בעלייה שלכם ושל דרום אפריקה אנחנו נצליח לשבור את הביורוקרטיה הזו, שמפריעה לנו גם.

חיים בלישה: אני לא ביקשתי לשבור את הביורוקרטיה, אין לי שום בעיה עם זה.

חיים בלישה: לפחות קודם כל מידע, זה דבר ראשון.

חיים בלישה: לתת לנו את הכלים, לדוגמה עניין של ייעוץ חינם בנושא של שיווק, ייעוץ חינם בנושא כלכלה, ייעוץ חינם מבחינה משפטית, ייעוץ חינם בשביל לדעת גם את הזכויות שלנו בסופו של דבר, לא רק של משרד אחד, של כל המשרדים שאפשר.

חיים בלישה: זה חשוב.

חיים בלישה: והכל בצרפתית גם, כי אין לנו שום דבר בצרפתית.

מיכאל נודלמן: אני מקווה שכך יהיה, כי כשהגיעה העלייה הגדולה מרוסיה, כל המקומות היו ב---

מרינה סולודקין: זה תלוי במספרים.

מרינה סולודקין: תגיעו מאות אלפי אנשים, אז יהיה צרפתית.

מרינה סולודקין: אנחנו עשינו את הרוסית כשפה נוספת כאן.

מיכאל נודלמן: אבל גם יהיה בצרפתית.

מיכאל נודלמן: יושב פה נציג משרד הקליטה והוא שומע את כל הדברים.

מיכאל נודלמן: אולי הוא שומע את זה לא פעם ראשונה ובעוד שלושה חודשים אנחנו נראה תוצאות.

מיכאל נודלמן: אני צריך להגיד שאני חושב שזה נושא חשוב מאוד ומיד אני אומר, בעוד שלושה חודשים אנחנו נעשה עוד ישיבה כדי לראות תוצאות מהמשרדים, לא רק ממשרד הקליטה.

מיכאל נודלמן: אנחנו נדבר עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ומשרד האוצר, אגף המסים.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לעשות הכל כדי שעולים כאלה יקבלו יחס הכי טוב ושהקליטה שלהם תהיה יותר נוחה מאשר הקליטה של העולים מרוסיה.

עמנואל שיבר: הערה קטנה, בדיוק בנוגע להקשר הזה.

עמנואל שיבר: יש נתון שקראתי במחקרים של המכון לתכנון העם היהודי.

עמנואל שיבר: יש נתון מאוד חשוב שאני בטוח שהוועדה יודעת, אבל אני חושב שזה חשוב שכולם יידעו.

עמנואל שיבר: היום המחקרים במכון לתכנון העם היהודי מראים ש-85% מיהדות התפוצות נמצאת במדינות בעלות GDI.

עמנואל שיבר: מדברים היום על איומים דמוגרפיים.

עמנואל שיבר: זאת אומרת האינדקס של ההתפתחות של המדינה, 85% מהיהודים בתפוצות נמצאים במדינות בעלי GDI יותר גבוה מישראל.

עמנואל שיבר: זאת אומרת שהמהפך בנושא של העלייה ממערב, לצערנו הרב גם נובע מירידה דרסטית, ממצוקה.

עמנואל שיבר: חלק בגלל שמאגרי המצוקה הסתיימו, אבל היום האתגר של מדינת ישראל בתחום העלייה הרבה יותר קשה, הרבה יותר מתקדם, כי היום אנחנו צריכים להתחרות, בדיוק כמו שאתה ציינת בצדק, עם מעבר של אוכלוסיות למשל מצרפת לארצות הברית וקנדה.

עמנואל שיבר: היום אנחנו מתחרים, כדי לקבל את היזמים האלה, כדי לקבל את האוכלוסיות הכי חזקות שיגיעו מצרפת, ארצות הברית, שגם שם יש משבר כלכלי, ומדרום אפריקה.

עמנואל שיבר: מדינת ישראל לא מספיק שהיא בעלת צמיחה גדולה, צריך שהחזית של המדינה, הפרונט, איך המדינה מציגה את עצמה, צריך להיות ברמה מתחרה עם השוק האירופי.

עמנואל שיבר: אם עד היום היו מביאים את העולים ממדינות מצוקה וכשעולה היה מגיע לארץ, אז המנגנון היה מנסה למצוא את הפתרונות בתחום התעסוקה והכל, כמו שנשמע באוכלוסיות אחרות, אז האוכלוסייה הזאת, כשהיא מגיעה לארץ, היא מצפה בזמן מאוד קצר למצוא סביבה עסקית וסביבה תרבותית מתאימה.

עמנואל שיבר: הדיליי של האוכלוסיות האלה מאוד קצר.

עמנואל שיבר: אם תוך שנה, שנתיים, שלוש שנים האנשים האלה מגיעים ורואים שלא הצליחו, הם יכולים לקחת כרטיס טיסה וללכת למקומות אחרים.

עמנואל שיבר: זאת אומרת אנחנו צריכים פה ליזום מהלכים.

עמנואל שיבר: הפרויקט שאני עושה במשרד הקליטה הוא אחד הפרויקטים שיוביל את הדברים האלה, אבל יש עוד הרבה מה לעשות ובעצם המטרה פה היתה להביא את אותם אנשים ולראות איך אנחנו יכולים לחשוב, כל המדינה ביחד, להציג תכניות חדשות לחלוטין, חדשניות, שיכולות להביא את האוכלוסייה.

עמנואל שיבר: הביקוש למדינת ישראל הוא גבוה, האוכלוסייה העסקית במדינת ישראל היום נכנסת חזק מאוד באירופה, היזמים האלה פוגשים בכל פינה באירופה יזמים ישראלים כמו תשובה וכמו זה.

עמנואל שיבר: הם רואים שיש פוטנציאל לארץ וכשהם מגיעים לארץ, הם מרגישים שחסר החיבור ופה זה דורש באמת חשיבה, אני חושב, חדשה, בגלל הנתון הזה וזה מה שרציתי להביא לידיעת הוועדה.

מיכאל נודלמן: אני מסכים איתך מאה אחוז.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מזור בהיינה: ברשותך אדוני היושב ראש, אני יכול להגיד לכם, יהודים יקרים, עולים מצרפת, אני כעולה מאתיופיה מרגיש פנימית ומזדהה איתכם.

מזור בהיינה: את כל הקשיים האלה אנחנו עוד לא עברנו, אלא אנחנו עוברים אותם וכנראה גם נעבור אותם.

מזור בהיינה: הייתי מאוד מעוניין לדעת כמה מהעולים החדשים בצרפת נמצאים בארץ?

עמנואל שיבר: הגיע בשנה שעברה העולה ה-80,000.

עמנואל שיבר: היום 82,000

פטריסיה חבבו: יש לנו 3,000 בשנה בערך עולים.

פטריסיה חבבו: סך הכל יש משהו כמו 80,000, 85,000.

מזור בהיינה: זו עלייה מכובדת מאוד.

עמנואל שיבר: 85,000 עולים מצרפת הגיעו לארץ.

עמנואל שיבר: אל נשכח שיש אוכלוסייה פרנקופונית, יוצאת צפון אפריקה משנות ה-50 שהיא מעל 500,000 דוברי צרפתית.

עמנואל שיבר: מדינת ישראל היא המדינה הפרנקופונית השנייה בעולם אחרי קוויבק.

עמנואל שיבר: וזה גם פוטנציאל אדיר להפוך את ישראל, מבחינה עסקית, להרבה יותר אטרקטיבית וחזיתית מול מדינות כמו צרפת, בלגיה, שווייץ, קוויבק והכל.

מיכאל נודלמן: אני מקווה שבעוד עשר שנים ישאלו 'למה אתה לא מדבר בצרפתית?

מיכאל נודלמן: כמה זמן אתה בארץ?

מיכאל נודלמן: '

מזור בהיינה: אז קודם כל אתם ראויים לכל ההתייחסות, זו חתיכה שראויה להתכבד, אתם כבוד גדול לעם ישראל.

מזור בהיינה: לא רק שאתם צריכים את התרומה, אין לי ספק שאתם תהפכו להיות פה, בעזרת ה', בארץ ישראל, הגוף, החברה והעדה שהכי תתרום ומאוד חבל, מאוד מיצר לשמוע שיש אנשים שרוצים לתרום, בניגוד למה שקורה אצלנו בקהילת יהודי אתיופיה, שהמצב הוא לצערי הפוך, הם זקוקים הרבה למדינה, לתומכים כמוכם.

מזור בהיינה: אבל לשמוע את מה שהאדון אומר, מצד אחד זה עושה לי אושר בלב, אבל מצד שני כל כך כואב, שכל הגופים האלה, הממשלה והמדינה במקום לחבק את העלייה הזאת, ללמוד מהם ולנצל אותם ולצמצם את הבעיות שיש בתוכם, ואין לי ספק שהאנשים האלה יכולים גם לתרום לצמצום האבטלה שגם ככה היא גואה, אז חבל שהעניינים הם במצב כזה.

מזור בהיינה: שוב, אני מזדהה איתכם הזדהות מלאה ואני גאה בכם, אתם יכולים לעשות המון למען המדינה.

מזור בהיינה: אבל אני יכול להגיד לכם דבר אחד, מניסיוני, ואתם יכולים ללמוד את זה גם מהעולים הרוסים, אתם יכולים ללמוד גם מקהילת יהודי אתיופיה, אם אתם לא דופקים על שולחן בגרונות חזקים, אתם יכולים, חלילה וחס, במצב הטוב להישאר אחורה ובמצב הכי גרוע לחזור לשם באוטובוסים, באופניים, בעגלות, במטוסים וחלילה וחס לא לרצות יותר לראות את הארץ.

מזור בהיינה: אני לא רוצה שנגיע למצב כזה, אני באמת לא רוצה, אנחנו נהיה שותפים לזה וצריך לדעת לדפוק על השולחן.

מזור בהיינה: אתם יודעים, בדרך בדיחותא אומר על אחד שנולדו לו רק בנות, שלוש, ארבע, חמש.

מזור בהיינה: הלך פעם אחת לבית חולים, אמר 'מה נולד לי?', אז אמרו לו 'בת', אז הוא דפק על השולחן וצעק, אז יצאה אחת מהאחיות, אמרה לו 'סליחה, סליחה, זה בן, זו היתה טעות'.

מזור בהיינה: אז הוא אמר, 'תראו את המדינה הזאת, אם לא דופקים על השולחן, לא מקבלים בן'.

מזור בהיינה: אמנם זו בדיחה, אבל זה המצב.

מזור בהיינה: אני שוב אומר לכם, כבן קהילה אני יכול להגיד לכם, בקהילת יהודי אתיופיה אנחנו התחלנו מתחת לאפס והיושב ראש יכול להיות פה עד, אנשים יכולים להיות עדים פה, בקהילה לא יודעים לדפוק על השולחן, להילחם על זכויותינו.

מזור בהיינה: אחד מהארגונים והגופים שנלחם פה, הבחור הזה, אני רואה אותו פה מתְמיד בוועדות, בכנסת.

מזור בהיינה: אתם צריכים לעשות את זה, אם תעשו את זה, לא רק תצילו את עצמכם ואת העתיד שלכם, אלא בעזרת ה' תוכלו הרבה הרבה לתרום לחברה הישראלית ואם אפשר גם לקהילת יהודי אתיופיה.

מיכאל נודלמן: אני מציע לפתוח בית ספר איך דופקים על השולחן.

אמיל לנקרי: מלה אחת רציתי רק להגיד בנושא הזה.

אמיל לנקרי: העולים מצרפת, לא מתאים להם מה שמציעים פה, לדפוק על השולחן.

אמיל לנקרי: אנחנו לא בנויים לזה.

מיכאל נודלמן: אתם לא צריכים.

אמיל לנקרי: ולא נעשה את זה.

אמיל לנקרי: במקום לבזבז את הזמן שלנו בלדפוק וללכת לבזבז במשרדים, רוצים לעבוד.

אמיל לנקרי: תבינו, זה חבל, רוצים לעבוד, רוצים לגרום לאחרים לעבוד.

מזור בהיינה: זה חלק מהמנטליות הישראלית, אין מה לעשות.

אמיל לנקרי: לא.

אמיל לנקרי: בשביל זה באנו לפה, כדי לצעוק ושאתם תעשו משהו.

אמיל לנקרי: שאלת על המשכורות.

אמיל לנקרי: אצלנו למשל משלמים בין 12,000 ל-20,000.

אמיל לנקרי: דבר שני, רציתי רק לתקן מה שאמר אדון בלישה.

אמיל לנקרי: זה נכון שיש מה לעשות בנושא של השפה, אבל אי אפשר להכחיש שהיום במשרד הקליטה קיימת חוברת בצרפתית, גם בביטוח הלאומי זה קיים.

אמיל לנקרי: אי אפשר לבוא ולהגיד שאין, עושים, אבל צריך לעשות עוד יותר.

אמיל לנקרי: היום העיתונות הצרפתית שקיימת, מעולם לא היתה קיימת ואדון אזולאי יכול להעיד על זה.

שרה מרום שלו: אני שמחה ומברכת אתכם על המפעל הגדול שאתם עושים, בבואכם לישראל.

שרה מרום שלו: העם היהודי סבל כל כך הרבה שכבר מגיע לכל עם ישראל קצת נחת ושיבואו לישראל לבנות את המדינה הזו.

שרה מרום שלו: יחד עם זה, אנחנו צריכים לדאוג שכל משרדי הממשלה יעשו ככל שביכולתם, מעל ומעבר, כדי לתת לכם את כל העזרה ושלא תעברו עוד פעם מה שעברו יהודי ברית המועצות.

שרה מרום שלו: באו לפה אנשים נפלאים והם עברו גיהינום מפני שבעלייה לא קלטו אותם כמו שצריך, ואני יודעת את זה מדברים אישיים.

שרה מרום שלו: אני רק אומרת שמשרדי הממשלה יעשו את הכל שזה יהיה במהירות ושאתם תיקלטו בצורה הרבה יותר יפה מאשר העליות הקודמות.

מרינה סולודקין: אני מציעה ליושב ראש שאנחנו נפנה, כגוף, כוועדת העלייה והקליטה, למשרד האוצר, לעשות חוברות מיסוי בארץ וגם למשרד התעשייה והמסחר, את התנאים של איך מקימים מפעלים ויעשו את זה בשפות.

מרינה סולודקין: אני אגיד לכם, במאבקים שאתם עכשיו, אנחנו היינו לפני 10 או 15 שנה ועכשיו רוסית זה שפה נוספת ועברית וערבית שהם השפות הרשמיות של מדינת ישראל.

מרינה סולודקין: אני חושבת שבגלל שאנחנו חיבור של עליות ותפוצות במדינת ישראל, אז המקום של שפות התפוצות ושפות של עולים צריך להיות מאוד גבוה, וטוב שמר לנקרי אמר שבמשרד הקליטה יש חוברות בצרפתית.

מרינה סולודקין: יש גם אינטרנט בצרפתית וגם במוסד לביטוח לאומי.

מרינה סולודקין: זה אחרי מאבקים גדולים.

מרינה סולודקין: אם אנשים מהעלייה של צרפת מחכים מהישראלים המקוריים שהם יעשו מה שנדרש, זה לא יהיה.

מרינה סולודקין: אבל זו מדינה דמוקרטית ואני חושבת שכאן, בוועדות של הכנסת, עלייה וקליטה, כלכלה, כספים, זה מקום ללחוץ, לדון ולהגיע לדברים שאנחנו רוצים.

מרינה סולודקין: אני גם ממליצה, בגלל שיש לנו ניסיון רב, איך להגיע משכבות עם השכלה יותר גבוהה מהממוצע בארץ, כמו שהאדון אמר שמגיעים ממערב, ממדינות שיש להן נתונים יותר גבוהים של התפתחות.

מרינה סולודקין: אנחנו לא הגענו ממדינה שהיא יותר גבוהה בהתפתחות, אבל היהודים היו מעמד-על, בעלי השכלה ב-67% יותר מ-15 שנה, וכשמגיעים ויש מפגש של ממוצע אחד ושל ממוצע אחר, יש קונפליקט, אבל מדינה דמוקרטית נותנת כלים לפתור את הקונפליקטים ולשפר את המצב.

מרינה סולודקין: יושבת כאן יושבת ראש של ארגון יוצאי צרפת, אני כל הזמן אומרת, בלי שאתם מתארגנים ומביאים את הנושאים לכאן או מאידך גיסא, מתארגנים ומביאים חברי כנסת, כמו שחבר שלנו מהקהילה האתיופית במפלגת ש"ס ויש לנו בקדימה נציג של הקהילה האתיופית, אז ביחד אנחנו במהירות יותר רבה פותרים את הבעיות.

מיכאל נודלמן: הם לא יכולים לחכות.

מרינה סולודקין: אז ללחוץ דרכנו.

מיכאל נודלמן: דרכנו, אני מוכן.

מיכאל נודלמן: עכשיו אני מבקש מהמנהל הכללי של משאבי אנוש, חברת אורביט Technology groop, נסים ברדה.

דנה גורדון: אולי נסיים קודם את הנושא של הצרפתים.

מיכאל נודלמן: סליחה, אנחנו לא סיימנו את הנושא של הצרפתים.

אברהם אזולאי: אני המנהל הכללי של העיתון הצרפתי שכבר קיים 6 שנים ואני מפיץ את זה בארץ ובחוץ לארץ.

אברהם אזולאי: זה קשר בין כל הקהילות הצרפתיות בארץ, חילונים, דתיים-לאומיים וחרדים.

אברהם אזולאי: זה מאוד חשוב כי הצרפתים, יחסית, הם מיוחדים, לא כמו החברה הישראלית.

אברהם אזולאי: אני רוצה להגיד שאני היוזם של העיתון בצורה מאוד פרטית.

אברהם אזולאי: כל העניין הכספי, אם אתם מדברים על כסף, זה בזכות המפרסמים, כי העיתון מופץ בחינם, והמטרה היא שהצרפתים יידעו מה קורה בחברה הישראלית.

אברהם אזולאי: זה נכון שזה בצרפתית, ושמעתי את כל העניין של הצרפתית, החוברות וכדומה, אבל אנחנו צריכים גם להתאקלם ולדעת לקרוא בעברית ולדבר בעברית, אפילו אם זה קשה בהתחלה.

אברהם אזולאי: אני בשבת לא קורה את העיתון שלי, אני קורא מקור ראשון.

אברהם אזולאי: בהתחלה היה קשה, אבל עכשיו התרגלתי.

אברהם אזולאי: אני הקמתי גם איגוד לעיתונות הצרפתית בארץ, שמאחד את כל העיתונות הצרפתית, וכל חודש אנחנו יוצאים לטייל בארץ, עם כל העיתונות, אפילו הזרה, לה-מונד, פרנסנטה, כל מה שאתם שומעים, שהם לא כל כך אוהדים את ישראל ואנחנו עובדים על ההסברה.

אברהם אזולאי: האמת היא שזו יוזמה פרטית, אני משקיע המון זמן וגם כסף, ואף אחד לא עוזר.

אברהם אזולאי: טוב אם היתה עזרה של המדינה, כי אנחנו עובדים גם בשביל התדמית של ארץ ישראל.

אברהם אזולאי: אני לא עושה את זה בשביל הכסף, אבל אני חושב שזה חשוב.

אברהם אזולאי: אם היה לי גם תקציב לזה, הייתי עושה דברים יותר יפים.

אברהם אזולאי: אני רוצה לציין שכל מי שעולה, אנחנו לא עושים טובה לארץ ישראל.

אברהם אזולאי: באנו כי רצינו לעלות, זה לא עניין של טובה.

אברהם אזולאי: לשמוע 'כל הכבוד' זה בסדר, אבל זה לא כל העניין.

אברהם אזולאי: כל אחד פה, יש לו חברה.

אברהם אזולאי: אני מכיר את כל דוברי הצרפתית פה שהקימו חברה וברוך ה' מצליחים, שתדעו, הם גם אולי מרוויחים כסף.

אברהם אזולאי: אנשים באים עם כסף ומשקיעים והם רוצים גם שאנשים שאין להם פרנסה ואין להם עבודה יתאקלמו בארץ, והם עושים את זה לא רק, הם לא יגידו, אבל אני יודע שהרבה אנשי עסקים פה עושים את זה גם כדי שהצרפתים שמגיעים ואין להם עבודה בהתחלה, ימצאו עבודה.

אברהם אזולאי: הם לא הכי טובים, אבל קודם כל שתהיה להם פרנסה ושלא יחזרו לצרפת.

אברהם אזולאי: אנחנו לא מעוניינים שהצרפתים שעולים יחזרו לצרפת.

אברהם אזולאי: אני חושב שאתם צריכים לעזור לא רק בלפרגן, אלא לעזור ולהגיד 'מה אתם צריכים?', אם יש תקציבים, אם אנחנו עובדים על ההסברה, על התדמית של ארץ ישראל, על הציונות, על הקליטה ועל העלייה, אנחנו גם צריכים תקציבים, כי אנחנו חברות פרטיות וזה רק הכסף שלי ואין לי מישהו שמשקיע או גב פיננסי.

אברהם אזולאי: אם היתה לי עזרה של המדינה בתחום שעוזר גם למדינה, ברוך הבא, בזה אנחנו מעוניינים.

אברהם אזולאי: ולא רק חוברות בצרפתית, גם תקציבים.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לענות.

מיכאל נודלמן: יש תקנון במשרד הקליטה, לאיזה נושאים הם יכולים לעזור.

מיכאל נודלמן: הם יכולים לעזור אם אתה רוצה לפרסם ספר.

מיכאל נודלמן: יש בתקנון.

מיכאל נודלמן: אם אתה רוצה לפרסם עיתון, הם לא יכולים לעזור לך.

מיכאל נודלמן: הם עובדים לפי התקנון.

מיכאל נודלמן: אם הם יעבדו לא לפי התקנון, אני לא יודע איפה הם היו עכשיו.

גלעד אברהמי: אני רוצה רק לחדד את מה שאמרת.

גלעד אברהמי: למשרד הקליטה יש קרן לסיוע לעולים בתחום היזמות העסקית.

גלעד אברהמי: במידה והעיתון שלך הוא עסק, או יזמות עסקית, יש באפשרותך לפנות לאחד ממרכזי המעלות, המרכזים העסקיים לעולים ותושבים חוזרים, שזה המט"ים, מרכז לטיפוח יזמות, ושם תוכל להיעזר.

גלעד אברהמי: אני חושב שבמסגרת הישיבה גם חשפנו ואמרנו שאתם יכולים לפנות.

גלעד אברהמי: גם במסגרת הוועדה שאנחנו נקים, אנחנו ניזום קשר איתכם בגלל שמר עמנואל שיבר מרכז את השמות שלכם ושם תוכל לקבל סיוע במידה ואתה זכאי לסיוע הזה, על פי תכנית עסקית שייבנו לך והיתכנות עסקית בנושא שלך ספציפית.

גלעד אברהמי: זה נכון לכל אחד ואחד מהיושבים כאן כשהם מדברים על סיוע.

אברהם אזולאי: ובעניין ההסברה מה אתה אומר?

אברהם אזולאי: איזו עזרה אפשר לקבל, וממי?

גלעד אברהמי: אני חוזר שוב פעם, במידה ותגיע לאותו מרכז, יבחנו את כל הצרכים שלך מבחינה עסקית.

גלעד אברהמי: אם אתה עומד בקריטריונים.

מיכאל נודלמן: לא כמו עיתון, עסק.

גלעד אברהמי: בלי שום קשר לזה, אני אשמח מאוד לקשר אותך עם הדוברת של משרד הקליטה ועם האגף המקצועי שלי, לפרסם אצלך בעיתון נושאים וזכויות שאנחנו מעניקים לעולים, גם לצרפתים, ודרכך נוכל להעביר את המסר לקהילה.

מזור בהיינה: לממן את זה, או להשתמש בו?

מזור בהיינה: למה אתה מתכוון?

גלעד אברהמי: אני מדבר כרגע על להעביר את המסר.

גלעד אברהמי: המימון, אמרתי---

אברהם אזולאי: אני לא צריך מימון.

אברהם אזולאי: להשתמש אפשר ולעזור להסברה, זה מאוד חשוב לתדמית של ישראל.

גלעד אברהמי: המימון, אמרתי, קשור לצד העסקי בקרן.

גלעד אברהמי: בלי שום קשר, הקרן נותנת כסף, אבל בדרך, עד לקבלת הכסף, יש גם יבוא עסקי, תכנית עסקית ובסוף גם ההלוואה, במידה ואתה זכאי.

גלעד אברהמי: ביורוקרטיה.

גלעד אברהמי: אבל בלי שום קשר, לפרסם אצלך בעיתון מידע, אם תרצה.

גלעד אברהמי: משרד הקליטה עושה את זה דרך וסטי ועושה את זה דרך עיתונים אחרים בשפה הרוסית ונשמח גם אצלך לפרסם.

מיכאל נודלמן: זה מאוד חשוב.

מיכאל נודלמן: יש עוד איזה רעיונות, בעיות, בקשר לצרפתית?

ברנרד לסרי: אני מטפל בעסק שעוסק בשירותים, פיתוח תוכנות וכו', אבל יש לי דבר שאני רואה ואנחנו רואים פה, שהטווח שבן האדם קורא לעצמו עולה, זה טווח מאוד מאוד ארוך.

ברנרד לסרי: אנחנו רואים פה שאנשים אומרים 'אני פה חמש, עשר שנים' ועוד מגדיר את עצמו כעולה.

ברנרד לסרי: מה שאני רואה זה שיש אנשים שמגיעים לפה וכשנפסקת העזרה, הם חוזרים לצרפת וההגדרה החוקית של עולה וההגדרה האמיתית, הזמן שהוא מתאקלם ונכנס, היא הרבה יותר רחבה וארוכה מהזמן שעוזרים לו.

ברנרד לסרי: אני רואה גם מהניסיון של החברה שלי, שיש אנשים שחזרו לצרפת ואני אומר חבל, אם היו עוזרים להם עוד חמישה חודשים, ששה חודשים, עוד שנה, היה אפשר שהם יישארו פה.

ברנרד לסרי: מה אני רוצה לומר?

ברנרד לסרי: שאם הם עולים, אז לוועדה הזו אין מקום.

ברנרד לסרי: זאת אומרת, אנחנו מדברים על יזמים---

מיכאל נודלמן: אולי התהליך של ההכנה צריך להתחיל בצרפת?

ברנרד לסרי: לא, אני אומר שהתהליך של העלייה זה שנה-שנתיים, אבל באמת בן אדם צריך שלוש שנים, חמש שנים, כדי להתאקלם פה.

ברנרד לסרי: אם אנחנו עוזרים לו לשנה, שנה וחצי, אנחנו עוזבים אותו כשהוא בסף ההצלחה, ואני ראיתי פה כמה כאלו שחזרו ממש בגלל עניין קצר.

ברנרד לסרי: זאת אומרת, ההגדרה של העולה על פי חוק לא מתאימה למציאות.

מיכאל נודלמן: כמה שנים זה?

גלעד אברהמי: הזכאות של עולה חדש היא עשר שנים במשרד הקליטה, על פי החלטת הממשלה.

גלעד אברהמי: יוצאי אתיופיה 15 שנה.

ברנרד לסרי: אני לא מדבר מצד המעסיק, אני מדבר מצד העולה.

ברנרד לסרי: הוא מקבל עזרה לשנה.

מיכאל נודלמן: סל קליטה זה חצי שנה.

ברנרד לסרי: אבל אני אומר שבן אדם אחרי השנה עוד לא ראוי.

ברנרד לסרי: אני, נגיד, לא מכניס עובדים שהם עולים בשנה ראשונה, כי אני יודע שבן אדם עסוק באולפן ובזה, אז אחרי שנה הוא מתחיל, הוא למד והתקופה הזו---

מיכאל נודלמן: למדינת ישראל יש ניסיון גדול.

מיכאל נודלמן: מדינת ישראל קיבלה מיליון אנשים, עולים מרוסיה, וחצי שנה רק הם קיבלו הכל ואחר כך הלכו ואף אחד לא מת.

ברנרד לסרי: זה תלוי מאיפה הוא בא.

ברנרד לסרי: אם הוא בא ממדינה יותר מפותחת, אז זו באמת בעיה.

מיכאל נודלמן: אתה יכול לענות?

גלעד אברהמי: אני רק רוצה לומר בנושא של הטיפול בעולים, באמת בהרבה מסגרות, גם עם שיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית, משרד הקליטה והסוכנות היהודית, אנחנו מתחילים פעילות עוד בעודם בחוץ לארץ וניתן לראות את זה במבצע של התושבים החוזרים שהתחיל בנובמבר 2007, ניתן לראות את זה בקורסי רישוי בתחום הרפואה.

גלעד אברהמי: לא מזמן סיימנו דיון מול המנהל הכללי של משרד הבריאות, אבי ישראלי, כדי להסדיר את כל הנושא של העברת קורסים, אם זה קורסים של רופאי שיניים לצרפתים, בחוץ לארץ עוד, כשהם נמצאים טרום עלייה.

מזור בהיינה: מאיפה אתה יודע שהם עולים לארץ?

גלעד אברהמי: בשביל זה יש לנו מנגנון, סוכנות יהודית.

גלעד אברהמי: למשל רופאים, הרישיון הוא רישיון ישראלי, כך שהוא לא יכול לעשות בו שימוש בכל מקרה בחוץ לארץ.

גלעד אברהמי: זו רק דוגמה.

מיכאל נודלמן: יש עוד משהו?

מיכאל נודלמן: אנחנו פה מסיימים את החלק הזה.

מיכאל נודלמן: אני שואל אם אנחנו סיימנו עם הנושא של יוצאי צרפת.

מיכאל נודלמן: דיברנו עם משרד הקליטה וביקשנו לזרז ההארכה של כל התקנות.

מיכאל נודלמן: אני חושב שהעלייה הזו והיזמות שלה מאוד חשובים ובשם הוועדה אני אפנה לראש הממשלה, הוא יושב ראש ועדת השרים לגבי עלייה, קליטה ותפוצות.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים להביא לאוזניים שלו את החשיבות של הקליטה המוצלחת של אנשי הקהילות ממערב שרוצים לבנות פה את החיים שלהם, וגם יזמים שיוזמים עסקים, וגם לשר האוצר, ואני בטוח שחלק מהבעיות, לא הכל, אנחנו יכולים לעבור.

עמנואל שיבר: כמו שאתה אומר, אנחנו עכשיו חיים ברמה של קיצוצים, בקיצוצים בכל הפרויקטים, בכל מקום שרוצים לעשות משהו, גם בתחום התעסוקה, אבל המסר פה שרצינו להראות, שיש אוכלוסייה שמביאה לפה השקעות וזה סוג של אוכלוסייה שהמדינה והאוצר צריכים להבין שהשקעה פה משתלמת.

עמנואל שיבר: הם לא מבינים את זה, תמיד התדמית של העלייה והקליטה זה שהכסף הולך, פה מביאים אנשים שיכולים למנף את הכסף ואני חושב שאם נציג בכיר של אגף התקציבים במשרד האוצר יהיה וישמע את הדרישות של מר גלעד אברהמי, ובאמת יבין שבפרויקטים שבאים להעצים את התהליך הזה, פשוט אין בררה.

עמנואל שיבר: כמו בכל דבר כלכלי, המדינה צריכה להשקיע ויש פה השקעה משתלמת.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לפנות לראש הממשלה.

מיכאל נודלמן: לא בכל פעם אני פונה לראש ממשלה, ולהסביר לו מה קרה פה, שאנשים לא מבקשים כסף, הם משקיעים כסף, הם מייצרים מקומות עבודה בכסף שלהם ופה לעשות מחסום ביורוקרטי זה פשע, פשע אמיתי.

עמנואל שיבר: נכון.

עמנואל שיבר: המחקר שעשינו מראה שאם עוזרים לקבוצה הזאת של העולים, למשל אלה שנמצאים בירושלים, שהיום יש להם כמה מאות מקומות עבודה, ניתן בקלות, תוך שנתיים, לייצר בין 500 ל-700 מקומות עבודה בעלויות של אחוזים בודדים ממה שהמדינה משקיעה כדי לייצר מקומות עבודה במפעלים גדולים או בעסקים כמו אינטל.

עמנואל שיבר: ניתן פה לייצר מאות מקומות עבודה במחיר של מיליוני שקלים בודדים שאותם המיליונים הבודדים האלה גם היום לא נמצאים, לצערנו הרב, בתוך הצנרת.

מיכאל נודלמן: לוועדה יש ניסיון, קשר עם כל מיני עליות ואני לא רוצה להגיד שיש עליות טובות ועליות פחות טובות, אבל יש הבדל בין העלייה שאנחנו מדברים עליה עכשיו ובין עליות אחרות.

מיכאל נודלמן: מדינה צריכה לעשות הכל כדי שהעלייה הזו תרגיש שהיא בבית ושאין לה שום מחסומים כדי לבנות פה את מפעל החיים שלהם וגם העסקים שלהם.

נסים ברדה: שלום לכולם.

נסים ברדה: אני פרשתי מצה"ל אחרי 31 שנים של שירות, עסקתי בתחום משאבי אנוש בצבא והיום אני בחברת היי-טק, חברת אורביט, סגן מנהל כללי למשאבי אנוש.

נסים ברדה: נקראתי על ידי נשיא התאחדות התעשיינים, מר שרגא ברוש, להוביל צוות חשיבה שעוסק בטיפול ביוצאי אתיופיה.

נסים ברדה: זה קורה בעקבות זאת שהובלתי כמה מהלכים בצבא בתחום הזה.

נסים ברדה: הצלחנו להגיע להישגים יפים מאוד של שילוב יוצאי אתיופיה בצה"ל, באמצעות קורסים ייחודיים שייעדנו להם, ובסך הכל באתי לעניין הזה בהתנדבות ומתוך רצון טוב להוביל את המהלך.

נסים ברדה: בנינו פורום של אנשים, אני תיכף אמנה את שמותיהם ואת המקומות שמהם הם מגיעים.

נסים ברדה: התחלנו בתהליך שלצערי אנחנו די תקועים, שוב, על ביורוקרטיה ואני אגע בזה בהמשך.

נסים ברדה: התנעת הפעילות היא גם של גופים ציבוריים, גם של פרטיים, גם של עסקיים וגם ממשלתיים, כשאנחנו רוצים לקדם ולשלב את עולי אתיופיה בתעשייה באמצעות הכשרה מקצועית טכנולוגית והשמה תעסוקתית בתעשייה, כאשר כל זאת צריך להיות בהלימה לצרכי התעשייה, לצרכי המשק כמובן ולמאפייני האוכלוסייה.

נסים ברדה: אנחנו צריכים להתאים להם את מה שאנחנו הולכים לתת להם ואנחנו צריכים לענות גם לצרכים של האוכלוסייה.

נסים ברדה: אולי כדאי להגיד כאן

נסים ברדה: משפט אחד – מדינת ישראל מזה 20 שנה מצמצמת את החינוך הטכנולוגי.

נסים ברדה: אנחנו בשנה, בערך, מכשירים במדינת ישראל 3,500 עד 4,000 איש, שמגיעים לצבא עם הכשרה טכנולוגית.

נסים ברדה: מדינת ישראל צריכה סדר גודל של 5,000 עד 7,000 איש אחרי הצבא לתעשייה, כדי לשמר את המצב הקיים של הייצור ושל היצוא.

נסים ברדה: יש לנו חוסר בחינוך טכנולוגי, בבוגרי המערך הטכנולוגי, וראינו כאן הזדמנות לשלב אנשים שנמצאים לא במעגל העשייה בתפקידים משמעותיים, לשלב אותם בהכשרה מקצועית שתענה גם לצרכי התעשייה.

נסים ברדה: קצת נתונים – אנחנו מדברים על אוכלוסייה של 100,000 איש בערך, שליש מתוכם ילידי ישראל.

מזור בהיינה: 120,000.

נסים ברדה: אני מדבר על נתונים לסוף 2005, כן ירבו, אני שמח.

נסים ברדה: שליש כנראה הם עדיין ילידי ישראל וגם צה"ל מתייחס לאוכלוסייה הזו, גם לילידי ישראל, כיוצאי אתיופיה, על מנת לשלב אותם ולטפל בהם וזה חשוב, כי היתרונות שניתנים לעולים חדשים הם יתרונות גבוהים וזה על מנת לטפל באוכלוסייה.

נסים ברדה: מדברים על זה שלשיעור גדול בקרב האוכלוסייה אין תעודה ושיעור נמוך יחסית בעלי תעודה תיכונית ואקדמאית.

נסים ברדה: אם אנחנו מסתכלים על אנשים שאינם בעלי תעודה, אנחנו רואים שבקרב האוכלוסייה של חבר העמים ובקרב הישראלים, המספרים הם זניחים לחלוטין, לעומת זאת 20% מהאוכלוסייה של יוצאי אתיופיה אינם בעלי תעודה.

נסים ברדה: כשאנחנו מדברים על תעודות תיכוניות ועל אקדמיות כמובן, אנחנו מדברים על 66% בקרב אוכלוסיית ברית המועצות, אנחנו מדברים על 46% ילידי ישראל ורק על 22% מהאוכלוסייה של יוצאי אתיופיה, ילידי ישראל או יוצאי אתיופיה שהם בעלי תעודות.

נסים ברדה: מדברים בסך הכל על אוכלוסייה של כ-20,000 שמועסקים במשק.

נסים ברדה: אלה נתונים של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

נסים ברדה: גם הנתונים הקודמים הם של המחקר של משרד התעשייה ושל התאחדות התעשיינים.

נסים ברדה: שיעור אבטלה גבוה יחסית, כ-13% ומעל חצי שנה, 43%.

נסים ברדה: כלומר יש פה אוכלוסייה שזקוקה לטיפול, שעם ישראל לא ממצה את ההון האנושי שישנו שם, ואין לנו הרבה משאבים, יש לנו אנשים טובים, אנחנו צריכים למצות אותם, צריכים להכשיר אותם וזאת הדרך היחידה לפרוץ בעשייה שלנו.

נסים ברדה: אם אנחנו מסתכלים על אוכלוסייה שנמצאת בקו העוני, אנחנו רואים, שוב, שיוצאי אתיופיה הם 52% מתחת לקו העוני, לעומת אוכלוסיות אחרות, שהמספרים הם ממש שליש מכך.

נסים ברדה: כלומר אין ספק שהכשרה מקצועית, תעודות ותעסוקה, מביאים אותם למקום אחר לחלוטין.

נסים ברדה: אני מדבר על אוכלוסייה שונה לגמרי מהאוכלוסייה שדיברנו קודם.

נסים ברדה: זו אוכלוסייה שזקוקה לתהליך של ההכשרה ועם ישראל, מדינת ישראל, זקוקים להכשרה שלהם.

נסים ברדה: זאת אומרת זה מצב של win-win.

נסים ברדה: אם אנחנו מדברים על השתלבות בשוק העבודה, אנחנו רואים ששיעור גבוה יחסית של עולי אתיופיה הם עובדים בלתי מקצועיים, לעומת אחוזים יחסית נמוכים של מהנדסים, של מנהלים, של אקדמאים, ואנחנו רואים כאן, שוב, 8% בלבד, לעומת 41% באוכלוסייה הוותיקה, ולעומת 25% מקרב עולי ברית המועצות וחבר העמים שהם בתפקידי ניהול.

נסים ברדה: לעומת זאת, תראו כאן בתפקידים הבלתי מקצועיים, אנחנו רואים סדר גודל של 37% לעומת 5% ילידי ישראל ו-16% בקרב עולי חבר העמים.

נסים ברדה: כלומר זה משהו שמוביל אותנו לכל אורך הדרך; אי הכשרה, אי השכלה, אי מקצועיות מונעת השתלבות, מביאה לתעסוקה בתפקידים שוליים, לא במיינסטרים של העשייה במדינה ומשאירה אנשים מתחת לקו העוני.

נסים ברדה: אם אנחנו מדברים על שילוב יוצאי אתיופיה בתעשייה, אנחנו מדברים על 24% בערך מכלל המועסקים שהם עולי אתיופיה.

נסים ברדה: מסך הכל העולים שמועסקים, 24%.

נסים ברדה: אנחנו מדברים על זה שמועסקים עולי אתיופיה מקצועיים, אנחנו רואים כאן יחסית אחוז גבוה ובלתי מקצועיים אנחנו רואים, שוב, אחוז גבוה יחסית לישראלים.

נסים ברדה: כאן יש אחוז גבוה מוכשרים ומועסקים, וכאן יש בלתי מקצועיים עדיין בהיקפים רבים.

נסים ברדה: מה המקצועות שאנחנו צריכים בתעשייה?

נסים ברדה: המקצוע שאנחנו צריכים בתעשייה, אז אם אנחנו מדברים רק על רצפת הייצור, אז אנחנו צריכים בענף המתכת ריתוך, מסגרות, עיבוד שבבי, עיבוד שבבי ממוחשב, CNC, שאלה מקצועות מאוד יוקרתיים עם מוביליות תעסוקתית גבוהה מאוד, עם שכר גבוה מאוד, נצרכים היום במשק, חסרים לנו היום ידיים עובדות במקצועות האלה.

נסים ברדה: אנחנו מדברים על זה שחסרים הנדסאים במכונות, בחשמל, באלקטרוניקה, מיזוג אויר, מכטרוניקה, מחשוב ובקרה, תכנתי ובקרי CNC ואוכלוסיית יוצאי אתיופיה יודעת ללמוד את הדברים האלה ויכולה להשתלב בתעשייה בצורה יפה מאוד.

נסים ברדה: בתחום ההנדסה חסרים לנו היום במדינה מהנדסי מכונות, מהנדסי אנרגיה, אלקטרו-אופטיקה, פיזיקה, חשמל וביו טכנולוגיה.

נסים ברדה: אלה המקצועות שאם אנחנו מצליחים לסגור את הפערים, אנחנו יכולים, כמדינה, כתעשייה, כחברה, לצעוד כמה צעדים קדימה, להגדיל את הייצור במדינה, להגדיל את הייצור בצורה מאוד משמעותית.

נסים ברדה: אני הקמתי צוות חשיבה שהשותפה שלי, דר' טל לוטן, נמצאת כאן, מטעם התאחדות התעשיינים.

נסים ברדה: בצוות שותפים נציגי האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, הפרויקט הלאומי לעולי אתיופיה, מהג'וינט אגף שילוב עולים ותב"ת, מצעד פורום הקצינים האתיופיים, משרד הביטחון, האגף לחיילים משוחררים, עמותת טבקה, הסוכנות היהודית, משרד הקליטה, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, האגף להכשרה מקצועית, הביטוח לאומי ותל"ם שזה גוף שעוסק בהכשרה של אנשים.

נסים ברדה: קיימנו סדרה ארוכה מאוד של דיונים, התחלנו באוקטובר 2007 בפגישת התנעה, ושמחתי לראות קבוצה גדולה מאוד של אנשים שבאו, התנדבו ורצו לשלב ולשתף פעולה.

נסים ברדה: למדנו את האוכלוסייה האתיופית, למדנו את הנתונים המאפיינים את האוכלוסייה האתיופית, יצאנו לשדרות לביקור, היה חשוב להגיע לשדרות באותה תקופה שהיתה קשה וגם היום לצערנו היא עדיין קשה, הגענו עם כל הצוות לשדרות ושם ראינו במפעל אסם דור שני של יוצאי אתיופיה מועסקים בתפקידים ותפקידים ניהוליים, לא רק בתפקידים שוליים, אלא רואים שם אוכלוסייה שלמדה, השתלבה, התקדמה.

נסים ברדה: ההורים כבר יוצאים לפנסיה והם מביאים את הילדים לעבוד באותו מפעל, דבר שראוי להערכה.

נסים ברדה: וכאן הוכחנו שאפשר לשלב את יוצאי אתיופיה בתחומי העשייה והפרכנו כל מיני דעות קדומות שהיו, שאין התמדה וכן הלאה.

נסים ברדה: הוכחנו שיש יכולת והתמדה, ורק צריך לקחת ולכוון את האנשים כמו שצריך.

נסים ברדה: בנינו תכנית עקרונית ורצינו לצאת עם פיילוט.

נסים ברדה: בנתניה, באשדוד ובאשקלון – שם מצאנו ריכוזי אוכלוסייה גדולים והנחנו שאנחנו נצא לשם לפיילוט ונצליח להשיג שם הישגים, להוכיח היתכנות ואחר כך לפרוץ בכל המדינה.

נסים ברדה: בפברואר 2008 קיימנו דיון נוסף בעניין הזה, במרס 2008 קיימנו שני דיונים נוספים במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, ואני חייב להגיד שהמקום היחיד שקיבלנו כתף חמה זה היה במשרד התעשייה, אצל מר שלום בן משה.

נסים ברדה: שם הוא הבין אותנו, הוא הבין שצריך לעשות איזה שהיא פריצת דרך ואיזה שהוא שינוי, האנשים תחתיו לא הבינו את זה לצערי, עד שהוא נתן את תפיסת העולם שלו בעניין הזה, ואנחנו די תקועים.

נסים ברדה: היעדים שלנו כרגע הם פתיחת חמש הכשרות מקצועיות באזורי נתניה, אשקלון.

נסים ברדה: רצינו את זה אחרי פסח, אנחנו עדיין תקועים.

נסים ברדה: תיכף אני אגיד גם למה.

נסים ברדה: המימון של הכשרות יהיה על בסיס התקציב של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, ויש לזה את ההסכמה.

נסים ברדה: הכשרה ייעודית לאחר פרק ההכשרה במרכז הכשרה, עד שלושה חודשים, כי אי אפשר לגמור את הקורס וישר להשתלב מול מכונה, צריך הכשרה נוספת.

נסים ברדה: גם כאן משרד התעשייה הסכים.

נסים ברדה: כשאני אומר משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, זה כמובן מר שלום בן משה עם האגף שלו.

נסים ברדה: אופציה לפתיחת הכשרות גם אחר הצהריים.

נסים ברדה: או ישנו דבר שהוא מוזר לי מאוד, אנשים עובדים, בתפקידים שונים ומשונים, מאבטחים בקניון, עובדים בניקיון בבוקר.

נסים ברדה: אפשר לבוא ולקחת אותם אחר הצהריים ולהכשיר אותם במקצועות שהם יהיו מקצועות טובים למדינה, מקצועות שיובילו אותם במוביליות חברתית אחרת לגמרי.

נסים ברדה: באים למרכזי הכשרה, מרכזי ההכשרה אחר הצהריים סגורים.

נסים ברדה: אי אפשר להשיג מרכזי הכשרה.

נסים ברדה: מה שאותי מטריד זה שישנן מכונות וישנם מרכזי הכשרה שאנחנו לא ממצים אותם.

נסים ברדה: בעולם ממצים את מרכזי ההכשרה 24 שעות ביממה.

נסים ברדה: אנחנו ממצים אותם רק בשעות הבוקר.

נסים ברדה: כנראה שיש לנו הרבה כסף ואנחנו יכולים להקים הרבה מרכזי הכשרה ולא לנצל אותם עד הסוף.

נסים ברדה: זו ממש איוולת.

נסים ברדה: אז גם כאן אנחנו מתחילים באיזה שהיא פריצת דרך של הבנה שאפשר לפתוח מרכזי הכשרה אחר הצהריים ואפשר לקחת אנשים ולעשות להם הסבה מקצועית.

נסים ברדה: זה גם פתרון לחלק מהאנשים שיש להם פרנסה בבוקר, כי אדם שעובד, להגיד לו 'תעזוב את העבודה ובוא תלמד', איך הוא יפרנס את משפחתו באותה תקופה?

נסים ברדה: גם לעניין הזה צריך לתת מענה וכאן יש פתרון.

נסים ברדה: דיברנו על זה שמקבלי הבטחת הכנסה לא ייקראו להשתלב בתעסוקה אחרת בתקופת ההכשרה.

נסים ברדה: סיכמנו שאנשים שהם לכאורה נרשמים כמקבלי הבטחת הכנסה או מובטלים ומחפשים להם תעסוקה, באותה תקופה של ההכשרה לא יקראו להם ולא ישימו אותם לתפקידים או לתעסוקה אחרת, אלא יאפשרו להם להמשיך וללמוד ולקבל את דמי האבטלה באותה תקופה.

נסים ברדה: זו גם פריצת דרך יחסית טובה.

נסים ברדה: דמי קיום – כרגע יש איזה שהיא הבנה עם האוצר לתת מלגה בסדר גודל של 2,000 שקל.

נסים ברדה: כרגע אין אישור סופי לזה.

נסים ברדה: אנחנו תקועים בנבכי הביורוקרטיה וצר לי שאין כאן נציג של משרד האוצר שישמע את העניין הזה ואפשר יהיה לקדם את זה.

נסים ברדה: וצריך לבטל את הקנס של קיצוץ בדמי אבטלה לכל מי שאנחנו לוקחים אותו להכשרה.

נסים ברדה: הצלחנו ליצור מחויבות אצל המעסיקים, אצל המפעלים.

נסים ברדה: יש כרגע מפעל נוסף שלא מופיע כאן, מפעל טבע שלקח על עצמו, כפרויקט, הוא מממן את ההכשרה, הוא משלם משכורת לאנשים תוך כדי הכשרה, הוא משלם משכורת לאנשים בתקופת ההסבה המקצועית וההטמעה שלהם ואנחנו מצליחים שם להכשיר מפעילי מכונה, שזו קבוצה יפה, שאנחנו מקווים לדחוף את זה.

נסים ברדה: יתר הדברים – אנחנו תקועים במשרדי ממשלה.

נסים ברדה: אני זוכה לשיתוף פעולה חלש, אם לא מפריע, מחלק מהמשרדים, שזה פשוט מדהים.

נסים ברדה: אני עושה את זה בהתנדבות, אבל הבית שלי משלם לי משכורת בזמן שאני עסוק בפרויקט הזה בהתנדבות ובמקביל, אני מקבל תשובות ממשרדי ממשלה שקובעים דיונים, הם לא מגיעים לדיונים, הם מבטיחים שהם יגיעו והם לא מגיעים, אני שומע כל מיני תפיסות עולם ממשרד הקליטה, מנציגה של משרד הקליטה שמגיעה אלינו לוועדה שאין מה לעשות עם האוכלוסייה הזו ואי אפשר יהיה לשים אותה בשום תהליך.

נסים ברדה: היא לא מתביישת להגיד את זה בתוך הפורום ואנחנו בבעיה.

נסים ברדה: אם מישהו לא ייקח את העסק הזה ויזעזע את משרדי הממשלה, ויש החלטת ממשלה להוביל את ההכשרה המקצועית של יהודי אתיופיה.

נסים ברדה: יש החלטת ממשלה להעמיד משאבים רבים לעניין הזה, ולצערי אנחנו תקועים.

נסים ברדה: אנחנו לא מצליחים לקדם את העניין הזה בצורה רצינית ואנחנו פשוט נרים ידיים.

נסים ברדה: יש כאן אנשים שעושים את זה בהתנדבות, יש גם אנשי תעשייה שמחכים לידיים עובדות, הם בסוף יתייאשו ויגידו 'חבר'ה, אתם לא מביאים את הסחורה, אנחנו נחפש אותה במקום אחר'.

נסים ברדה: אני חושב שזו הזדמנות שתתפספס לנו.

נסים ברדה: יש כאן מצב שצריך לנצל אותו.

נסים ברדה: תודה.

מיכאל נודלמן: משרד הקליטה, תגידו לנו מה קורה פה?

מיכאל נודלמן: מצד אחד אנחנו מדברים---

מזור בהיינה: יש פה האשמה חמורה מאוד.

נסים ברדה: אני מחכה להיפגש עם שר הקליטה.

נסים ברדה: אני ביקשתי להיפגש איתו, אני אפגש איתו באופן אישי.

נסים ברדה: אנחנו מכירים משכבר הימים, אני מכיר את הרגישות שלו ואני מאמין שאצלו אני אצליח לקבל סיוע מלא.

מזור בהיינה: תעזוב את הפקידה בצד, תיפגש איתו ישירות.

מיכאל נודלמן: אתה יודע איזה רגישות יש לתעסוקה של יוצאי אתיופיה.

גלעד אברהמי: למשרד הקליטה יש אגף ספציפי או מחלקה לאתיופי, מר דוד יאסו מנהל אותה, תחת המשנה למנהל הכללי, מר חנוך תמיר.

מזור בהיינה: למה הוא לא פה?

גלעד אברהמי: שאלה טובה.

גלעד אברהמי: הטיפול התעסוקתי לאתיופים הוא דרך האגף שלי.

גלעד אברהמי: אנחנו מנחים תעסוקתית את הנושא המקצועי בתחום הזה, את האגף שלו, שמטפל בכלל הנושאים, לא רק בתחום התעסוקתי.

גלעד אברהמי: בנושא הטכנולוגיה, אני רוצה להתייחס למה שאמרת.

גלעד אברהמי: יש איזה שהוא שינוי כיוון היום, או שינוי מגמה בחשיבה שהשר מנסה להוביל על מנת לנסות לעבות או לפתח יותר את התחום הטכנולוגי ולהעביר קבוצות של בני העדה והקהילה ללימודים.

גלעד אברהמי: במקום שילמדו לימודי תואר ראשון, המח"ר, כלליים, ולא מצליחים להשתלב בשוק העבודה, לנסות להעביר אותם ולפתח מסלולים טכנולוגיים.

מיכאל נודלמן: אבל פה יש פרויקט שמשלמים כסף, הכל מוכן.

מיכאל נודלמן: מה הבעיה?

גלעד אברהמי: נכון, זה מחזק את מה שהוא אומר, שפועלים היום בכיוון הזה.

גלעד אברהמי: אני אשמח אם תיפגש עם השר, אני גם אשמח להיפגש איתך.

נסים ברדה: אתם צריכים לקרוא לנו, לחבק אותנו, להגיד לנו 'אתם הבייבי שלנו, אנחנו עושים את העבודה למטה, מה שאתם צריכים תקבלו'.

נסים ברדה: אני מקבל כתף קרה, לצערי.

גלעד אברהמי: הוא ציין פרויקט של תל"ם, תעסוקה, לימודים, מגורים.

גלעד אברהמי: הוא ציין פרויקט של משרד הקליטה ששותף איתך בוועדה.

גלעד אברהמי: בלי שום קשר לקהילה, בכלל, היום יש מקצועות נדרשים, CNC, מקצועות של נהגים, אנחנו מנסים לאתר קבוצות בתוך הקהילה, על מנת לשלב אותם בתעסוקה.

גלעד אברהמי: אני רוצה להגיד פה משהו על השולחן הזה ולהגיד לכם, הרבה גופים פועלים לטובת שילוב עולים ועולי אתיופיה בפרט.

גלעד אברהמי: המגמה היום קצת השתנתה בתחום התעסוקה.

גלעד אברהמי: המגמה השתנתה עקב בעיות קיצוץ התקציב.

גלעד אברהמי: אנחנו כבר לא מכשירים אנשים ומחפשים להם מקומות עבודה.

גלעד אברהמי: זה בזבוז של משאבים שאין לנו אותם, וגם קצת אשליה של העולה.

גלעד אברהמי: אנחנו לא פותחים שום הכשרה עם אין לנו הבטחה של מעסיק שמתחייב לקלוט אותו בסיום ההכשרה.

גלעד אברהמי: זה אומר שהמעסיק ראה את קבוצת המיקוד שאותה אנחנו רוצים להכשיר, מיין אותה בעצמו, אמר 'אותם אני מעוניין להכשיר', ורוב המעסיקים לא מכשירים על חשבונם, אנחנו מכשירים אותם על חשבון כספי מדינה, ואותם אנחנו מכשירים ובסופו של דבר שמים אותם במקום העבודה.

גלעד אברהמי: וזאת ההתחייבות של המעסיק לקלוט אותם.

גלעד אברהמי: אני יכול לומר לכם שהמון המון מעסיקים במשק לא מוצאים לנכון לקלוט את אותה קבוצה שאנחנו מאתרים אותה אצלם בשוק העבודה והם באמת מסננים, ויש לנו בעיה.

גלעד אברהמי: לכן יש קבוצות של מקצועות שבהם השוק כן מוכן לקלוט עם פחות תנאים מגבילים, כמו נהגים, נהגי אוטובוס.

גלעד אברהמי: נפגשנו עם מר מיקי לוי, יושב ראש אגד תעבורה, שמוכן לקלוט עולים ועולים מהעדה האתיופית בפרט, ואנחנו כבר גיבשנו פרויקט לפני שבועיים.

גלעד אברהמי: בשבוע הבא, בלי שום נדר, ייצא פרסום בעיתון בקריאה לעולים שמעוניינים לעבור הכשרה לנהגי אוטובוס, או לנהגי משא, לבוא להתייצב ולהתחיל תהליכי מיון והכשרה, הכשרה שרובה תמומן, אגב, על ידי השוק הפרטי ולא על ידי המדינה, על ידי הסכמים שיצרנו איתם.

גלעד אברהמי: כן ניתן, במסגרת ההכשרה, את דמי הקיום של משרד הקליטה, כן ניתן הבטחת הכנסה ועוד סכומים אחרים שיתמכו באותו מעסיק שמעוניין להכשיר ולקלוט את העולה.

גלעד אברהמי: מתבצעות פעולות בתחום הזה של יוצאי אתיופיה, פעולות מאוד ממוקדות.

גלעד אברהמי: אני חייב להגיד, תכנית החומש---

מזור בהיינה: עזוב, עזוב.

מיכאל נודלמן: סליחה, אנחנו יודעים על כל התכניות, על כל הצעדים.

מיכאל נודלמן: אני שואל לגבי התכנית שאנחנו רואים פה.

גלעד אברהמי: לגבי התכנית הזו, אנחנו לא מכשירים אנשים סתם, אנחנו מחכים למפעלים להעסיק אותם.

גלעד אברהמי: אני חייב להגיד, דר' טל לוטן סיימה הכשרה של אנשים שעסקו בריתוך, למדו ריתוך באזור אשקלון, 14 אנשים סיימו, המפעלים רבו על האנשים האלה.

גלעד אברהמי: אם היו לי 28 שם, אפשר היה לשבץ את ה-28.

גלעד אברהמי: אנחנו מחכים רק לשלב ידיים ולהמשיך הלאה.

מיכאל נודלמן: אני לא מבין.

מיכאל נודלמן: או ששם יש בעיה או ש---

מזור בהיינה: או שיש בעיית תקשורת.

מזור בהיינה: הם מדברים פה על משהו מאוד מוגדר, לא מדברים פה על דברים שאתה אומר שהמדינה מתחייבת לבזבז כסף, אלא מדברים איתך על משהו ספציפי.

מזור בהיינה: האם יש בעיה ביניכם לשבת בלי שצריך לערב את השר?

מזור בהיינה: זה מה שאני לא מבין.

גלעד אברהמי: ממש לא, ולכן הזמנתי אותו.

גלעד אברהמי: אמרתי לו שאני מוכן לשבת איתו.

גלעד אברהמי: אני לא מכיר את הפעילות שלו.

גלעד אברהמי: למשרד הקליטה נכנסתי ב-2007, כנראה ביום הקמת הוועדה שלו, שלא הייתי חשוף אליה.

נסים ברדה: חנוך מכיר את העבודה, הנציגים של חנוך יושבים אצלי בוועדה קבוע, כשהם מגיעים.

נסים ברדה: כשהם לא מגיעים, לא מגיעים.

מיכאל נודלמן: הבנתי.

מיכאל נודלמן: יש לי בקשה.

מיכאל נודלמן: כמה זמן אתם צריכים כדי להיפגש?

מזור בהיינה: שבוע, גג.

מיכאל נודלמן: שבוע?

גלעד אברהמי: מבחינתי בפעם הבאה שהוועדה תתכנס---

מזור בהיינה: לנו דיווח תוך שבוע, בלי קשר לוועדה.

גלעד אברהמי: בבקשה, אני אשמח מאוד.

גלעד אברהמי: אני אשמח מאוד שהוא ידווח לכם שהוא נפגש איתי, כמי שמרכז את הוועדה ולנסות להתחיל---

מאיר לופטינסקי: אדוני היושב ראש, אני מהסוכנות היהודית.

מאיר לופטינסקי: מתוך היכרותנו עם מר גלעד אברהמי, גלעד פותח לכל הדברים האלה והוא תמיד מוכן ונכון לכל הדברים האלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו מבינים שכולם מוכנים, כולם פתוחים, אבל הזמן עובר וזמן זה כסף.

מיכאל נודלמן: אני הבנתי שבתוך שבוע אנחנו נקבל דיווח בנושא הזה.

אברהם אמיר: שלום לכולם.

אברהם אמיר: אני יושב ראש ענף המתכת בהתאחדות בעלי מלאכה ותעשייה.

אברהם אמיר: יש לי מפעל פרטי, אני מעסיק בו 35 עובדים, מתוכם 25 עובדים הם עולי ברית המועצות לשעבר, אנשים מצוינים, נקלטו יפה בתעשייה.

מיכאל נודלמן: איזה משכורת הם מקבלים, האנשים המצוינים?

אברהם אמיר: בין 6,000 נטו ל-12,000, תלוי מה הכישורים של כל בן אדם ופה אנחנו מדברים על כישורים.

אברהם אמיר: אני אישית בן למשפחה יוצאת צפון אפריקה, אני לא מדבר צרפתית, כי אני בגיל 14 כבר הלכתי לעבוד ואין לי שום תעודה.

אברהם אמיר: הלכתי לעבוד, לעזור בפרנסת המשפחה, והיום יש לי עסק יוצא מן הכלל ואני חושב שאני בין העשירון העליון במדינה.

אברהם אמיר: אני פונה דבר ראשון לנציגים של יהדות יוצאי אתיופיה.

אברהם אמיר: יש לנו מקום, וזו לא בושה, להתחיל לעבוד כאנשים ללא תעודות וללא הכשרה הכי מקצועית בעולם.

אברהם אמיר: בואו לעבוד, לא בושה לעבוד כעובד ייצור.

אברהם אמיר: כולנו התחלנו מזה, היותר מוכשרים יתקדמו ויצליחו והפחות מוכשרים יישארו עובדי ייצור, גם זה לא אסון.

אברהם אמיר: יש לי עובדת, יוצאת אתיופיה, שהיא עובדת ניקיון ולידיעתכם יש לה כבר שתי דירות.

אברהם אמיר: בלי תעודה.

אברהם אמיר: היא ובעלה עובדים כמו שצריך, שתי דירות.

אברהם אמיר: זה לא נוגד את התיזה שצריך לעשות קורסים וללמד, אבל עד שזה יקרום עור וגידים, זה ייקח הרבה שנים.

אברהם אמיר: מה שאתם צריכים זה ללמד, אולי בעזרת הסוכנות, את יוצאי הקהילה הזאת שצריך לעבוד וזו לא בושה לעבוד בעבודות בתעשייה, גם להתחיל כעובדים פשוטים ובזה אני פונה אליכם, שייתנו לכם, שהממשלה תיתן לכם עזרה בללמד את האנשים שלכם, שאפשר לעבוד ולהתחיל לעבוד כמו שכולנו התחלנו פה.

אברהם אמיר: לפני שנים התחלנו בעבודות פשוטות, עובדי אדמה ועובדי תעשייה ועובדים על מחרטה, כולנו התחלנו בזה ותתחילו לעבוד בזה.

אברהם אמיר: תלמדו אותם שצריך לעבוד בזה.

אברהם אמיר: ואם הם יבואו לתעשייה, יש לנו מקום.

אברהם אמיר: אני מבטיח לך, בהתאחדות המלאכה, אני היום מתחייב לקבל 5 עובדים.

אברהם אמיר: תביא לי עובדים שאין להם שום הכשרה, שיש להם קצת מושג טכני כלשהו, קצת שיודעים מה זה להבריג בורג.

אברהם אמיר: תביא לי אותם, אני מוכן לקבל אותם.

אברהם אמיר: אני באזור התעשייה בחולון.

אברהם אמיר: אז אנחנו מדברים גדולות על קורסים ועל לימודים.

אברהם אמיר: אנחנו מדברים על זה כבר שנים, כבר ניסינו שנים להקים הכשרות ובתי ספר, אז נגר לומד מסגרות, המסגר לומד נגרות, המדינה משלמת, לא יוצא מזה הרבה.

אברהם אמיר: קודם כל מודעות, מודעות לעבודה ואתם יושבים פה, הנציגים של העדה הזאת, תלמדו אותם שצריך לעבוד, זה הכל, ותביאו אותנו אלינו, להתאחדות המלאכה, יש לנו הרבה מקומות עבודה בשבילם.

מזור בהיינה: קודם כל, הנתונים שהוועדה שומעת פה ואורחים שומעים פה, הם נתונים לא פשוטים.

מזור בהיינה: אני חושב, אדוני היושב ראש, שאי אפשר לעבור לסדר היום כששומעים את הדברים החמורים האלה.

מזור בהיינה: על פי הנתונים שמציגים פה אנשים חשובים מאוד, ובנוסף לתגובתו של משרד הקליטה, אני חושב שהוועדה צריכה לקבל היום החלטה שהנושא הזה יעבור לדרגים יותר גבוהים, ברמה של הממשלה, כי נשמעים פה דברים חמורים מאוד שהם גוררים אותנו למעגל העוני ולמעגל הפשע ואני לא רוצה לומר מלים יותר חמורות.

מזור בהיינה: לבוא ולראות את המצב הקשה הזה, את הקליטה הקשה ביותר, לראות את זה ולומר 'אין מה לעשות איתם', לדעתי עובדת כזאת ועובד כזה לא צריך להיות בשום מקום.

מזור בהיינה: זה לא מקומו בין עובדי המדינה, גם לא במקומות עבודה ציבוריים וגם לא במקום אחר.

מזור בהיינה: הנתונים שהציג מר נסים ברדה הם נתונים מחרידים ואסור לנו לעבור את הוועדה הזאת כלאחר יד ולקום וללכת ובוועדה הבאה לקבל נתונים יותר גרועים מזה.

מזור בהיינה: זה רק דבר שיכול לקדם את בני הקהילה ואת בני הנוער ואת הילדים שלהם למקומות חמורים מאוד.

מזור בהיינה: התוצאות של הדברים האלה – הילדים שלהם יימצאו אך ורק בבתי סוהר.

מזור בהיינה: שם, אני מבטיח לכם, יש מקום לכולם ואת זה צריך לדעת.

מזור בהיינה: אני מציע לכבוד היושב ראש, הליקויים האלה, כל האחוזים האלה שראינו אותם, מצביעים על דברים חמורים מאוד, להשאיר את הקהילה במצב חמור מאוד.

מזור בהיינה: אם אנחנו, הוועדה הזאת, לא תקדם את העניין הזה למקומות הרציניים ביותר, לא נוכל לומר שידינו לא שפכו ועינינו לא ראו ואוזנינו לא שמעו.

מזור בהיינה: אני שמח מאוד שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, ואני ישבתי עם המנהל הכללי בשבוע שעבר ועם מר שלום בן משה, המשרד היחיד, אגב, אני חייב לציין, שהבין והפנים חזק מאוד ומוכן לרדת מהרבה כללים קשים, מוכן להיות גמיש בקריטריונים של הכשרה ובקריטריונים של התקציבים ואני מציע שמשרד הקליטה ילמד את הכללים שמשרד התעשייה מוליך אותם ויפסיק להיות ציני כלפי הקהילה.

מזור בהיינה: בסך הכל המשרד הזה אחראי לכישלונם ולהצלחתם של בני הקהילה האתיופית, הוא לא יכול לעמוד בצד ולומר 'עזוב אותם, צרף אותם לפליטי סודן'.

מזור בהיינה: אני מצטער לומר את הדברים האלה---

מיכאל נודלמן: אל תעשה דרמה.

מיכאל נודלמן: זה לא הוא אמר, איזה גברת אמרה.

מיכאל נודלמן: צריך להיות קצת מאוזן.

מיכאל נודלמן: אתה יודע כמה העדה האתיופית יושבת במרכזי הקליטה ויוצאים אחרי שנתיים ואומרים 'אנחנו לא מדברים'.

מיכאל נודלמן: צריך לאזן את כל הדברים.

מיכאל נודלמן: זו עדה קשה, אתם צריכים להבין.

מזור בהיינה: אני מצפה ממך שתמחה על זה כמו שצריך.

מיכאל נודלמן: אני מקבל את זה כמו שצריך.

מיכאל נודלמן: אבל לא צריך להגיד שעושים עוול.

מיכאל נודלמן: המדינה עושה הכל כדי---

מזור בהיינה: המדינה לא עושה הכל, אדוני, תראה את הנתונים.

מיכאל נודלמן: לא הכל, אבל עושה הרבה.

מזור בהיינה: אם אתה מעיד שהמדינה עושה את הכל, אז חבל, אני מציע ששום דבר מבני הקהילה לא יבוא לוועדה הזאת וחבל להשלות אותם, אם ההתייחסות שלכם היא בצורה כזאת.

מזור בהיינה: אני מצר מאוד---

מיכאל נודלמן: בסדר, תגיד את זה.

מזור בהיינה: אני מציע שתפנים את הנתונים ותדאג שהדברים האלה יבואו לדרג המתאים, לדרג שצריך לטפל בהם.

מזור בהיינה: חבל, חבל מאוד.

מיכאל נודלמן: אתה סיימת?

מזור בהיינה: אני לא התחלתי בכלל.

מזור בהיינה: חבל מאוד.

מזור בהיינה: מאוד חבל, זה ציני.

מזור בהיינה: אסור לבוא לוועדה הזאת, תסלח לי, אני מצטער.

אבי מספין: אני מהאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.

אבי מספין: קודם כל, האגודה הישראלית למען עולי אתיופיה גם שותפה לתכנית שמפעילה התאחדות התעשיינים, שמוביל תת אלוף (במיל') נסים ברדה ודר' טל לוטן ואני רוצה להתייחס לזה, אבל לפני זה אני רוצה להתייחס לדברים שאמרת.

אבי מספין: אני רק רוצה להגיד לך שליוצאי אתיופיה יש מוסר עבודה מאוד גבוה, לא צריך ללמד אותם מה זה עבודה.

אבי מספין: הם גם עבדו בחקלאות, גם מגיל צעיר מאוד הם עובדים, אז מוסר עבודה יש להם.

אברהם אמיר: אז למה הם לא באים לתעשייה?

אבי מספין: הם באים לתעשייה.

אבי מספין: לפי הנתונים שהציגה התאחדות התעשיינים, רובם עובדים במקצועות הבלתי מקצועיים.

אבי מספין: זה אומר שאנשים כן מגיעים לעבוד גם בניקיון וגם ברצפת ייצור וגם במפעלים.

אבי מספין: זה לא אומר שאם הם לא מגיעים אליך, הם לא נשארים במקום אחר.

אבי מספין: אבל זה לא אומר גם שצריך שייכנסו עוד אנשים.

אבי מספין: אני מבקש ממך אולי שתתקן את זה, שלא צריך ללמד את יוצאי אתיופיה מה זה מוסר עבודה.

אבי מספין: זה מאוד חשוב לי.

אברהם אמיר: אני לא אמרתי מוסר עבודה, אמרתי שתחנכו אותם לעבודה תעשייתית, בתעשייה ולהיות עובד ייצור זה לא בושה, אנשים עובדים כל החיים כעובדי ייצור, זה לא בושה.

אברהם אמיר: בעולם עובדים עובדי ייצור כל החיים, בגרמניה עבדו הורים והביאו את הבנים שלהם והביאו את הבנים שלהם וכולם נשארו בתעשייה.

אברהם אמיר: מה הבושה פה?

אברהם אמיר: לא כולם צריכים להיות מהנדסים ודוקטורים ופרופסורים.

אברהם אמיר: יש לנו כאלה המון במדינה, אפשר להתחיל בלעבוד כעובד ייצור.

אברהם אמיר: מי שמוכשר, יצליח הלאה.

אברהם אמיר: תשלחו אותם לעבוד בייצור, אין לנו עובדי ייצור, אנחנו צריכים עובדי ייצור.

אבי מספין: לפי הנתונים שהציג---

מיכאל נודלמן: הם מסכימים, אבל הם---

אבי מספין: לפי הנתונים שהציגו, רובם הם עובדי ייצור.

אבי מספין: מעטים הם אקדמאים, רבים הם עובדי הייצור.

אברהם אמיר: בבתי מלאכה אני לא רואה עובדים יוצאי אתיופיה, אני מצטער.

אברהם אמיר: יש לנו הרבה בתי מלאכה, אני לא רואה יוצאי אתיופיה שם.

אבי מספין: ברשותך, אדוני היושב ראש, אני רוצה להמשיך.

אבי מספין: בתכנית של התאחדות התעשיינים, לפני כשנה וחצי נשיא התאחדות התעשיינים הבטיח לקלוט 1,000 עובדים יוצאי אתיופיה בתעשייה ובעקבות כך הוקם גם הפורום שמרכז מר נסים ברדה ודר' טל לוטן.

אבי מספין: נסים דיבר בצורה עדינה לדעתי לשותפים ואני יכול להרשות לעצמי לדבר בצורה הרבה יותר קשה.

אבי מספין: בתחילת ההתנעה של התכנית נכחו המון המון גופים, גם משרדי ממשלה וגם גופים גדולים כמו הסוכנות היהודית וגם נציגים וולונטריים של יוצאי אתיופיה.

אבי מספין: עכשיו יש מעטים מאוד, כבר מספר דיונים לא רואים נציגים של משרד הקליטה, לא רואים נציגים של הסוכנות היהודית, גם חלק מהנציגים של יוצאי אתיופיה לא נמצאים.

מאיר לופטינסקי: נציגי הסוכנות היהודית נכחו.

נסים ברדה: לא ניכנס לוויכוח.

נסים ברדה: היו כמה דיונים שלא הייתם, אבל לא ניכנס לוויכוח.

אבי מספין: אני נכחתי בכולם, אז אני יודע בדיוק על מה אני מדבר.

מאיר לופטינסקי: גם אני.

אבי מספין: בכל מקרה, אני מדבר על משרד הקליטה.

אבי מספין: אני גם אזכיר שמות, כי הם היו צריכים להיות נוכחים כאן.

אבי מספין: מי שאחראי על התעסוקה במשרד הקליטה, גב' קלאודיה כץ, לצערי---

דנה גורדון: הם הודיעו שהם לא יגיעו, כי יש להם היום משהו.

גלעד אברהמי: אני המנהל שלה, אני הגעתי.

אבי מספין: אז לידיעתך, מר גלעד אברהמי, קלאודיה כץ ציינה בתחילת הדיונים שהיא לא מאמינה שהתכנית הזו תצא לפועל בכלל ובן אדם שמלכתחילה לא מאמין שזה ייצא לפועל, הוא גם לא יעשה מאמצים לקדם את התכנית.

אבי מספין: אתה דיברת על זה שאתם לא עושים כרגע שום דבר, שום הכשרה כשלא יודעים איפה לקלוט.

גלעד אברהמי: לא.

גלעד אברהמי: סליחה, אני חייב לפרוטוקול להגיד את זה.

גלעד אברהמי: מה שאני אמרתי זה לא שאנחנו לא עושים שום דבר, אנחנו עובדים מאוד ממוקד.

גלעד אברהמי: אנחנו עובדים בצורה כזאת שהעולה לא ייפגע, לא להשלות אותו, לא שיהיה מצב שהמדינה שופכת עליו כסף, אומרת לו 'בוא, נכשיר אותך', היה לנו את זה עם הגן הבוטני, הכשירו אתיופים לנושא של גננות, אבל לא היה אף מעסיק בצד השני שהיה מוכן לקלוט אותם לגננות וכולם היו מאוד מאוד מצוברחים וכועסים על המדינה שאמרה להם 'בואו, נכשיר אתכם לחקלאות' ובסוף אף אחד לא קולט אותם לעבודה.

אבי מספין: עכשיו אנחנו מדברים על מצב של win-win, זאת אומרת יש תעשייה---

גלעד אברהמי: רק משפט אחד ברשותך, בשביל הפרוטוקול.

גלעד אברהמי: גב' קלאודיה כץ עובדת מעל עשר שנים בתחום התעסוקה, היא סייעה להמון אתיופים ובכלל לעדה האתיופים וסייעה לעולים בכלל בכל קשת התרבויות שיש פה בישראל.

גלעד אברהמי: אני בטוח שאם היא אמרה משפט מן הסוג הזה, הכוונה שלה היתה חיובית, כי זה תפקידה, לעזור ולסייע, והתכוונה כנראה בוועדה סגורה לנסות לראות איך אנחנו, כוועדה, מנסים למקד את כל הכוחות על מנת שטוב ייצא מזה ולא רע.

גלעד אברהמי: אז אני פשוט לא רוצה שבפרוטוקול הדברים ייצאו מהקשרם ולקחת אותם ולהכפיש---

אבי מספין: אוקי, אני יודע מה גב' קלאודיה כץ עושה, היא עושה המון גם בשביל יוצאי אתיופיה.

אבי מספין: הפרשנות שלך זה הפרשנות שלך בעניין הזה.

אבי מספין: יש גם פרשנויות אחרות ורואים את זה גם לפי התוצאה, תוצאת הביניים בכל מקרה שאנחנו נמצאים בה עכשיו.

אבי מספין: בכל מקרה, למשרד לקליטת עלייה יש מוקדי קליטה שבאמצעותם גם הם עוסקים בגיוס של עובדים יוצאי אתיופיה.

אבי מספין: בנושא הספציפי הממוקד הזה, כאשר יש מצב שיש תעשייה שמוכנה לקלוט עובדים, יש משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שמוכן להכשיר במימונו, והמשרד התחייב לגייס עובדים, לרכז קבוצה שתבוא להכשרות מקצועיות, בפועל אני מדבר המון עם מי שנכח גם בפעמים הראשונות בדיונים, מר דוד יאסו, והוא מבטיח.

אבי מספין: בינתיים אנחנו מקבלים רק הבטחות.

אבי מספין: בדיון מלפני שבועיים פה, בוועדה הזאת, עלה הנושא של התאחדות התעשיינים והם אמרו שהם מרכזים אצלם קבוצה מאוד גדולה של מועמדים לקורסים, יוצאי אתיופיה, והם גם התחייבו לוועדה להעביר את זה ישירות להתאחדות התעשיינים, לדר' טל לוטן.

אבי מספין: דר' טל לוטן רודפת אחריהם.

אבי מספין: אנחנו רודפים.

אבי מספין: אני דיברתי רק אתמול עם מר דוד יאסו והוא הבטיח לדבר איתה ולהעביר לה.

אבי מספין: אני לא אומר את זה כביקורת, אלא כמי שאחראי עליהם, באמת להתחיל ולהעביר את זה, כי בסך הכל יש אנשים שמעוניינים לעבוד ואם המשרד טוען שיש אצלו קבוצה של אנשים שהם מועמדים לקורסים, אז בבקשה להעביר אותם להתאחדות ולגבש קבוצה שיעברו הכשרה בקורסים.

אבי מספין: אנחנו, כעמותה, התחלנו לעשות עם הבלתי מקצועיים, אבל זה מאוד מאוד קשה מבחינתנו ולמשרד הקליטה יש תשתית מאוד גדולה.

אבי מספין: אנחנו עושים עם התאחדות התעשיינים בנושא של האקדמאים, יוצאי אתיופיה, וזה בצורה יותר פרטנית.

אבי מספין: העברנו לדר' לוטן רשימה של אקדמאים ספציפיים במקצועות ההנדסה והם עושים את התהליכים עכשיו, אבל המאסה הגדולה זה העובדים הבלתי מקצועיים, ואני מבקש ממך אם תוכל לקדם את זה דרכם.

אבי מספין: תודה רבה.

נסים ברדה: אני מציע שההצעה שהוצעה כאן, תוך שבוע סיכום, אז אולי שבוע זה מהר מדי, שבועיים זה בסדר.

נסים ברדה: אני מוכן לקחת על עצמי את האחריות תוך שבועיים ליזום מפגש ולתת דיווח לוועדה.

נסים ברדה: דבר שני, אני מבקש לחייב גם את הסוכנות, כמה שהוועדה הזו יכולה לחייב את הסוכנות, גם את הג'וינט, גם את משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, להמשיך לשתף פעולה, בזה שיתייצבו למפגשים ויעמידו משאבים.

נסים ברדה: כשאני מדבר על משאבים, היום יש כבר מפעלים שמוכנים לקבל אנשים לתעסוקה.

נסים ברדה: יש לנו מקומות להכשיר אותם, התקדמנו, ואין עכשיו מי שירכז את הנוער הזה ויביא אותו אלינו כדי שאפשר יהיה להכשיר אותו.

נסים ברדה: לכאורה יש המון יוצאי אתיופיה מובטלים, חסרי תעסוקה.

נסים ברדה: כשאני צריך אותם, לא מצליח.

מיכאל נודלמן: אבל אנחנו דיברנו שהם מוכנים לעשות את זה.

נסים ברדה: אבל הוא לא יודע איך להביא לבד, הוא צריך סיוע והסוכנות בזמנו והג'וינט---

אברהם מיכאלי: מר ברדה, אני חושב שמהדיון הזה עולה מסקנה מאוד ברורה, הנתק וחוסר תקשורת שיש פה בין הגופים השונים, שכל אחד מתכוון בכוונות הטובות שלו לסייע, אני עוד מעט אציע פה ליושב ראש שהמסקנה שלנו, של הוועדה הזאת, מהיום הזה, תהיה שאנחנו כוועדה ניקח, אולי כמטלה יותר דחופה ולא ביום תעשייה מיוחד שיש פה, ונוכל לארגן את כל הגופים האלה פה, תחת הוועדה, שיגיעו לפה, ואת הדוחות האלה וההתחמקויות האלה אצלנו לא יהיו.

אברהם מיכאלי: אנחנו נשמע את הדברים הקונקרטיים וגם את ההחלטות האופרטיביות כלפי משרדי הממשלה, אנחנו נוכל לקבל אותם.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לשאול, אתם מוכנים לתת רשימות של אנשים שיכולים לעבור קורסים כאלה?

מיכאל נודלמן: דיברנו על זה ואתם אמרתם שאתם מוכנים.

אבי מספין: כן, דיברנו על זה.

אבי מספין: אנחנו אמרנו במפורש שאנחנו מוכנים להעביר רשימה.

אבי מספין: יש לנו רשימה של מאות אקדמאים, אנחנו מוכנים להעביר רשימה של אקדמאים ואנחנו עושים את זה בפועל.

אבי מספין: אנשים שהם בלתי מקצועיים זה אנשים שאין להם הכשרה, בכל רחבי הארץ, ומי שיש להם את התשתית הכי גדולה וגם מי שהתחייב להעביר זה המשרד לקליטת העלייה.

אברהם מיכאלי: אז נביא אותו לפה ונשמע ממנו פה.

אברהם מיכאלי: אחרת הולכים וחוזרים, הולכים וחוזרים.

מיכאל נודלמן: כמו שאמר חבר הכנסת מיכאלי, כל הפרוצדורות יהיו פה.

מיכאל נודלמן: אם אתם לא יכולים להבין אחד את השני בלי תיווך, אז בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אני חושב שמצד אחד היום הזה חשוב שמקיימים אותו, אבל מהיום הזה, אנחנו, שעוסקים כל השנה בבעיות של קליטת עולים וקליטת עולים מקבוצות שונות, שלא ישתמע פה שכל הדיון הזה היום באמת התמקדנו ביהודי אתיופיה.

אברהם מיכאלי: יהודי אתיופיה אכן זכאים לתשומת לב מיוחדת, בגלל בעיות מיוחדות שיש בקליטת יהודי אתיופיה.

אברהם מיכאלי: הזכירו פה את יהודי צרפת, הזכירו את יהדות ארצות הברית שהם בדרך.

אברהם מיכאלי: לכולם יש בעיות קליטה ובוודאי יהדות ברית המועצות לשעבר.

אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים להבין בסוף שבקליטה הכי חשוב זה התעסוקה.

אברהם מיכאלי: אומרים, התעסוקה זה לפני הבית.

אברהם מיכאלי: אנשים מוכנים לעבוד ואחרי זה לחכות קצת עם הדיור.

אברהם מיכאלי: אז אם אנחנו לא נשים את זה מול עינינו, שהתחום הזה צריך להיכנס לסדר עדיפות עליון מבחינת הגורמים השונים, יש פה באמת גופים שונים שכל אחד רוצה לסייע, כל אחד מוכן להציג תכניות ויש לנו, עם כל הבעיות שיש לנו במדינה, אפשרויות, פתרונות לתעסוקה.

אברהם מיכאלי: אז אנחנו נצטרך ללכד אותם.

מיכאל נודלמן: הבעיה שהוועדה לא בנויה לוועדות כאלה.

מיכאל נודלמן: יש תת ועדה אחת אצלנו בחינוך, אנחנו לא יכולים לעשות עוד תת ועדה ועוד תת ועדה, כי אין אצלנו כח אדם.

מיכאל נודלמן: המשרדים בנויים לזה, יש שם כח אדם.

מיכאל נודלמן: אצלנו, אתה ואני, ואני כל הזמן צריך לעסוק רק בדבר הזה.

מיכאל נודלמן: אתמול היו לי שתי ישיבות שלא ישנתי לילה.

מיכאל נודלמן: אני צריך להיות קשר בינו לביניכם?

מיכאל נודלמן: אתם לא יכולים שניכם לדבר ולהיפגש?

מיכאל נודלמן: אנחנו לא יכולים לקחת על עצמנו ועדות טכניות, ועדות קשר.

מיכאל נודלמן: אתם אנשים עם השכלה גבוהה, אני לא אומר מבוגרים, אבל אנשים בגיל מסוים שיכולים לדבר אחד עם השני והם לא צריכים תיווך מחברי הכנסת בדברים כאלה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אנחנו נקבע ישיבות דיווח פעם ב, כדי שהדברים האלה יושמו על השולחן שלנו ואנחנו נדע מה עושים מפה ואילך.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לפקח על זה, לעשות פיקוח.

מיכאל נודלמן: כי אנחנו נכנסים למעגל הזה ואנחנו נהיה אשמים אחר כך שלא עשינו קשר ביניכם.

מיכאל נודלמן: הוועדות של הכנסת הן ועדות של פיקוח.

שלמה לוי: דבר ראשון, אני רוצה להגיד משהו בקשר לעולי צרפת.

שלמה לוי: דיברתם פה על החוברות שצריך לשים בכל מיני מקומות.

שלמה לוי: לדעתי כדאי גם לתרגם את האתרים באינטרנט, או לפחות את הדפים הרלוונטיים באינטרנט, כי אנשים שהם מצרפת מסתכלים קודם כל באינטרנט לפני שהם מגיעים לכאן.

שלמה לוי: אנחנו כחברה טכנולוגית מוכנים לתת את זה.

שלמה לוי: אם תבקשו מאיתנו, אנחנו נעשה את הדפים האלה, כדי שיהיה להם יותר נוח ותהיה יותר נגישות.

אברהם מיכאלי: פנית לסוכנות בעניין הזה?

שלמה לוי: לא פניתי.

שלמה לוי: שמעתי את זה פה ועכשיו אני מציע את העזרה שלי.

מאיר לופטינסקי: אחרי הוועדה אני אצור איתו קשר.

אברהם מיכאלי: לידיעתך, יש להם גלובל סנטר שיש להם עם כל העולם, כל היהדות, בכל השפות.

אברהם מיכאלי: אז אם תעביר להם את המידע הזה, הם יכניסו את זה בתוך המאגר.

שלמה לוי: לנושא שהגענו לכאן.

שלמה לוי: בדצמבר האחרון אינפיניטי לקחה על עצמה לפתוח קורס לבודקי תוכנה לעולים מאתיופיה, כשההתחייבות שלנו היתה שכל מי שיעבור את הקורס ייקלט בעבודה.

שלמה לוי: אינפיניטי היא חברה שהקמנו אותה לפני שנתיים.

שלמה לוי: לא יודע אם זה מובן, זו מעמסה גדולה, הקורס הזה עלה לנו מעל מיליון שקל.

שלמה לוי: אנחנו מאוד נדהמנו לגלות את זה בעיתון, לא ציפינו לכזאת תהודה, כי באנו לעשות משהו פשוט, בעיקר בשביל עצמנו ובשביל הקהילה הקרובה אלינו.

שלמה לוי: זה קורס שהיה קורס ערב, מיינו מתוך בערך 180 אנשים, הגיעו לבסוף לקורס 17 אנשים שעברו את כל המיונים.

שלמה לוי: בדקנו דברים בסיסיים מאוד, כמו איכות הבנת הנקרא, שאין רישום פלילי ודברים מאוד מאוד בסיסיים ואת כל השאר לקחנו על עצמנו, כולל הדרכה באנגלית.

שלמה לוי: אנחנו קיבלנו את כל הסיוע שביקשנו, כל מי שפנינו אליו, רץ ועזר לנו, החל מהעמותה לקידום צעירים, העירייה, גם משרד הקליטה, כולם.

שלמה לוי: לא היינו צריכים הרבה סיוע.

שלמה לוי: בסך הכל רצינו כיתה אחת, זה מה שקיבלנו, אבל כל מי שדיברנו איתנו בא ורץ לעזור לנו.

שלמה לוי: אחרי שמונה חודשי קורס שהאנשים למדו בערב ונסעו גם מראשון לציון, וגם אנשים מנתניה ומחדרה הגיעו ולמדו שלוש פעמים בשבוע, ואת יום השישי שלהם הקריבו, בחלקם אנשים דתיים, ואנחנו דאגנו לעשות את זה בשעה אחת שיסיימו, שיספיקו.

שלמה לוי: אני גאה לדווח, יש לנו 12 בודקי תוכנה חדשים שנכנסו, מהקהילה.

שלמה לוי: בחודש האחרון אני מטייל בכל הארץ ופוגש את החברות הכי גדולות בארץ שהם הלקוחות שלנו, וכולם עוזרים לנו ומוכנים לעזור לנו ולתת עבודה, במיוחד כדי שהם יעשו אותה.

שלמה לוי: אצלי במשרד כל מי שנכנס הדבר הראשון שהוא רואה זה משפט מאוד פשוט, שכשאתה נולד אתה מקבל את השם שלך, את כל השאר אתה צריך להשיג לבד.

שלמה לוי: ו-12 האנשים האלה, זה מה שיש להם, הם קיבלו את השם שלהם, הם עובדים קשה ועבדו קשה מאוד כדי להגיע לאן שהם נמצאים היום והיום הם משולבים בהיי טק, הם מרוויחים יותר ממני.

שלמה לוי: האנשים האלה הם כולם אנשים ששירתו בצבא, שירתו את המדינה, לכולם מגיע לקבל בחזרה.

שלמה לוי: אנחנו כחברה פרטית עשינו ונעשה מה שאנחנו יכולים כדי לעשות עוד קורס כזה.

שלמה לוי: יש כוונה לעשות עוד קורס, לא בתקופה הקרובה, כי אנחנו צריכים להתאושש כלכלית בעצמנו, אבל אני מניח שבתחילת השנה הבאה.

אברהם מיכאלי: מה הפוטנציאל של קורסים כאלה בעתיד, מבחינת תעשייה כמוכם?

שלמה לוי: פוטנציאל ענק.

אברהם מיכאלי: האם יש לכם איזה ארגון שמרכז את המאגר של החבר'ה שיוכלו להכשיר אותם?

שלמה לוי: מאז הקורס הקודם, אנחנו מקבלים מאות פניות כל הזמן.

שלמה לוי: גב' מיקי פתאי, שהיא יועצת ארגונית, מרכזת את כל הפניות האלה לחברה שלנו, כחברה פרטית.

שלמה לוי: אין לנו ארגון שעושה את זה בשבילנו, אנחנו עושים את זה לבד, אנחנו כנראה נתחיל בתחילת השנה הבאה עוד קורס.

שלמה לוי: באופן כללי באינפיניטי, אנחנו חברה של 100-105 עובדים, יש לנו 2 עולים מצרפת, 3 עולים מרומניה, שכולם עברו הכשרות אצלנו, אף אחד לא בא מוכשר.

שלמה לוי: עובדים בחברה היום, פעילים, אתמול העליתי משכורת לאחד מהם.

שלמה לוי: כמובן יש די הרבה מברית המועצות לשעבר.

שלמה לוי: החברה שלנו מעודדת עלייה, מעודדת קליטה.

שלמה לוי: מה שיפה לראות באנשים שהם עולים לארץ, שמוסר העבודה שלהם שונה.

שלמה לוי: הם מאוד רוצים לעבוד, מאוד רוצים להוכיח את עצמם והם באמת עובדים כדי לכבד את מקום העבודה שלהם וזה מה שחשוב לנו, שאנשים יילכו ויהיה להם בראש לאן הם שייכים, שהם שייכים לאינפיניטי ומייצגים אותנו בכל מקום שהם הולכים וזה מה שהם עושים.

שלמה לוי: אתיופים, עולים מברית המועצות, הצרפתים, הרומנים, כולם, זה מה שהם עושים, הם מרגישים פטריוטיות לחברה, כי הם מרגישים פטריוטיות למדינה.

שלמה לוי: הם עלו לכאן.

שלמה לוי: בטקס כולם באו והודו לי שעשיתי הרבה עבודה ואמרנו דבר מאוד פשוט, שאנחנו רק הראינו להם את הדרך.

שלמה לוי: אנחנו לא עשינו באמת הרבה, אנחנו נתנו להם קורס וכשכולם עוברים את הקורס, אני צריך אותם, אני מחפש עובדים כל הזמן.

שלמה לוי: ברגע שיש לי אותם מוכשרים, אני מוכן לקלוט אותם.

מזור בהיינה: איך אתה מבטיח לו שמחר הוא נקלט במקום עבודה ולא כמו שאומר משרד הקליטה, ובצדק, שהוא לא מוצא את עצמו בחוץ?

שלמה לוי: אני קלטתי אותו לעבודה.

אברהם מיכאלי: הוא הכשיר אותו והוא קלט אותו.

אברהם מיכאלי: אגב, בוועדת מדע בדיוק בשעה הזאת מתקיימת ישיבה מקבילה של חברות היי טק שיושבות פה, ולכן חשוב לי שבסוף יהיה איזה שהוא גוף שמקשר את כל ה---

שלמה לוי: אנחנו נותנים שירותים שנקראים שירותי מיקור חוץ, אם חברות היי טק יעזרו לנו לקלוט אותם, אנחנו מוכנים להכשיר כמה שצריך כדי שהם ייקלטו.

שלמה לוי: המטרה שלנו הבסיסית היתה שהחבר'ה האלה יבואו בעוד שלושה, ארבעה, חמישה חודשים עם הרכב של החברה, כמו שמקובל בהיי טק, והילדים הצעירים שהם בני 17 יראו אותם ויגידו 'אני הולך ללמוד בהיי טק, כי אני רוצה לחזור יום אחד ככה לשכונה', וזה מה שעובד.

שלמה לוי: זה מה שעובד.

מזור בהיינה: קודם כל, אני מאוד מברך.

מזור בהיינה: אתמול הקדשתי דקה מהנאום שלי לכתבה שלכם ואתה רואה את הפוטנציאל כשיש אנשים וגופים, תעשיות כמו שלכם, שניתן כן לעשות עם הקהילה הזאת כלי יקר ולהוציא מהם את בני הקהילה הצעירים, הכשרוניים שבהם.

מזור בהיינה: אני יכול להגיד לך באחריות מלאה, אם אתם לא הייתם לוקחים את הפרחים האלה ושמים אותם בגינות של היי טק ושותלים אותם, אני כמעט בטוח שהאנשים האלה לא היו מוצאים את עצמם.

מזור בהיינה: לכן דברים כאלה מוכרחים דוגמה חיה, דוגמה אישית שניתן ללמוד.

מזור בהיינה: כל הגופים, כולל מדינת ישראל, צריכים ללמוד מדבר כזה ולא לעשות סחבת ולהשאיר אותם מאחור.

אברהם מיכאלי: אל"ף, צריך לעודד את הפרויקטים האלה ויש פה הרבה גופים שהציעו פרויקטים דומים.

אברהם מיכאלי: בי"ת, אני מבקש ממך דבר אחד, קודם בכעס אמרת משהו כלפי יושב ראש הוועדה.

אברהם מיכאלי: אתה עוד לא יודע מה יושב ראש הוועדה הזאת עושה בשביל יהודי אתיופיה, אז לכן תתקן את המשפט הזה, כי אתה עוד לא מכיר את המאמצים שלו לקליטת יהודי אתיופיה.

מזור בהיינה: אני מאוד מאוכזב מזה, אני מצטער מאוד.

מזור בהיינה: זה רק מוריד לי חשק, שאני לא אבוא לפה.

מזור בהיינה: אני לא חבר, אני בא בשביל לעזור, לתרום לקהילה.

מזור בהיינה: אני לא צריך להיות פה, אני פה שעה וחצי---

מיכאל נודלמן: אתה מתחיל את העבודה שלך פה בסקנדל.

מיכאל נודלמן: זה דבר לא מקובל.

מזור בהיינה: אני מצטער, אמרתי את האמת.

פרנק יוסף אסולין: יש לי מגדניה, מאפה צרפתי, בירושלים.

פרנק יוסף אסולין: יש לי 10 פועלים ואני רוצה לשאול ולבקש משהו.

פרנק יוסף אסולין: שמעתי את כולם כשדיברו.

פרנק יוסף אסולין: אני מצטער בשביל העברית שלי, כבר עשר שנים פה, אבל---

מיכאל נודלמן: אתה מדבר טוב.

מיכאל נודלמן: אנחנו שומעים פה עברית יותר גרועה.

פרנק יוסף אסולין: תודה רבה.

פרנק יוסף אסולין: שני דברים אני רוצה לדבר.

פרנק יוסף אסולין: קודם כל, מי שעושה את העלייה, יש שני דברים, יש או 'אני רוצה להיות פועל', או 'אני רוצה להיות בעל עסק'.

פרנק יוסף אסולין: אם אני רוצה להיות פועל, מה יש?

פרנק יוסף אסולין: מישהו בא ועושה את העלייה לארץ, 6 חודשים בשביל ללמוד ולדבר עברית, אולפן, ובצהריים הוא לא יודע מה לעשות.

פרנק יוסף אסולין: בבוקר הולך לאולפן ומה אתה עושה בצהריים?

פרנק יוסף אסולין: לא יודע, אני מטייל.

פרנק יוסף אסולין: אני מטייל בארץ.

פרנק יוסף אסולין: מה שאני חושב שזה טוב שבבוקר אתה עושה אולפן ובצהריים, מה אתה?

פרנק יוסף אסולין: רופא שיניים?

פרנק יוסף אסולין: אני אקח אותך, אני שם אותך אצל רופא שיניים, אתה עושה סטאג', בשביל ללמוד ולראות איך עובדים בארץ, מה זה רופא שיניים בארץ.

פרנק יוסף אסולין: רופא שיניים בצרפת זה רופא שיניים, רופא שיניים בארץ זה משהו אחר.

פרנק יוסף אסולין: זו דוגמה.

פרנק יוסף אסולין: אני רוצה מישהו שהולך לעבוד אצל מישהו והמדינה עוזרת לבעל הבית לקבל את הסטאג' הזה.

פרנק יוסף אסולין: אני חושב שזה מאוד חשוב.

פרנק יוסף אסולין: ואם אני רוצה להיות בעל עסק, מקבלים את הבן אדם, הוא בא עם כסף בשביל לעשות עסק בארץ.

פרנק יוסף אסולין: להסביר לו קודם כל, 'תשמע, בארץ קודם כל זה הולך, זה לא הולך' ומאוד חשוב לעזור לו בכסף, מה מגיע לו, הבנק נותן לו הלוואה, אתה יכול לקבל הרבה דברים מהעירייה, מכמה מקומות.

פרנק יוסף אסולין: מה שאני חושב שצריך קודם זה עורך דין של המדינה, עורך דין שעוזר לו 'אתה יכול לקבל את זה', מישהו שייקח אותו ויעזור לו.

פרנק יוסף אסולין: אתה בא לארץ, אתה רוצה לפתוח עסק, 'לך שם', 'תשאל שם', ואתה לא יודע, ובסוף אתה מקבל קנסות מכולם.

פרנק יוסף אסולין: זה מה שהיה לי.

פרנק יוסף אסולין: זה מאוד חשוב שיהיה מישהו כמו עורך דין.

פרנק יוסף אסולין: אומרים בארץ שמי שלא נשוי עם עורך דין הוא כבר מת.

פרנק יוסף אסולין: אז אין לנו כסף בשביל לשלם כל יום לעורך דין.

פרנק יוסף אסולין: זה מה שאני חושב.

פרנק יוסף אסולין: דבר שני, אני רוצה לסיים במשהו.

פרנק יוסף אסולין: יש לי קונדיטוריה ואני רואה שאין פועלים בארץ.

פרנק יוסף אסולין: אתה רוצה להיות קונדיטור?

פרנק יוסף אסולין: מה?

פרנק יוסף אסולין: בשביל 4,000 שקל, 5,000 שקל?

פרנק יוסף אסולין: מה זה עוזר לי?

פרנק יוסף אסולין: אף אחד לא רוצה לעבוד בעבודה כזאת, כולם רוצים לעבוד בהיי טק, 9,000 שקל, 10,000 שקל מגיע לך.

פרנק יוסף אסולין: יש לי הרבה חברים שיש להם מסעדות בירושלים, אני עובד איתם, הם מתקשרים כל יום 'אתה מכיר, יש לך טבח?

פרנק יוסף אסולין: יש לך קונדיטור שרוצה לעבוד?' כולם רוצים, אבל יש בעיה של משכורת.

פרנק יוסף אסולין: ומה אני חושב?

פרנק יוסף אסולין: אם אפשר לעזור בתחום הזה, במקצוע שלנו, לעזור במשכורת.

פרנק יוסף אסולין: זה מאוד חשוב בגלל שאף אחד לא רוצה להיות קונדיטור או טבח או משהו אחר.

מיכאל נודלמן: אני לא יודע איך אפשר לעזור עם המשכורת.

מיכאל נודלמן: צריך לחשוב.

מיכאל נודלמן: חברים, אנחנו צריכים לסיים.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד שאני שמח מאוד על הדיון שהיה היום.

מיכאל נודלמן: אני הבנתי שיש פה אנשים שרוצים ליזום, להשקיע, לבנות משפחות, לבנות עסק וזה מחמם לי את הלב.

מיכאל נודלמן: יש בעיות עם הקהילה האתיופית והקולגה שלי חדש, הוא רוצה מהפכה, והוא חושב שמחר הכל יהיה טוב.

מיכאל נודלמן: כל חודש, פעמיים, יושבים ורוצים לפתור בעיות של הקהילה האתיופית.

מיכאל נודלמן: קשה להם ואנחנו והם מבינים למה קשה.

מיכאל נודלמן: קשה כי יש שוני מההתחלה בין אנשים מצרפת ובין אנשים מאתיופיה וצריך זמן כדי שהם יעלו קצת ויהיו שווים להתחלה של כולם.

מיכאל נודלמן: ההתחלה שלהם קשה, יותר קשה מאשר כולם, ואני שמח שיש אנשים שעסוקים עם תכניות שרוצים, שמבינים שאנחנו צריכים לעזור לקהילה הזו ויש כמה תכניות שהמטרה שלהן לעזור ולהשתמש בפוטנציאל הטוב שיש בקהילה, כדי שהם יוכלו לעלות.

מיכאל נודלמן: רק צריך סבלנות, צריך הבנה שיש קושי.

מיכאל נודלמן: אצלם הקושי אחר מהצרפתים.

מיכאל נודלמן: אצלכם הקושי שהמדינה משקיעה הרבה כדי לעזור, אבל רק השקעה לא עוזרת, צריכים להיות יזמים, צריכים להיות אנשים וחברות כמוכם.

מיכאל נודלמן: כל הכבוד.

מיכאל נודלמן: אני אומר תודה רבה לכם שאתם עושים עבודה.

מיכאל נודלמן: אני מבין שזו עבודה לא פשוטה ולא מבקשים תקציבים גדולים מהמדינה.

מיכאל נודלמן: אתם מבינים שכל אזרח שיש בישראל, אם הוא מקבל עזרה, הוא יכול לעבוד ולהביא תועלת גם למשפחה שלו, גם לחברה שלהם וגם למדינה.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד לכולם תודה רבה.

מיכאל נודלמן: זו לא הפעם האחרונה שאנחנו מדברים.

מיכאל נודלמן: אני מבקש עוד פעם מנציגי צרפת ומהגברת, תהיה פה ישיבה שקשורה לעולים מדרום אפריקה.

מיכאל נודלמן: הניסיון שלהם יכול להיות מאוד מאוד חשוב, כי ראש העיר של מודיעין אמר לי שיש בעיות אצלנו עם העבודה לעולים חדשים מדרום אפריקה.

מיכאל נודלמן: אני גר במודיעין וכל יום אני מגיע לעבודה והם גם יכולים להקים עסק בירושלים, הם יכולים להקים עסק בפתח תקווה, רק צריך דוגמה איך עושים את זה, איך עוברים את הביורוקרטיה, מה עושים.

מיכאל נודלמן: אני מקווה שלא רק ליוצאי צרפת, גם ליוצאי דרום אפריקה אנחנו נעזור.

מיכאל נודלמן: תודה רבה לכולם.

מיכאל נודלמן: אם יש בעיות, זו ועדה כדי לעזור לעולים.

מיכאל נודלמן: תפנו אליי ואנחנו שמחים לעזור לכולם, ליוצאי אתיופיה, ליוצאי צרפת.