הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 17, פרוטוקול מספר 105, 2008-06-03 12:00

סופה לנדבר: צהריים טובים, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה.

סופה לנדבר: אנחנו היום מקיימים ישיבת ועדת פניות ציבור לגבי מדיניות לשכות רווחה כלפי הורים נכים וילדים שלהם.

סופה לנדבר: אני רוצה להתחיל כרגיל עם סבב היכרות, אני חברת הכנסת סופה לנדבר, יושבת ראש ועדת פניות הציבור, שולמית מנהלת הוועדה.

נחום עידו: אני נחום עידו, אחראי על פניות הציבור במשרד הרווחה.

איציק ניסני: אני איציק ניסני חבר הנהלה של עמותת נאמן וחבר קו התמיכה של עמותת נאמן.

סופה לנדבר: במה העמותה עוסקת?

איציק ניסני: היא עוסקת בנפגעי אירוע מוחי.

איציק ניסני: יש חמישה עשר אלף בשנה ואנחנו מטפלים עשר שנים, הקמנו חמישה עשר מועדונים בארץ, ומנסים לעזור להם במועדונים וגם לתת להם אינפורמציה כמה שאפשר, לתמוך בהם ולקדם נושאים כמו גם הנושא של פעילות, הכנת מרכזי ספורט בכל בית חולים כדי שתהיה אפשרות לתת מייד את הזריקות המתאימות ולהגדיל את המודעות לאירוע מוחי לצורך מניעה.

סופה לנדבר: איזה זריקות?

איציק ניסני: TPA.

איציק ניסני: זו זריקה מיוחדת שחודרת למוח שאם יש קריש תוך שבע שעות היא יכולה למנוע שיתוק, ותרופה נוספת, לא בטוח שהיא מתאימה לאלה שיש להם שטף דם, אבל נדמה לי שהורידו אותה מהאפשרות שהיא תעזור.

איציק ניסני: אבל התרופה הזאת יכולה להציל לפחות אלף איש בשנה שלא יהיו משותקים.

איציק ניסני: הציבור לא יודע, ולא בכל בית חולים יש את הזריקה הזאת.

סופה לנדבר: אנחנו נעשה ישיבה על זה, זה דבר מאוד מעניין.

סופה לנדבר: אתה יודע שאני קלינאית תקשורת במקצוע ואני עבדתי תקופה קצרה גם בבית חולים עם שיתוק ילדים, עם אפזיה, כשאדם מאבד את הדיבור אחרי שטף דם במוח.

איציק ניסני: אז אני לפני ארבע שנים לא יכולתי לדבר.

איציק ניסני: גם פה יש לי את החוסר תחושה, אבל עברתי.

סופה לנדבר: נעשה ישיבה על זה.

סופה לנדבר: אנחנו קיימנו שורת ישיבות עם הצלחה די רבה ואחת מהישיבות לפני חודשיים היתה בנושא חולים כרוניים שבעצם יש סכום מוגבל שכל קופת חולים צריכה לסל תרופות שחולה כרוני מקבל לקחת מאנשים.

סופה לנדבר: והתברר שאלפי אנשים לא ידעו על כך ושילמו סכומים יתר, ורק עכשיו קיבלנו ממאוחדת לפי בעצם הבדיקה שלנו יותר מאלף איש קיבלו החזר כספים.

סופה לנדבר: והתרופה הזאת גם לא ידענו.

איציק ניסני: אני רוצה להגיד לך לגבי קלינאי תקשורת, יש לי חבר ששילם כסף, הוא לא דיבר ולא זכר, אבל קלינאית תקשורת נותנים בקופת חולים כללית רק שנתיים, עשרים וארבע פעמים.

איציק ניסני: אנחנו במאבק, אנחנו רוצים להגדיל את זה מעבר לשנתיים.

סופה לנדבר: אנחנו על זה נעשה ישיבה, זה מעניין.

סופה לנדבר: מי רוצה לפתוח ולספר בשם הפונים?

סופה לנדבר: בבקשה.

קובי כהן: אני אגיד כמה מלים.

קובי כהן: קודם כל אני רוצה להודות לוועדה שהתכנסה, אני רוצה להודות ליושבת הראש, אנחנו מודים על ההיענות והרגישות.

קובי כהן: אנחנו חושבים שהנושא הזה מאוד חשוב, מאוד עקרוני.

קובי כהן: מדובר בהתייחסות לנכים כנכים, ומדובר בנושא הכי רגיש שמתעסקים בו בחיי היום יום וזה הילדים שלהם.

קובי כהן: אנחנו כארגון נתקלנו בהרבה מאוד פונים שנתקלים במצוקות קשות מאוד בנושא משמורת, חזקה, כאשר העניינים מגיעים לנושאים של ילדים, אחזקת ילדים ובצד השני יש גם נכות אז גילינו שיש הרבה מגבלות והרבה התניות, חלקן כתובות, חלקן לא כתובות, חלקן שלא מדברים עליהן בכלל אבל פועלים על פיהן.

קובי כהן: ואנחנו פונים לוועדה ומבקשים מהוועדה להעלות ולהציג את הנושא בצורה כזאת, אני חושב שנכות היא לא סיבה לניתוק ילדים מההורים שלהם, אני חושב שנכות היא לא סיבה להטלת קשיים ומגבלות ואני חושב שיש צורך לעשות כאן שינוי בעניין.

קובי כהן: אני מודה ואני מעביר את הדיבור לפונים.

פונה 1: כמנכ"ל ארגון הפעולה של הנכים ויושב ראש עמותת "ענבל", לפני אחת עשרה שנה נולדו לי שתי בנות.

פונה 1: אשתי היתה בחופשת לידה שלושה חודשים, תאומות, ואחרי שלושה חודשים היתה חייבת לחזור לעבודה.

פונה 1: כלומר כל נטל הטיפול בבנות ירד עלי.

פונה 1: אני טיפלתי בהן, אני החלפתי להן, עם המוגבלות שלי, אני האכלתי אותן, אם היה צריך לרחוץ אותן הייתי רוחץ אותן, עם כל המוגבלות שלי.

סופה לנדבר: איך אתה עשית את זה?

פונה 1: זה מתת אלוהים כמו שאומרים.

פונה 1: ולשחק איתן וגם לקחת אותן למעון, כי אשתי מתחילה לעבוד, בשעה שש וחצי היא כבר לא בבית.

פונה 1: אז כל הטיפול בבנות נפל עלי.

פונה 1: אז אני לא חושב שנכה יכול להיות מוגבל מבחינת טיפול בילדיו לעומת בנאדם רגיל.

פונה 1: ההיפך, לנכה יש יותר זמן לתת לילד.

פונה 1: וזה מה שלכאורה אני רואה את זה היום, עם הבנות שלי, שהן יותר קשורות אליי מאשר לאם.

פונה 1: זה מאוד מאוד חשוב לדעת שלנכה יש יותר זמן לטפל בילד.

פונה 2: אני רוצה לדבר על הנושא של בעלי, הוא גרוש לשעבר ואנחנו נשואים.

פונה 2: לנו יש במשותף שלושה ילדים, בנישואים הראשונים שלו היו לו גם שלוש בנות.

פונה 2: הוא נפל בתאונת עבודה, גרושתו פשוט זרקה אותם לרווחה, הוא לקח עורך דין כדי לקבל את הילדים חזרה לאחר שהוא השתקם, הרווחה בשום אופן לא הסכימה, הביאו את הילדים לאמא שהיא זרקה אותם למעשה לרווחה.

פונה 2: ואחר כך היו כל מיני האשמות, שהוא אנס את הבנות, הוא פוגע בהן, הוא מרביץ להן, וזה נוצר מצב שזה הופך להיות גם אצלי בבית.

פונה 2: לי נלקח ילד בגלל זה.

פונה 2: אחר כך אמרו לי סליחה, טעינו, אבל מי סובל פה, זה הילדים סובלים פה.

פונה 2: ועכשיו גם הרווחה רומסת לי את הבית.

פונה 2: נתנו לי מישהו מבחוץ, זה של "דורי דורות", זו איזו מן עמותה, לנהל לי את הבית.

פונה 2: זה לא נראה לי הגיוני.

פונה 2: אנחנו נשואים כדת ודין, יש לנו משפחה, ילדים, עד היום ניהלתי את הבית בסדר גמור.

שאלה: למה נתנו לך אפוטרופוס?

פונה 2: אין לי מושג, היא ממש רמסה אותי בבית משפט.

פונה 2: דברים שממש לא נכונים.

פונה 2: היא רשמה שאנחנו מתגרשים, זה לא נכון.

פונה 2: היא רושמת פה שלוקחים לי את כל הילדים, זה לא נכון.

פונה 2: יש פה דברים מאוד, זה לא יכול להיות שמישהו אחר יבוא לנהל את הבית שלי.

פונה 2: זה לא נכון.

פונה 2: זה פקידת סעד אומרת ככה, העובדת סוציאלית אומרת משהו אחר, היא באה אלי, היא אומרת לי ריקי, אנחנו לא לוקחים לך שום ילדים.

פונה 2: אמרתי אני לא יודעת, פה רשום בבית משפט, ממש רשום לי שהם לוקחים לי עוד שני ילדים.

פונה 2: אני יש לי שלושה ילדים משותפים איתו, בני שלוש עשרה, עשר ושמונה.

פונה 2: דברים ממש חמורים.

פונה 2: אני לא יודעת למה אני צריכה לקבל ממקום אחר, מקרן, כאילו זו עמותה, ולמה הוא צריך לסבול כל השנים האלה בגלל שהוא נפל.

פונה 2: הוא מטפל יותר טוב מאישה.

פונה 2: אני אומרת לך, אישה לפעמים אין לה סבלנות.

פונה 2: לגבר יש לו הרבה סבלנות.

פונה 2: את האמת אני אומרת לך, אני בתור אישה.

פונה 2: אישה יש לה את התעסוקה, הולכים, חוזרים, בית ספר, אבל הגבר אני מאמינה שבתור, אפילו שהוא נכה.

פונה 2: זה לא קשור.

פונה 2: אמרו לי הבנאדם הוא פסיכיאטרי, לכי תתגרשי.

פונה 2: למה שאני אתגרש, למה?

פונה 2: בגלל שהוא עבר תאונה?

פונה 2: זה לא הולך ככה.

פונה 2: או שהיא אומרת לו לך תשכיר דירה.

פונה 2: או שאתם באים לתקן או שאתם באים להרוס.

פונה 2: זה משהו, את חיה עם זה יום יום, ואת לא יכולה.

פונה 2: את נמצאת במצב, חסרת אונים.

פונה 3: קודם כל אני רוצה להודות לכם, זו פעם ראשונה שניתנת לי במה, אני מתרגש.

סופה לנדבר: אל תתרגש, אנחנו בני אדם, בשר ודם.

פונה 3: פעם ראשונה בארבע שנים שנותנים לי להתבטא.

פונה 3: אני גרוש, אב לשתי בנות, בת עשר וחצי ובת שמונה ושלושה חודשים.

פונה 3: מסכת הייסורים שלי התחילה לפני כארבע שנים.

פונה 3: אחרי עשר שנות נישואים, התחתנתי עם אישה שזה גירושים שניים שלה, גרושתי החליטה שהיא מסיבות שלה רוצה להתגרש, היא החליטה לחיות את החיים הפרטיים שלה, ואני סירבתי לחיות נישואים פתוחים כמו שהיא רצתה.

פונה 3: אנחנו החלטנו להתגרש, להיפרד, היתה הסכמה בינינו שנגור אחד ליד השני, נגדל את הילדות ביחד.

פונה 3: היא היתה בדיוק בשלבים של סיום הלימודים שלה.

פונה 3: שמונה ימים לפני תחילת שנת הלימודים שהילדה הגדולה היתה צריכה להיות בכיתה א' בבית ספר לאומנויות בתל אביב לקחתי שמונה ימים חופש, בבוקר עמדתי לצאת עם שתי הילדות לשבוע, האישה מגיעה הביתה, כמה דקות לפני תשע, אנחנו באים לצאת, היא מביימת מריבה, ואחרי שתי דקות קוראת למשטרה שאני מכה אותה, כמובן המשטרה לקחה אותי, הרחיקה אותי, אני אשתדל לקצר, הרחיקו אותי שישה ימים מהבית.

פונה 3: אני רוצה לומר, החוקרים שהיו בבית אמרו לי רואים שהיא מביימת, החוקר שחקר אותי אמר לי תשמע, בנימה מתנצלת, הוא אומר אם הייתי לרגע חושב שעשית את זה היית במעצר.

פונה 3: אני נאלץ לתת לך את העונש הקל ביותר, רק להרחיק אותך שישה ימים מהבית.

פונה 3: האישה הלכה למעון נשים מוכות, אני גם יודע שהיא קיבלה ייעוץ מתאים, עם הילדות, למעלה מארבעה חודשים לא ראיתי את הילדות.

פונה 3: אגב בגין העבירה הזאת אני עמדתי למשפט, וזוכיתי לחלוטין.

פונה 3: זו היתה עלילת שווא.

פונה 3: ואז התחילו הליכים משפטיים, היינו בבית המשפט, שופטת שלחה אותנו לוועדת מסוגלות הורית.

פונה 3: אחרי בסביבות ארבעה חמישה חודשים של ועדת מסוגלות הורית, הרבה תחקירים של הילדים, של כולם, קבעה בצורה חד משמעית, טובת הילדות אצל האבא.

פונה 3: השופטת אמרה מה שוועדת מסוגלות הורית ימליצו את זה אני אאמץ.

פונה 3: נתנה השופטת, יש לי את הכל כאן בכתב, הוראה.

פונה 3: עכשיו האמא עברה לגור אצל הסבתא, בעיר אחרת, ברמלה.

פונה 3: השופטת נתנה הוראה לרשום את הילדות במוסדות חינוך בתל אביב, גם הילדה הגדולה שהיא ילדה מוכשרת והתקבלה לבית ספר לאומנויות בתל אביב, נתנה הוראה ששני ההורים ילכו וירשמו אותן.

פונה 3: כמובן שהאמא הערימה המון קשיים, לא נתנה.

פונה 3: מה שבינתיים עשתה האמא, הלכה הגישה תלונות שווא נגדי במשטרה, שאני מכה את הילדה הקטנה.

פונה 3: היא גם עשתה בכל מיני הליכים משפטיים, היא קיבלה ייעוץ משפטי חינם מהמדינה, גם את זה היא הצליחה להוציא במרמה.

פונה 3: היא בינתיים ניסתה למשוך את הזמן, השופטת נתנה הוראה לרשום את הילדות בתל אביב, להעביר את הילדות למשמורת האב, כמו שהיא אמרה, שמה שימליצו מסוגלות הורית היא תעשה, ונתנה הוראה לרשום אותן בתל אביב, לא העבירה את הילדות אליי.

פונה 3: אחרי כן השופטת אמרה אולי ככה, ואולי ככה, אני רוצה ועדת מסוגלות הורית נוספת.

פונה 3: אמרתי אני מסכים.

פונה 3: האמא התנגדה.

פונה 3: ואז האמא התחילה במסכת של תלונות שווא במשטרה, החמורה ביותר בהן היא טענה שאני עשיתי מעשים מגונים בילדה הגדולה שלי.

פונה 3: ואני על זה נלחמתי, ואני אמרתי במשטרה אם אני עשיתי את זה מקומי מאחורי סורג ובריח, אין לי זכות לראות את הילדות.

פונה 3: בהתחלה חקירות והשפלות אין סוף.

פונה 3: אני התעקשתי ואמרתי אם אני עשיתי דבר כזה אין לי זכות להיות אבא, מקומי אחרי סורג ובריח, אבל אני רוצה כאן צדק.

פונה 3: אני עברתי חקירות, השפלות, הכל.

פונה 3: בהתחלה סגרו את התיק מחוסר ראיות, אמרתי לא, חוסר ראיות זה לא ניקיון מוחלט.

פונה 3: אני רוצה, אם ביצעתי את זה תענישו אותי הכי חמור ואני מתחייב לא לערער.

פונה 3: כמובן שבסוף פרקליטות, קראו לי, חקירות וכל זה, זיכוי מוחלט בנושא הזה.

שאלה: מה קורה עם הילדות היום?

פונה 3: הילדות היום אצל האמא, לא הועברו אליי, בניגוד לכל היגיון.

פונה 3: ביקשתי מהשופטת שתקבל החלטה שאני אוכל ללכת לבית משפט גבוה יותר.

פונה 3: הרי את התחייבת לדברים, למה את לא עומדת בזה.

פונה 3: מסוגלות הורית המליצו, את תעשי את זה.

פונה 3: פשוט השופטת לא היתה מוכנה לקבל החלטה, ארבע שנים היא מושכת אותי, כשהאמא כל הזמן קיבלה סיוע משפטי מהמדינה.

פונה 3: אגב גם על זה, אני הגשתי לסיוע משפטי למדינה מכתבים, שזה שקר.

פונה 3: האישה הוציאה סכומי עתק, למעלה ממאה אלף שקלים מהבנק.

פונה 3: היא נתנה מסמכים שקריים.

פונה 3: אני יודע שהיא קיבלה ייעוץ.

פונה 3: לקח ללשכה לסיוע משפטי עד שהורידו לה את זה, כי אז היא יכלה למשוך משפטים, לעשות דחיות וכו'.

פונה 3: היום הילדות גרות יחד עם האמא אצל הסבתא, המטפל העיקרי בילדות זאת הסבתא.

פונה 3: זה לא טוב לילדות.

פונה 3: אני רוצה להגיד, היתה מסיבת יומולדת של הילדה, אצלי בבית.

פונה 3: שאלתי אותה מה את רוצה מתנה, אמרה לי אבא רק דבר אחד, אני רוצה לגור איתך.

פונה 3: כשהיא כיבתה את העוגה עם הנרות היא הביעה משאלה.

פונה 3: היא אמרה לי אחר כך המשאלה שלי שאני אעבור לגור עם אבא.

פונה 3: אני רוצה לציין מקרה נוסף.

פונה 3: אם הייתי מאחר ולו חמש דקות להחזיר את הילדות לאמא זה מייד תלונה במשטרה.

פונה 3: היא פשוט ריססה אותי בתלונות.

פונה 3: היה מקרה נוסף שבאתי להחזיר את הילדות, והילדה הקטנה במיוחד, הילדה הגדולה נורא מפחדת מהאמא ומהסבתא, אני גם יכול להוכיח לכם את זה.

פונה 3: ביקשה השופטת חוות דעת של פקידות סעד.

פונה 3: ברמלה הם התייחסו בצורה עויינת אליי בצורה בלתי רגילה, ודו"חות שקריים.

פונה 3: אני הגשתי ערעורים על זה, כולל הגעתי לרונית צור, לא נעשה בזה כלום.

סופה לנדבר: אתה בעצם אומר שטובת הילדות זה להיות עם שני הורים.

פונה 3: יש לי חוות דעת של תל אביב שאני מוכן להציג לכם שהורה, שההורה העיקרי ולא עיקרי, היחידי שטיפל בילדות זה הייתי אני.

פונה 3: אני הייתי יושב ראש ועד ההורים במעון, הייתי יושב ראש ועד ההורים בגן.

פונה 3: הילדה הגדולה שלי היתה שלוש שנים בתכנית אתגר, ויש מכתבים, ההורה היחידי שלקח אותה לאתגר זה אני.

סופה לנדבר: תודה רבה לך.

סופה לנדבר: אתה נכה?

פונה 3: כן, אני נכה פוליו בשתי הרגליים.

פונה 3: אני אומר, יש לי מגבלה, נושא הנכות לכל אורך הדרך, גם פקידות סעד, אז איך אתה כנכה יכול לטפל בילדות.

פונה 3: גם השופטת כל כך הרבה פעמים, אתה נכה.

פונה 3: לא קשה לך, אתה תוכל לעשות את זה?

סופה לנדבר: אתה יודע, אורי גורדון ז"ל, מנהל מחלקת קליטת עלייה בסוכנות היהודית גם היה חולה פוליו וגם היה נכה.

פונה 3: אני נכה פוליו, למרות הנכות שלי אני התנדבתי לצבא, שירות מלא, שירות מילואים שלושים ושלוש שנים ושלושה חודשים, השתחררתי בדרגת רב סרן.

פונה 3: אם אני אחראי להיות מפקד על כל כך הרבה חיילים, אני גם כנציג הצבא הייתי איש הקשר עם עיריית תל אביב בכל נושא המתנדבים.

פונה 3: בכל זה אני אחראי, גם בעבודה שלי אני מנהל מחלקה.

פונה 3: אני לא אחראי לטפל בילדות שלי?

סופה לנדבר: תודה.

פונה 4: הגברת מכירה אותי מהוועדה הקודמת.

פונה 4: לצערי מהוועדה הקודמת לוועדה של היום המצב שלי החמיר מאוד.

פונה 4: דיברנו בוועדה הקודמת על איסור לעכל קצבאות נכות.

פונה 4: ומה שקרה לי בחודש האחרון זה גיהנום.

פונה 4: אין לי איך לתאר, את יודעת מה, אני מעדיף כבר להיות בגיהנום על מה שקרה לי בחודש האחרון.

פונה 4: ואני אתן לך תקציר ממה שקרה לי בחודש האחרון.

פונה 4: אני בהיותי חולה קרונס, עם מעורבות קשה של פרקים ופגיעה במערכת החיסונית של הגוף, בחודש האחרון נותקתי מהילדה.

פונה 4: הילדה הלכה לאמא, אחרי שבת, שביום שישי שלפני זה האמא התווכה איתי על נושא הסדרי הראייה ושלחה לי SMS אם לא תשלח לי את הילדה אני מתלוננת על חטיפה.

פונה 4: אני שלחתי את הילדה, אמרתי לילדה את הולכת לאמא, הילדה קצת עשתה בלגן, הלכה לאמא.

פונה 4: ביום שני אחרי זה אני מנסה להגיע לקחת את הילדה מבית ספר, הילדה לא בבית ספר, לא במועדונית.

פונה 4: מברר עם האחרית מועדונית, היא אומרת הילדה לא נמצאת.

פונה 4: מתקשר לסבתא, כן, הילדה פה.

פונה 4: מבקש לדבר איתה, היא לא רוצה לדבר איתך.

פונה 4: אני רוצה ללכת לקחת אותה, אני לא רוצה לבוא איתך, אתה לא אבא שלי.

פונה 4: פתאום, מיום חמישי כשהיא היתה אצלי לילה אחרון, יום שישי נפרדנו בחיבוק ונשיקה ומסרתי אותה לגרושה שלי ממרחק, אני לא מתקרב לגרושה שלי, אני תופס ממנה מרחק גם בלי צו הרחקה.

פונה 4: מכאן העניין הלך והתדרדר.

פונה 4: הילדה המשיכה להיות מוסתת על ידי האמא.

פונה 4: פניתי ללשכת הרווחה ביבנה ונאמר לי אין לנו סמכויות.

פונה 4: פנה לבית המשפט.

פונה 4: תלונות שהגשתי במשטרה על הפרת הסדרי ראייה הוראה חוקית, קיבלתי תשובות נסגרו מחוסר עניין לציבור ומחוסר העמדה לדין פלילי.

פונה 4: אני מתפלא, זה לא עבירה פלילית?

פונה 4: יש לי צו, יש לי הסדרי ראייה שנקבעו כחוק על ידי פקידות סעד, על ידי בית משפט, חותמת, פסק דין, החלטה.

פונה 4: התחלתי לדבר עם יועצת בית ספר, שיתפתי אותה, אמרו לי תשמע, פקידת סעד לשעת חירום, סליחה, לפני זה, הפקידות סעד שלי נסעו לחו"ל, הן הלכו לטיול לשבוע, אין עם מי לדבר.

פונה 4: קיבלתי סמכויות, אני בא ללשכת הרווחה, אומרים לי פקידות הסעד נמצאות בחו"ל, תחכה.

פונה 4: תחכה שיחזרו מחו"ל.

פונה 4: אמרתי סליחה, אני לא רואה את הילדה שלי כבר שבועיים.

פונה 4: מצטערים, אין מה לעשות.

פונה 4: הפקידה בחו"ל, אין מי שיטפל בך עד שהיא תחזור מחו"ל.

פונה 4: אם נמצא פה נציג של הרווחה אני רוצה גם לטעון שאיך זה יכול להיות.

פונה 4: אנחנו מיום ראשון עד יום חמישי, פקידת סעד עובדת ביום ראשון, עובדת ביום שני אחרי הצהריים, שלישי היא לא נמצאת, אין עם מי לדבר.

פונה 4: רביעי היא נמצאת, חמישי שישי שבת הן לא נמצאות.

פונה 4: אתה מתקשר ל-106 מבקש פקידות חרום, היא אומרת לך מה אתה רוצה, לך למשטרה, תיקח את הילדה.

פונה 4: אני אומר לה גברת, אני לא רוצה ללכת למשטרה.

פונה 4: הילדה שלי גם ככה עובר עליה משהו בחודש האחרון.

פונה 4: אני לא אלך למשוך אותה מהבית של אמא, אני לא אגרום לה נזק נפשי.

פונה 4: זה שהאמא גורמת לה נזק נפשי זה בעיה שלה.

פונה 4: אני לא אגרום לה נזק.

פונה 4: טוב, אז תחכה בסבלנות ליום ראשון.

פונה 4: הלכתי ביום שני לאסוף את הילדה שלי, לפי פסק דין שניתן לי ביד, הסדרתי ראייה, פקידת הסעד שחזרה מחו"ל, נתנה לי את הסדרי הראייה ואמרה לי לך לבית הספר, תאסוף את הילדה, כי אני לוקח את הילדה שלי מבית הספר, לא מגרושתי כדי למנוע עימותים.

פונה 4: אני מגיע, הילדה שלי חוזרת מטיול, יורדת מהאוטובוס, אני מדבר איתה יחד עם המורה, גרושתי מגיעה משום מקום, מה את עושה שם, ריבונו של עולם.

פונה 4: הילדה ראתה אותה, רצה לאמא.

פונה 4: לך מפה.

פונה 4: נוצר עימות.

פונה 4: הלכתי למשטרה הגשתי תלונה.

פונה 4: נאמר לי שאני צריך למסור מסמך, אני בא עם הסדרי ראייה, אני נלקח למשטרת רחובות, אתה מעוכב לחקירה.

פונה 4: על מה, תקיפה.

פונה 4: נלקח למשטרת רחובות, מעוכב במשך שש שעות, נכה, ככה, כמו שאני היום ככה רועד.

פונה 4: עברתי בדיקת DNA, טביעות אצבעות, צילום משטרתי, פושע, רוצח בפוטנציאל.

פונה 4: אני אומר לחוקר אדוני החוקר, בטלפון אחד אתה יכול למחוק את התביעה הזאת, את התלונת שווא הזאת.

פונה 4: המורה היתה נוכחת.

פונה 4: היא אומרת הגרושה שלי טילטלת את הילדה.

פונה 4: איך אני יכול לטלטל את הילדה כשאני הולך עם קביים.

פונה 4: אני בקושי עומד על הרגליים, כולי גם ככה שבועיים נסער.

פונה 4: טוב, תלונת שווא.

פונה 4: שני צווי הגנה בבית משפט שהשופטים מחקו את התביעה.

פונה 4: השיא היה אתמול, אני מגיע לפגישה עם הילדה, הילדה לא רוצה לדבר איתי.

פונה 4: נאמר לי שאני עובר לפגישת פיוס עם הילדה.

פונה 4: איך הפגישה מתנהלת, אני נכנס ללשכת הרווחה, אחרי שמתקיימת הפגישה הילדה מגיעה עם האמא, האמא נשארת בפגישה.

פונה 4: רק אני רוצה לציין, עוקלה לי קצבת הנכות, אני הולך להיזרק לרחוב.

פונה 4: אני הולך מהשבוע להיזרק לרחוב.

פונה 4: אין לי מה לאכול, אין לי ממה לחיות, אני בלי טיפול רפואי.

פונה 4: אני כבר שלוש פעמים השבוע התמוטטתי.

פונה 4: אני חושב שפה, במקרה שלי גבירתי, זה מקרה מזעזע.

פונה 4: לא יתכן שאני בא לפקידת סעד, אני אומר לה יש הסטה, הילדה שלי באותו זמן שפקידת הסעד היתה בחו"ל נעלמה, ברחה מהמועדונית והאמא שלה לא ידעה איפה היא, מרבע לאחת עד רבע לשש.

פונה 4: אני פונה לפקידת הסעד אחרי שהיא חוזרת מחו"ל, הפקידת סעד יושבת עם הגב אלי, אני אומר לה אני רוצה לדווח לכם משהו חמור, הילדה שלי נעלמה, אני רוצה לדעת תשובות.

פונה 4: היא אומרת לי שום דבר לא דחוף, הכל בסדר.

פונה 4: אפילו לא טורחת לסובב את הגב שלה החוצפנית.

פונה 4: הילדה שלה נעלמה?

פונה 4: הילדה שלי, אני חייתי בפחד, אני לא ידעתי שבע שעות מה קורה עם הבת שלי, אם מישהו אנס אותה, אם מישהו פגע בה.

פונה 4: שיתנו לי תשובה, אם הילדה שלי בסדר, בסדר.

פונה 4: אז האמא בסדר.

פונה 4: החוסר אחריות של האמא, זה לא פעם ראשונה שהאמא לא אחראית כלפי הילדה.

פונה 4: אני הפושע, אני העבריין.

פונה 4: אני לא ראוי לגדל את הילדה, זה מה שהולך להיות כתוב בתסקיר.

פונה 5: הסיפור שלי קצת ארוך וקשה.

פונה 5: הרווחה זה אלה שהורסים בתים ומשפחות, זה חד וחלק.

פונה 5: קשר שלי עם הילדה שלי אני בניתי אותו.

סופה לנדבר: רבותיי, אני צריכה לומר, קודם כל אני מבקשת סליחה, אני לא יודעת, זה עוד לא קרה לנו בוועדה.

סופה לנדבר: בנאדם התרגש, ואני מבינה שהסיטואציה של החיים שלו היא סיטואציה מאוד מאוד לא פשוטה.

דובר: אני רוצה להבהיר לך, הוא לא התרגש.

דובר: מה שקורה זה במשך השבוע האחרון המחלה שלו החמירה, הוא בלי טיפול תרופתי כי עיקלו לו את הקצבאות והוא עומד לפני פקודת מאסר, להיכנס לכלא.

דובר: וכל העינויים שרק אפשר לעבור, והכל בגלל שגרושתו החליטה שהיא רוצה את הילדה ולא מעניין אותה איך היא עושה את זה.

דובר: והוא אב שמנהל את העניינים שלו במשמורת מורחבת, והוא דואג לילדה, והוא רץ, והוא אכפת לו מהילדה והוא לא מוכן לוותר על הילדה שלו.

סופה לנדבר: אני מבינה שמה שנשאר לבנאדם בחיים האלה ומה שקושר אותו עם החיים זה הילדה שלו, וזה מובן מאוד, ואנחנו כולנו בני אדם ואנחנו מבינים את ההתרגשות ואנחנו מבינים את המלחמה שלו.

סופה לנדבר: בנאדם שלם ובריא קשה לו להילחם, אבל בנאדם שבמצב הנתון שלו, זה מובן.

סופה לנדבר: אני צריכה לומר שקשה לי להמשיך את הישיבה.

שלומית אבינח: אני רוצה משהו לציין, אני לא יודעת, בסך הכל זה חבר שלכם, אבל אני לא חושבת שמן הראוי לשתף פעולה עם העיתונאים במקרה שלו, אז בואו נסכם את זה שאת השם שלו ואת הפרטים אני לא חושבת שיש טעם למסור לעיתונאים.

סופה לנדבר: אתם תגידו לעיתונאים שבנאדם התרגש והמצב שלו קשה ואם יש אנשים באולם שיכולים ומסוגלים, הרי אני מבינה שחוץ מהמצב הנפשי שלו גם המצב הכספי שלו מאוד מאוד קשה, בלי תרופות, בלי אוכל, בלי דברים אלמנטריים שבנאדם צריך בחיים אז קרה מה שקרה.

סופה לנדבר: אז זה אתם יכולים לספר לעיתונאים, בגלל שאם זה יכול לעזור לבנאדם.

פונה 6: אני נכון נכה, ברוך השם אבל לא במצב קשה כל כך, יד שמאל שלי לא עובדת.

פונה 6: חליתי כשהבת שלי שתהיה בריאה היתה בת שלושה חודשים, הנקתי והכל היה בסדר, עד גיל שלושה חודשים היה מושלם בבית, מבחינת הזוגיות, מבחינת הכל.

פונה 6: ביום שאני חליתי, שני ארועים מוחיים עקב רשלנות רפואית, אבל זה כבר לא חשוב, אז חליתי וחברה טובה שלי לקחה לגדל את הבת שלי חצי שנה, עד שהתעוררתי מהחוסר הכרה, הגעתי אחרי בית לוינשטיין של תקופה מאוד ארוכה, הגעתי הביתה, הייתי מגיעה, ואז התחילו בעיות, התגלו לי דברים כל כך רעים לגבי הבעל שלי בהמשך, ואני לא מבינה איך הרווחה נותנת לו לגדל את הילדה, הוא לא מגדל אותה.

פונה 6: הבנאדם מהמר כפייתי, זה לא שזה קשור אליכם אבל זה קשור לילדה שלי תהיה בריאה.

פונה 6: מהמר כפייתי, מפסיד מליונים ואני פוחדת לחייה של הילדה שלי כי אני יודעת שהאנשים האלה מסוכנים.

פונה 6: הילדה בת שבע עוד מעט, שתהיה לי בריאה, שש וחצי.

פונה 6: ואני בקשר יומיומי עם בית ספר, השבוע שלחו לי שהיא צריכה טיפול פסיכולוגי, שאני אחתום.

פונה 6: חתמתי כמובן, ואני הצעתי את זה לפני שנים כבר את הטיפול פסיכולוגי הזה.

פונה 6: אני מרגישה את הבת שלי.

פונה 6: ויש לי הקלטות, אני אומרת את האמת, אני מקליטה את הילדה כי אני יודעת את המצוקות שלה, ויש לי הקלטות שהסבא שלה מטריד אותה מינית.

פונה 6: וזה לא עוזר לי מבחינת הרווחה כי הרווחה דואגת רק לכסא שלה, לא לבת שלי, לא לילדים של אף אחד מאתנו.

פונה 6: אני יכולה לראות אותה פעם בשבוע בכפר סבר במרכז קשר, כשהילדה לא רוצה לפגוש במרכז קשר, היא רוצה לבוא אליי הביתה.

פונה 6: ואני אשמח אפילו לשלוח אליך בדואר את ההקלטות האלה שתשמעי את בעצמך את המצוקות של הילדה והתחנונים שלה והבכי, שאני קרועה.

פונה 6: לא עניין אותי שלא יהיה לי מה לאכול, הייתי חייבת להגיע לכאן למען הילדה, להסביר את המצוקות שלה, שהרווחה אך ורק דואגים לכסא.

שאלה: למה הם לא נתנו לך לטפל בה?

פונה 6: למה הם לא נתנו לי, אין לי מושג, אני עד היום שואלת.

פונה 6: למרות שהילדה לא נהנית לרגע, היא אומרת לי רע לי אמא, תבואי תקחי אותי, היא מתחננת אליי.

שאלה: את מסוגלת לטפל בילדה?

פונה 6: מסוגלת לחלוטין לטפל גם בך שתהיה ברור.

פונה 6: אני בחורה, אשת עסקים גדולה הייתי עד שחליתי, ואני עדיין יש לי ראש עסקי.

פונה 6: היה לי עסקי אוכל, מסעדות.

פונה 6: בקיצור הילדה שלי, תאמיני לי, הם עצרו לי את השיקום, הרווחה עצרו לי את השיקום.

פונה 6: אני היום הייתי בריאה לגמרי אם הם לא מונעים ממני את הילדה שלי.

איציק ניסני: איפה את גרה ולמה את גרה שם?

פונה 6: אני גרה בגלל שפינו אותי מהבית, אני גרה במגדל העמק אצל אמא בבית.

פונה 6: המשפחה של בעלי פינו אותי מהדירה.

פונה 6: עיקלו לי מאה ארבעים וארבעה אלף שקל הכסף שהוא גנב ממני.

פונה 6: הוא גנב ממני מהחשבון בנק, הייתי כמעט מחוסרת הכרה, הוא החתים אותי על טופס ולא ידעתי על מה אני חותמת.

פונה 6: הוא לקח לי מאתיים אלף שקל, שהייתי הרי אשת עסקים מאוד מצליחה.

פונה 6: הוא לקח לי את כל הכסף ועכשיו הוא תובע אותי שאני אשלם לו חצי.

פונה 6: אני לא מוצאת את ההיגיון בדברים האלה בכלל.

פונה 6: למה אני אמורה לשלם משהו שהוא גנב ממני.

פונה 6: עכשיו אני רק מקבלת הגנה משפטית.

איציק ניסני: למה כל כך מאוחר?

פונה 6: לא יודעת, לא אישרו לי, הייתי מקבלת דקלה פעם.

פונה 6: אומרים שהייתי יותר גרוע מאריאל שרון, אמר לי המנתח מוח שלי, רק מזל שהתעוררתי.

פונה 6: אני התעוררתי למען הילדה הזאת, בשביל זה אני לא אפסיק להילחם עד שלא יישאר לי אוויר, אני לא אוותר על הילדה הזאת.

שלומית אבינח: מאז שחלית הילדה לא אצלך?

פונה 6: כנראה.

פונה 6: ותאמינו לי, על כל מילה שאמרתי היום אני אביא הוכחה.

פונה 6: כל הדיסקים, כל התמונות שהוא מהמר, אני אביא הכל.

איציק ניסני: אם את תיפלי בבית יש מישהו שיעזור לטפל בילדה?

פונה 6: יש לי את אמא שלי שתהיה בריאה ואני אביא גם מטפלת צמודה אם יש בעיה.

פונה 6: מטפלת צמודה, רק לילדה, לא לי.

פונה 6: אני אעשה הכל כבודה למען הילדה.

פונה 6: אין לי בכלל טיפת ספק שהילדה הזאת זקוקה לי והיא מתחננת, בוכה לי, אמא, תבואי תקחי אותי מפה, אני לא רוצה להיות פה יותר, לא טוב לי אמא, לא טוב לי.

פונה 6: היא מתחננת ובוכה לי ואני בוכה איתה בלבד, כדי להראות לה שאני חזקה בשבילה.

פונה 6: והרווחה עושה, תאמיני לי כבודה, הרווחה סך הכל הורסת את המשפחות כדי שלהם תהיה עבודה, זה מה שיש לי להגיד.

פונה 6: אני פניתי למר דביר מאה פעם, נכון?

פונה 6: פניתי, נפגשתי עם רונית צור, וכלום לא עזר.

פונה 6: ואני יודעת שטובת הילדה זה רק איתי.

פונה 6: רק איתי.

פונה 6: כי האהבה שאני אתן לה ואשקיע בה את הנשמה שלי, זה רק אני, רק אני אמא שלה שאוהבת אותה.

פונה 6: שהיא האוויר שלי.

סופה לנדבר: תשמעו רבותיי, אנחנו מבינים שוועדת פניות הציבור זה לא בית משפט.

סופה לנדבר: התפקיד שלנו לטפל בפניות ציבור ולעזור לפי יכולת של הוועדה ועד כה אנחנו תודה לאל ניתן להגיד הצלחנו.

סופה לנדבר: מטרת הוועדה לדאוג לטובת הילד, וצריכים לומר שהילדים האלה שהיום הצגתם אותם, וכל הילדים שנמצאים בתהליכים האלה או דומים לתהליך הזה הם עוברים טראומה וטראומה מאוד מאוד קשה.

סופה לנדבר: כל אחד מכם עובר טראומה אבל הילד עובר טראומה הרבה יותר קשה וזה נשאר ומלווה אותו אחר כך כל החיים.

סופה לנדבר: אני צריכה לומר גם שיש להבדיל בין נכות פיזית ונכות מנטלית של הורה.

סופה לנדבר: כאשר יש אי תפקוד מבחינת הראש, אני מחפשת את המלים ומנסה להיות זהירה בגלל שבעצם אתם מבינים שהסיטואציה שאנחנו היום מנהלים את הישיבה היא סיטואציה מאוד מאוד לא פשוטה, ובזמן שבית משפט נמצא באמצע אסור לנו להתערב, אנחנו בדרך כלל לא מתערבים, אבל אנחנו חיים כולנו בתוך עמנו, ואנחנו יודעים שאנחנו הפכנו להיות עם די אדיש לצרות של אחרים.

סופה לנדבר: אני רוצה להבין דבר כזה, האם קיימים קריטריונים בשירותי הרווחה בזמן שלוקחים את הילדים מהורים נכים, האם ישנה מדיניות שונה כלפי זוג נשוי ששני ההורים אחד נכה ואחד בריא.

סופה לנדבר: האם יש הבדל בין אמהות ואבות נכים, מה מספר המקרים בשנה שלקחו את הילדים מהורים נכים והאם ישנה חלוקה לפי אזורים.

סופה לנדבר: האם קיים חוק שמתייחס לנושא ומה האפשרויות לערעור שבעצם הערעור הזה שהורה נכה יכול לעשות, למי הוא צריך לפנות, האם הוא יכול לערער או לא, ומה הפרוצדורה לקבלת הילדים בחזרה, האם לקחו את הילדים ואם קיימים מקרים של הורים נכים שילדים נלקחו שבהם מחזירים את הילדים.

נחום עידו: קודם כל אני רוצה להבהיר פה, שרותי הרווחה קיימים במקרים הללו אך ורק כדי לייצג את הילדים.

נחום עידו: אך ורק את טובת הילדים.

נחום עידו: שרותי הרווחה, אני חוזר ומדגיש, ואני אדגיש את זה עוד שלוש מאות אלף פעם, שרותי הרווחה קיימים בנושאים הללו, פקידי הסעד לסדרי דין במקרה הזה, בכל המקרים הללו זה פקידי סעד לסדרי דין, פועלים אך ורק לטובת הילד.

נחום עידו: הם לא יוזמים דרך אגב את הקריאה, הם לא יוזמים את הפנייה, הפנייה באה תמיד מבית המשפט, היא באה מבית משפט בעקבות סכסוך בין הורים.

נחום עידו: כל המקרים שאנחנו דיברנו פה, חוץ מהמקרה הזה, הם מקרים של סכסוך בין הורים.

נחום עידו: קודם כל נבין שבזה המדובר.

נחום עידו: הסכסוך הזה בחלק גדול מהמקרים ההורים כל כך מסוכסכים שהם אינם רואים את הצרכים של הילדים, ומי שסובל מהסכסוך אלה הילדים.

נחום עידו: לשאלות לגבי הנכות, פשוט התשובות שלי הן לא לא לא.

נחום עידו: אין לנו קריטריונים לנושא נכות, אנחנו מתייחסים אך ורק לגבי טובת הילד, אם אבא הוא מתפקד כמו שצריך, אם אבא יכול לתת את הצרכים, או אמא, לא משנה במקרה הזה אם זה אבא או אמא.

נחום עידו: אנחנו נקבע את ההמלצות שלנו, פקידי הסעד קובעים את ההמלצות ונותנים לבית המשפט המלצות אך ורק על פי טובת הילד ועל פי המסוגלות ההורית.

נחום עידו: יש לי גם תשובות פרטניות לגבי כל אחד ואחד.

נחום עידו: בית המשפט הוא זה שקובע, אנחנו בסך הכל נותנים המלצות.

נחום עידו: אין לנו שום קריטריונים לגבי נכים בנושא הזה.

נחום עידו: כמובן שאנחנו בודקים כל אחד לפי המסוגלות שלו, לפי איך שהוא מסוגל.

נחום עידו: דרך אגב כל המקרים פה שמדובר בהם, חוץ מהמקרה של דנית, בכלל לא התייחסו, בכל התסקירים שאני קראתי, לא התייחסו לנושא הנכות.

נחום עידו: כל המקרים פה מדובר על מקרים שבהם לא היתה התייחסות לנכות.

נחום עידו: אין אצלנו, הכלל אצלנו הוא שנכה הוא כמו כל אדם אחר, הוא שווה לכל אחד אחר.

נחום עידו: אנחנו בודקים את המסוגלות ההורית שלו כמו כל אחד אחר.

נחום עידו: עכשיו כמו שאת עשית את האבחנה בין נכה פיזי לבין נכה מנטלי, נפשי, אז יש אבחנה כזאת.

נחום עידו: זאת אומרת אם אדם יש לו הפרעת התנהגות או מחלה נפשית מסויימת שעלולה לסכן את הילד שלו זה יבוא לידי ביטוי במסוגלות ההורית שלו, ולכן זה חייב להיבדק, במקרים שבהם אנחנו מרגישים שיש אדם שמתגרש ויש לו איזו שהיא הפרעה נפשית או התנהגותית אז אנחנו עושים את מה שנקרא בדיקת מסוגלות הורית.

נחום עידו: אין הבדל בין אמהות לבין אבות נכים.

נחום עידו: זה לא משנה לנו.

נחום עידו: שוב, ההתייחסות שלנו היא בדיוק אותו דבר.

נחום עידו: מהו מספר המקרים השנה שנלקחו ילדים מהורים נכים, אני רוצה קודם כל להגיד לכם, אני לא אוהב את הדבר הזה שנלקחו ילדים כי אנחנו מדברים פה על הנושא של אבות ואמהות גרושים, ובמקרה הזה זה לא ילד שנלקח, זה ילד שנמצא במשמורת של האבא או האמא האחר.

נחום עידו: הוא לא נלקח, בית המשפט קבע משמורת.

נחום עידו: יש גם את זה במקרה ששני ההורים לא מסוגלים.

נחום עידו: האם קיים חוק לגבי הנושא של הנכות, אין שום חוק שמתייחס לנושא הזה.

נחום עידו: לגבי אפשרויות הערעור.

נחום עידו: תראו, כל הנושאים שנדונו הם נדונים בפני בית משפט, והערעור הוא קודם כל בפני בית משפט, כי פקידי הסעד הם הזרוע של בית המשפט, הם נותנים לבית המשפט את ההמלצות שלהם, ובפני בית המשפט יש דיונים.

נחום עידו: אם יש לכם הערות לגבי מה קורה בבית המשפט, שמעתי על ההערות האלה, גם לנו יש הערות לגבי מה שקורה בבית המשפט אבל לא זה המקום לעורר את זה, פה זה לא הנושא הזה.

נחום עידו: אני אומר שוב, אנחנו נותנים את ההמלצות שלנו לבית המשפט, בית המשפט הוא זה שמחליט.

נחום עידו: ולכן אפשר לערער בבית משפט.

נחום עידו: רוב האנשים יודעים איך לערער בבית משפט.

נחום עידו: בנוסף לזה שיש להם אפשרות לערער בבית משפט הם יכולים לערער גם אצלנו.

נחום עידו: אבל אצלנו כמובן מכיוון שאם בית משפט מעורב אז אני לא אתערב בבית משפט, מה שאני כן יכול לעשות זה לבדוק האם פקידת הסעד נהגה כמו שצריך או לא.

נחום עידו: האם אפשר לשנות את המלצת פקידת הסעד.

נחום עידו: פקידות הסעד הן פקידות סעד מקומיות.

נחום עידו: הן פקידות סעד של הרשות המקומית.

נחום עידו: מעל פקידת הסעד ברשות המקומית יש פקידות סעד מחוזיות שהן עובדות של משרד הרווחה.

נחום עידו: הן אמורות לפקח, לראות שאכן התסקיר הוא תסקיר שכתוב בצורה מקצועית וההמלצות בצורה מקצועית.

נחום עידו: ברוב המקרים, אנחנו ממליצים שבמאה אחוז מהמקרים, אני לא יכול להתחייב שבמאה אחוז מהמקרים, ההמלצה של פקידת הסעד לא תהיה לבד, היא תשתף בהחלטה שלה.

סופה לנדבר: אתם ידעתם שאפשר לערער על החלטות של פקידות הסעד?

נחום עידו: כולם ערערו.

נחום עידו: כל אלה שנמצאים פה, כל המקרים שמדוברים פה הגיעו לפקידת סעד מחוזית, לפקידת סעד ארצית, לחברי כנסת ולנשיא המדינה.

נחום עידו: הגיעו להרבה מאוד מקומות.

נחום עידו: כולם הגיעו לכל מיני דברים, ואנחנו בודקים את עצמנו.

נחום עידו: ומה לעשות גבירתי הפונה שבבדיקה שאנחנו בדקנו את פקידות הסעד שטיפלו בעניין שלך מצאנו שפקידת הסעד היתה מאה אחוז.

פונה 6: כן, ועוד מעט אונסים את הילדה שלי, על זה הייתם מאה אחוז?

פונה 6: שהגשתי תלונה לפני חודשיים ואף אחד לא עשה כלום ברווחה?

נחום עידו: כל האבחונים, נעשו לך אבחונים.

פונה 6: איזה אבחונים נעשו לי, לא נעשה לי שום דבר.

פונה 6: נעשה לי בדיוק בתחילת המחלה.

נחום עידו: אנחנו לוקחים בחשבון את כל הצדדים שצריכים לקחת בחשבון ואנחנו בודקים אותם.

נחום עידו: להערכתנו, מהאבחונים שאנחנו עשינו מבחינה מקצועית, אני אומר במקרה של פונה מס' 6, את אינך מסוגלת לגדל את הילדה שלך, ואני אומר את זה כאן, במקום הזה, אנחנו מבחינה מקצועית סבורים שאת אינך יכולה.

נחום עידו: אנחנו מבחינה מקצועית חושבים שהאבא מטפל בה יפה, הוא נותן לה טיפול, כל הבדיקות.

פונה 6: ממש.

פונה 6: איזה בדיקות, זה שהוא מהמר אתם ידעתם?

נחום עידו: כל הטענות של הפונה נבדקו.

פונה 6: לא נבדקו, כי אני לא הגשתי על זה תלונה.

פונה 6: זה התגלה לי רק לפני שבוע.

פונה 6: על ההימורים.

נחום עידו: ובשבוע הבא תהיה לך טענה אחרת.

נחום עידו: אני מכיר הרבה שנים את המקרה שלך.

קובי כהן: זה לא לעניין, זה לא יפה מה שאמרת, ואני מבקש אותך לחזור בך.

קובי כהן: זה הרגיז אותי.

קובי כהן: אתה לא תתנשא מעל בנאדם, זה היה לא לעניין וזה מאוד לא מחמיא לך.

קובי כהן: עם כל הכבוד אדוני.

קובי כהן: אתה לא תתנשא מעל בנאדם עם מגבלה.

קובי כהן: זה היה מאוד מתנשא ומאוד חצוף.

נחום עידו: אני מצטער אם אתה מרגיש שאני מתנשא אבל הפונה במשך כל השנים האחרונות מדי פעם בפעם העלתה כל פעם טענה אחרת נגד האבא.

נחום עידו: הגישה שלנו, דרך אגב, אולי הדבר הכי חושב שאני רוצה להגיד פה בעניין הזה, אנחנו חושבים שלכל ילד יש שני הורים.

נחום עידו: וכל ילד חייב שיהיו לו קשרים טובים עם שני ההורים.

נחום עידו: זה אצלנו במוטו של פקידי הסעד.

נחום עידו: לטובת הילד, לטובת הבריאות הנפשית שלו.

נחום עידו: זה מה שאנחנו חושבים, זה מה שלצערנו הרב, בהרבה מאוד מקרים שמגיעים אלינו, ההורים לא חושבים ככה.

נחום עידו: אחד מההורים לא חושב ככה, לפעמים שניהם.

נחום עידו: אני מדבר עכשיו על המקרים הקשים שמגיעים אלינו, ואלינו מגיעים רק המקרים הקשים, כי אלה שמתגרשים ומגיעים איתם להסדרים אז הם לא מגיעים אלינו.

נחום עידו: מי שמגיע זה במקרים הקשים.

נחום עידו: במקרים הקשים הללו, ואנחנו שמענו פה מאנשים, ואני מסכים איתם, שמענו מקרים של אנשים שבאמת האמא שלא נמצאת פה עושה הכל כדי לנתק את הילדים מהאבא.

נחום עידו: עכשיו יש מקרים כאלה, ואני אומר שוב, יש מקרים שבהם, ברוב המקרים הרי הילדים אצל האמא, האמא מנסה לנתק את הקשר.

נחום עידו: ברוב המקרים הללו כשאנחנו רואים דבר כזה אנחנו מנסים לעשות את כל המאמצים כדי לחדש את הקשר.

נחום עידו: רק בשנה שעברה חידשנו לגבי אלף ומאתיים זוגות שהיו מנותקי קשר, ניתוק קשר בין הילד לבין האב או האם, אנחנו הצלחנו לחדש את הקשר, כאשר זאת היתה פעולה מאוד מאוד קשה, כי לצערנו הרב, כמו שסיפרו פונים כאן, יש הרבה מאוד מקרים שבהם האדם, האבא או האמא שאצלנו המשמורת הראשית של הילד, באמת מנסה להפעיל כל מיני מניפולציות ומנסה לעשות המון דברים כדי או להסית את הילד כנגד האבא שהוא לא משמורן, ולנתק את הקשר.

נחום עידו: ואנחנו מנסים לעשות הכל, ככל שאנחנו יכולים.

נחום עידו: הבעיה היא שאנחנו לא יכולים, זה לא תפקידנו לאכוף את החוק.

נחום עידו: נתן פה דוגמא אלי על המקרה שלו.

נחום עידו: אנחנו לא יכולים, פקידת סעד לא יכולה.

פונה 6: אני לא יכולה לשמוע את השקרים האלה.

נחום עידו: אני לא אדבר עליך עכשיו, אז את יכולה לשמוע.

נחום עידו: אם אתם רוצים שאני אדבר על כל מקרה, אני לא יודע אם כדאי להתייחס לכל אחד ואחד.

סופה לנדבר: מי שלא רוצה, תגידו, אנחנו לא נדבר.

סופה לנדבר: מי שכן רוצה, על דברים כלליים אי אפשר לפתור את הבעיה.

סופה לנדבר: מי שלא רוצה אז לא.

סופה לנדבר: מי שכן רוצה שיתייחסו שיתייחסו, בגלל שאי אפשר, אנחנו מדברים סחור סחור.

נחום עידו: לא רק זה, אחד הדברים, כל אחד ואחד פה סיפר את הסיפור שלו, אנחנו, לנו יש כללים של סודיות.

סופה לנדבר: כן, אבל בזמן שבנאדם מוותר על סודיות מותר לדון בו.

נחום עידו: נכון, מותר לי.

שלומית אבינח: אתם חתמתם על ויתור סודיות.

שלומית אבינח: משרד הרווחה אמר שיתייחסו למקרים בתנאי שאתם חתמתם על ויתור סודיות.

שלומית אבינח: היות וחתמתם נחום הכין את כל התיקים שלכם.

נחום עידו: אני יכול רק להגיד שוב, בצורה מאוד מאוד ברורה.

נחום עידו: בסיפור הזה של סכסוכים בין גברים לבין נשים על משמורת של הילדים הם סכסוכים מאוד מאוד קשים.

נחום עידו: אנחנו לא רוצים להתערב בזה, אבל בית המשפט מחייב אותנו להתערב בזה.

נחום עידו: אנחנו לא עושים את זה אלא רק בגלל שבית המשפט מחייב אותנו.

נחום עידו: אין שום מקרה שאנחנו התערבנו, תמיד אנחנו מתערבים אך ורק לטובת הילד, אבל יש שני צדדים, כל צד רואה את הצד שלו, הוא לא מוכן לקבל את הצד השני, בהרבה מאוד מקרים, לא מוכן לקבל, לא מוכן להבין את הצד השני ולא מוכן להבין הרבה מאוד פעמים, לצערנו הרב, את הצרכים של הילד.

נחום עידו: המקרה שלכם, הגברת הפונה 2, יש לי פה את התסקיר האחרון שנכתב על הגברת, הוא נכתב לבקשת בית המשפט לענייני משפחה כאשר פונה 2 אישית ביקשה להתמנות כאפוטרופוס על בעלה.

נחום עידו: נכון?

פונה 2: בודאי, עם המלצה פסיכיאטרית.

נחום עידו: זה מקרה באמת שונה מכל המקרים האחרים.

נחום עידו: גם כאן בית המשפט, כשהוא בא למנות אפוטרופוס הוא מבקש מפקידת סעד לסדרי דין לבדוק, לעשות חקירה, לבדוק את כל המשפחה, את כל הרקע המשפחתי והסוציאלי ולבוא בסופו של דבר לסכם את הכל ולהגיד בסופו של דבר מה המלצתה של פקידת הסעד.

נחום עידו: פקידת הסעד עשתה בדיקה מאוד מאוד יסודית, היא מכירה את המשפחה, עובדים סוציאליים שמטפלים במשפחה לאורך כל השנים מכירים את המשפחה, זה לא משפחה שלא הייתה מוכרת.

נחום עידו: זו משפחה שכל ההיכרות שהייתה לעובדות הסוציאליות עם המשפחה הייתה סביב מגוון של בעיות שמצביעות על תפקוד זוגי, הורי ומשפחתי לקוי.

נחום עידו: בעקבות זה הילדים של המשפחה קיבלו טיפול במשך כל השנים באמצעים שונים באמצעות חוק הנוער.

פונה 2: נלקח לי ילד כי כתבו שבעלי הוא אנס את הילד.

פונה 2: נוכח שזה לא נכון.

פונה 2: זה מלווה אותנו, זה מה שאני מנסה להסביר לך.

נחום עידו: תראה, אנחנו פה לא מתייחסים לנושא הזה.

פונה 2: אבל למה לא?

פונה 2: אני מנסה להסביר את זה.

נחום עידו: פקידת הסעד ראתה מה התפקוד של ההורים.

נחום עידו: היא ראתה שהתפקוד של שני ההורים הוא בעייתי.

פונה 2: אתה יודע למה פתאום הוא לא בסדר?

פונה 2: כל השנים אני בסדר.

פונה 2: יש לי את כל הפרוטוקולים.

פונה 2: למה אני לא בסדר?

פונה 2: בגלל האפוטרופוס.

פונה 2: פתאום אני נהייתי מפלצת.

פונה 2: אתה יודע איזה מפלצת אני נהייתי?

פונה 2: אני רצה איתו לפסיכיאטרים, אני רצה איתו לטיפולים, אני רצה עם הילדים.

פונה 2: בנאדם אחר בא, מנהל לי את החיים, אומר לי מאתיים חמישים שקל לשבוע, אלף שקל שש נפשות?

פונה 2: איפה זה נשמע דבר כזה?

פונה 2: אני מתפקדת.

נחום עידו: העובדה היא שהיו לכם בעיות כלכליות כתוצאה מהתפקוד שלך.

פונה 2: לא, עקב המזונות שאשתו גרמה שהיא לקחה מאתנו בככה.

פונה 2: שהילדים היו בחסות המדינה.

פונה 2: אז זה לא פייר.

נחום עידו: עכשיו אני רוצה להגיד דבר אחד, התסקיר הזה של פקידת הסעד הוא תסקיר של שישה עמודים, שנכתבו שם הרבה מאוד פרטים, שהגיע לבית המשפט ובית המשפט נתן את החלטתו.

נחום עידו: עכשיו בפני בית המשפט יכלה הגברת פונה 2 עם עורך דינה לשאול שאלות, להקשות את הקושיות שהיא מקשה עליי עכשיו בפני פקידת הסעד, ופקידת הסעד הייתה צריכה להגן ולומר מה נכון, מה לא נכון.

פונה 2: היא אמרה לי כבר מהמשרד, אני לך לא נותנת.

נחום עידו: אני מאמין באמונה שלמה שהתסקירים שכותבים פקידי הסעד הם תסקירים שכל מה שכתוב בהם הוא אמת.

נחום עידו: אם יבוא מישהו ויוכיח שמה שהיא כתבה לא נכון הגברת תועמד בפני בית דין משמעתי.

פונה 2: אני אגיד לך למה, ישבנו ביחד, היא הראתה לי תיק גירושין, היא הראתה לי תיק אפוטרופוס.

פונה 2: היא אומרת לי מה זה הגירושים, אמרתי לה את אמרת לי ללכת לבית משפט לתבוע אותו.

פונה 2: אמרתי לה זה לא רלוונטי.

פונה 2: וזו הסיבה שהיא עשתה ממני מה שהיא עשתה פה.

פונה 2: זה לא פייר כי הם כן אוהבים אותי, וכל החיים יש לי פה דו"חות שאומרים שאני כן בסדר.

פונה 2: לא יתכן שמישהו מבחוץ ינהל לי את החיים.

פונה 2: התיק איך שהוא נפתח הוא נסגר דרך אגב.

סופה לנדבר: למה עשית את האפוטרופוס?

פונה 2: הפסיכיאטרית שלו אמרה לי תשמעי, המצב שלו, בעניין כספים, הוא לא זה, הוא היה לו איזה בעיה בכסף שיש לו בעיה.

פונה 2: המשפחה היתה אומרת לו תביא, הוא היה נותן, אין לו בעיה.

פונה 2: ובינתיים המצב הולך ומתדרדר בבית.

פונה 2: אז אני אמרתי בסדר, אמרתי לה אם ההמלצה שלה, אמרתי לה בסדר, אני אלך לבית משפט ואני אעשה את זה.

פונה 2: הוא רצה, הוא אמר לי גם, אני מרגיש שאני לא יכול.

פונה 2: נכון, היה תיק גירושים, אבל איך שהוא נפתח הוא ככה נסגר.

נחום עידו: היה אצלכם כל הזמן פרידות וחזרות.

פונה 2: אבל רגע, אתה יודע למה?

פונה 2: כי פקידת סעד באה אליי ואמרה לי תתגרשי, אם לא תתגרשי יקחו לך את הילדים.

פונה 2: וככה קרה לי עם הילד.

פונה 2: גנבו לי את הילד.

פונה 2: הילד שלי התעלף, אמר תצילי אותי אמא, התעלף, אמרו לי יש לך אמבולנס למטה, חטפו את הילד.

פונה 2: ולאחר מכן לקחו אותו למוסד סגור, אמרו לי יש להחזיר את הילד דחוף הביתה לפני שיקרה נזק יותר גרוע.

פונה 2: יש לי את זה הכל רשום.

פונה 2: ועידו אז בזמנו אמר לי סליחה, קורה שטועים.

פונה 2: ילד לא טועים.

פונה 2: אם אתה אומר טובת ילד, זה לא היה טובת ילד להרחיק אותו מההורים שלו.

פונה 2: זה היה טעות.

פונה 2: הוא לא צריך לאכול את ההאשמות האלה בגלל גרושתו.

פונה 2: זה לא פייר.

נחום עידו: תראו, פונה 3 הגיש ערעורים, הוא ניגש לחבר הכנסת מרציאנו, לרונית צור פקידת הסעד הראשית.

שלומית אבינח: יש החלטה של בית משפט לגביו, לא? יש לך החלטה של בית משפט שהמשמורת צריכה להיות אצלך, לא?

נחום עידו: אין החלטה של בית משפט.

פונה 3: סליחה, אני אדייק.

פונה 3: שופטת שלחה אותנו לוועדת מסוגלות הורית.

פונה 3: היא החליטה.

פונה 3: שופטת אמרה מה שמסוגלות הורית ימליצו את זה אני אאמץ.

פונה 3: טובת הילדות, להעביר את הילדות לאב.

פונה 3: השופטת נתנה הוראה לרשום את הילדות בתל אביב, איפה שגר האב.

נחום עידו: תראו, אני קורא פה דברים שכתבנו בעניין שלך, כבר לפני שנה.

נחום עידו: "פקידת הסעד לאחר בדיקה מעמיקה התרשמה כי שני ההורים הינם הורים האוהבים את בנותיהם, מעוניינים בטובתן ובהמשך התפתחותן, וכן כי תפקודם של כל אחד מההורים בנפרד הינו תקין ביחס לאופן שבו הם מגדלים את בנותיהם, מעורבים בחייהן ומטפחים אותן.

נחום עידו: פקידת הסעד התרשמה כי המאבק המתמשך בין ההורים גרם לכך שהבנות נמצאות באופן תמידי בקונפליקט נאמנויות הגורם להן לקושי ממשי וכי המשכו של הקונפליקט ההורי מעמיד את התפתחותן הרגשית של הקטינות בסכנה.

נחום עידו: לבנות קשר קבוע ויציב, רחב ומשמעותי עם האב.

נחום עידו: האם מבינה את חשיבות הקשר הזה, מאפשרת אותו.

נחום עידו: לאב לעומת זאת יש ראייה שלילית מאוד את האם ותפקודה ההורי ונראה כי אין לו יכולת לאפשר לבנות לחוות את האם כדמות חיובית".

נחום עידו: זאת אומרת כשאנחנו באים ואנחנו אומרים אצל מי תהיה משמורת אחד השיקולים שלנו הוא שאם המשמורת תהיה אצל הורה אחד האם הילד יזכה בשני ההורים או בהורה אחד.

נחום עידו: המסקנה במקרה של הפונה היתה שהוא במקרה הזה, אם הילדות יהיו אצלו, יסיט כנגד האמא, מאחר והוא לא רואה את האמא באור חיובי והוא לא רוצה את הקשר הזה.

נחום עידו: ולכן ההחלטה היתה להשאיר.

פונה 3: חבר יקר אפשר ברשותך ותן לי דקה.

פונה 3: תסקיר ראשוני הוגש לבית המשפט על ידי רמלה, לשכת רווחה ברמלה.

נחום עידו: תעזוב, אל תיכנס בפנים, אני אומר בעקרון, העקרון הוא לאפשר ששני ההורים יהיו בקשר עם הילדים.

נחום עידו: נקודה.

פונה 3: הסבתא גרושה שגרה לבד, האמא גרושה שהגרוש הראשון שלה בארצות הברית, היא אמרה ליד הרווחה, אני גדלתי ללא אבא, הבן שלה גדל ללא אבא.

פונה 3: זה שקרי.

נחום עידו: המקרה של פונה 4, הנושא של הנכות שלו לא משפיע על ההחלטות או על ההמלצות של פקידי הסעד, כמו שגם כל היתר דרך אגב, זה לא משפיע בכלל.

נחום עידו: והוא נתקל, דווקא לו ניתנו הסדרי ראייה מאוד רחבים, גם לפונה 3 אם אני לא טועה ניתנו הסדרי ראייה מאוד מאוד רחבים, הם יספרו לך.

נחום עידו: הבעיה אצל פונה 4 באמת שבזמן האחרון יש בעיה של מימוש הסדרי הראייה, והיא נובעת, לפי הערכתנו, בין השאר בגלל שהילדה לא רוצה לבוא אליו.

נחום עידו: הוא אומר את זה בעצמו.

נחום עידו: אני לא יודע אם זה ניכור הורי או משהו אחר.

נחום עידו: עכשיו צריך לעבוד על הנושא הזה, כי עד לפני כמה זמן היו ביקורים והיה הכל בסדר.

נחום עידו: זאת אומרת הביקורים הופסקו בזמן האחרון.

נחום עידו: כאשר נודע הדבר לפקידת הסעד היא הלכה לבדוק את הנושא הזה.

נחום עידו: עכשיו אני רוצה להבהיר כמה דברים.

נחום עידו: קודם כל פקידת סעד לא רשאית לבוא עם צו של בית משפט לבדה לאמא במקרה הזה ולהגיד לה גברת, תקיימי את הצו.

נחום עידו: אין לה, היא לא צריכה, היא לא אמורה לאכוף את החוק.

נחום עידו: את החוק אוכף בית המשפט, אוכפת המשטרה.

נחום עידו: לא פקידת הסעד.

סופה לנדבר: אבל אם במקרה שלו היתה ישיבת פיוס, למה נתנו לאמא להיות?

נחום עידו: אני לא נכנסתי לתוך הדברים.

נחום עידו: תראו, נעשו הרבה מאוד מאמצים כדי לחדש את הקשר.

פונה 4: אחרי שפקידת הסעד חזרה מחו"ל, היא בילתה לה בחו"ל, בסדר, מותר לה.

נחום עידו: יש לנו מחסור בפקידות סעד.

נחום עידו: אבל זה לא יעזור, הוא צריך לפנות למשטרה, לא לפקידת סעד בכלל.

פונה 4: בלשכת הרווחה אמרו לי, פקידת הסעד נסעה, או.

פונה 4: קיי.

פונה 4: , מותר לה לנסוע.

שאלה: היושבת ראש שאלה למה בהסדר הראייה, בישיבת פיוס, ישבה האם.

נחום עידו: אין לי תשובה לזה.

נחום עידו: אבל זה שהיתה ישיבה זה כבר מראה לך שנעשה ניסיון מצד לשכת הרווחה.

איציק ניסני: אני רוצה להגיד משפטים שישלימו תמונה לגבי כל מי שנמצא פה.

איציק ניסני: אמר מר נחום עידו שהעובדים הסוציאליים לא מתחשבים בנכות.

איציק ניסני: אני טוען אם הם לא מתחשבים בנכות הם מועלים בתפקידם, כיוון שחייבים להתחשב בנכות והם חייבים למלא את תפקידם.

איציק ניסני: כנראה שאין להם כלים, הם מתביישים להגיד את זה.

איציק ניסני: היות והם בני אדם, אני תיכף אסביר למה אני מתכוון במלה כלים, ואני עובד עם הקו תמיכה וארבע שנים עם אנשים נכים.

איציק ניסני: היות והם בני אדם הרי שיש נכה, יש ספק, ואז אין ספק.

איציק ניסני: אם יש לנו נכה, אם יש ספק קטן, אני בתור עובד סוציאלי אם אין לי את הכלים אני לא רוצה שהוא יטפל בילד.

איציק ניסני: עכשיו תשמע, היינו בכנס אחרון, כשהייתי עם קובי בכנס באוניברסיטת תל אביב, אמרו המרפאים בעיסוק וכל אנשי המקצוע שאחת הבעיות שיש להם, שהם לא מחוברים לרופאים שיקומיים, פסיכולוגים ופסיכיאטרים, הם הודו בזה.

איציק ניסני: אני שמתי לב, מכל הדיונים פה שהיו, למעשה אין ליווי של רופא שיקומי, שהוא מאוד מאוד חשוב לצורך העניין, כדי שהוא יחבר את כל הגורמים האפשריים ויגיש אותם לעובד הסוציאלי.

איציק ניסני: זה דבר שאתה לא מכיר לצערי, וזה דבר שאני מנסה לקדם אותו בכל הקשור לאותם אנשים נכים.

נחום עידו: זה לא קשור לנושא הזה.

איציק ניסני: הוא קשור מאוד, אני אסביר לך למה, אתה צריך כלי, אני יועץ מקצועי בתחום המים נגיד ובא מישהו ואומר יש לי בעיה במים, אז אני לא יכול להגיד שהריח לא טוב.

איציק ניסני: אני בא בתור מהנדס ובודק.

איציק ניסני: היות שאנחנו לא בית משפט אנחנו צריכים לפעול לפי ההיגיון הפשוט.

איציק ניסני: כשבאה בחורה כמו פונה 6, והיא עברה בשלבים הראשונים, ומי כמו סופה לנדבר יודעת, היא עוברת שנתיים ראשונות של שיקום כשהיא מרוסקת לגמרי, היא שבורה לגמרי.

איציק ניסני: הוא פסיכיאטרי, ואני יודע בדיוק מה הדו"חות אומרים.

איציק ניסני: הדו"חות לא מראים אדם שאפשר לנתח אותו כאדם נורמלי.

איציק ניסני: אני יש לי בעיות זכרון לצערי אבל הפונה אין לה את הבעיות האלה, אבל היא למשל עברה, ואני יודע באופן אישי, לא ממנה, מה שהיא עברה בתל השומר, היא יצרה אנטגוניזם בהרבה מאוד מקרים בגלל שהיא נקלעה למצב, נקרא לזה מצוקה, היא נכנסה לסטרס מאוד חזק.

איציק ניסני: אתם לא מסוגלים לקבוע את זה.

איציק ניסני: עכשיו אתם נמצאים בלחץ, יש לכם כמות אדירה של אנשים שאתם צריכים לטפל.

איציק ניסני: אני מבין את זה, אני מבין את זה ודיברתי עם אונ' בר אילן, הם באו, ישבו איתי בתור נציג עמותת "נאמן", והם הודו שיש להם בעיה.

איציק ניסני: הם אומרים אנחנו נוטים להיות פסיכותרפיסטים במקרים מסויימים אבל אנחנו לא מסוגלים לטפל ולא מסוגלים לראות את כל התמונה בכללותה.

איציק ניסני: לצערי, אני מוכן לשבת אתך, עם העמותה שלנו ועם עמותות אחרות ותראה שכל מה שאני אומר זה אכן כך, אני מוכן להביא לפה רופאים שיקומיים, אני מוכן להביא לפה גם רופאים נוירולוגים שיעידו על מה שאני אומר.

איציק ניסני: עכשיו אין דבר כזה שלא מתחשבים בנכות, אין דבר כזה, זה חלק מהנתונים הבסיסיים שאתה צריך לקחת אותו בחשבון, כמו שגב' סופה לנדבר שהיא קלינאית תקשורת היא תבין שאם אני לא מסוגל לבלוע אז כנראה שיש איזו שהיא סיבה ואני מתרגש, אז היא תגיד לי מה לעשות, תיתן לי את הכלים כדי שאני אחזור לדרך הנכונה.

איציק ניסני: זה מה שרציתי להגיד.

קובי כהן: , אני שמעתי כמה דברים, אני שמעתי שהכל בסדר, ובשטח כשזה מגיע לאחרון המטפלים מתברר שזה לא עובד כך.

קובי כהן: אני בכוונה לא שטחתי את המקרה האישי שלי כאן, ושמעתי על מסוגלות הורית, אני לא כל כך בטוח בעניין הזה של המסוגלות הורית אם נלקחים כל הקריטריונים הנכונים.

קובי כהן: אני למשל הייתי מצפה שאדם שיש לו קושי וכמו שאמרת שיש קושי במקרה של פונה 6, אני הייתי מצפה שההמלצה תהיה לליווי ותמיכה בה, כאשר המשמורת אצלה, ולא הרחקה כמו שאדוני מציע, או כמו שמתבצע בפועל.

נחום עידו: זו לא הרחקה, זה משמורת אצל האבא.

קובי כהן: אני רוצה להגיד עוד כמה מלים.

קובי כהן: אתה מדבר על טובת הילד, צר לי להגיד לך שהדבר האחרון שבהרבה מקרים שאני לפחות נתקלתי בהם, זה הדבר האחרון שעניין את האנשים בשטח.

נחום עידו: שטויות.

נחום עידו: פשוט שטויות.

טובה רקנטי: אני רק רוצה לומר דבר אחד, זאת התייחסות כללית שמן הסתם גבירתי כבר מעורבת בנושא ויודעת אותה.

טובה רקנטי: החלטה שנובעת ממוגבלות, ככלל, כשהיא לא רלוונטית לנושא הספציפי הנדון היא החלטה מפלה.

טובה רקנטי: קטונתי, ויש אנשים שיודעים את זה גם מהשטח וגם מהשטח מהצד השני, אבל חוק השיוויון מורה בפירוש לא להתייחס למוגבלות ככלל אלא לבדוק כל נושא לגופו.

טובה רקנטי: מה שאמר קודם איציק זה נכון כשזה רלוונטי, זאת אומרת אם אדם מוגבל ברגליו זה לא רלוונטי למסוגלות ההורית שלו ואז זה לא צריך להיבדק.

טובה רקנטי: ככל שהמוגבלות היא רלוונטית לנושא היא צריכה להיבדק.

טובה רקנטי: ככל שהיא לא רלוונטית והיא נבדקת אז זאת החלטה לא נכונה.

טובה רקנטי: החוק מורה להתייחס למוגבלות כשיש לה רלוונטיות לעניין.

ליזה רובין: אני שמעתי את המקרים המאוד קשים האלה, משרד הבריאות בעניין הזה יש לו תפקיד לתת את התמיכה לנכה מה שהוא חייב לתת על פי מה שאני מודעת למאבקים של הנכים.

ליזה רובין: אבל בנושא של קביעת טובת הילד רק כאשר רופאים מוזמנים לתת הם יתנו את חוות דעתם.

ליזה רובין: אבל הסמכות לגבי הקביעה בסופו של דבר וההחלטה לגבי המשמורת הם לא בידי משרד הבריאות.

פונה 6: מר לידור אמר על כל מיני סיפורים שההורים ממציאים.

פונה 6: אני מילה אחת לא המצאתי, הכל מוקלט ומתועד אצלי.

פונה 6: רק בשביל התיעודים האלה וההקלטות אני משלמת כל חודש לחברה סלולרית כדי להקליט את המצוקות של הבת שלי.

פונה 6: ומרגיז אותי, אני אפילו לא יכולה להתקשר לפקידת הסעד לשאול מה שלום הבת שלי כי הגבילו אותי גם לגבי זה.

פונה 6: אני צריכה להתקשר לפקידת הסעד במגדל העמק, לעובדת סוציאלית שלי, כדי שיבררו לי מה שלום הבת שלי.

פונה 6: ואני יומיומי מדברת עם היועצת ואני יודעת את המצוקות של הילדה.

פונה 6: רק בקול שלה אני שומעת אם טוב לה או לא טוב לה.

פונה 6: ברגשות שלי אליה.

פונה 6: הכל מוקלט, ואם תרצי כבודה אני אשלח לך, אני אפילו אתקשר עכשיו שאמא תשלח את זה, מצטערת שלא הבאתי את זה.

פונה 6: אני רוצה את הבת שלי, בבקשה.

רז משגב: אני מתנצל על האיחור שלי לדיון, אני פשוט נתקעתי בדיון בוועדה קודמת, ועדה לקידום מעמד האישה.

רז משגב: לגופו של עניין, לצערי הרב נחום תסקירים רבים של פקידי סעד הם תסקירים שניתן להגדיר אותם ככוזבים.

רז משגב: הם אינם משקפים את האמת.

נחום עידו: אחד אפילו לא הוכיח את זה.

נחום עידו: אפילו במקרה אחד עוד לא הוכחתם.

רז משגב: הם אינם משקפים את האמת, והם אינם משקפים את האמת בין היתר מכיוון שפקידי הסעד לצערי לא מנהלים פרוטוקולים.

רז משגב: הם לא מקיימים את הנחיות דו"ח ועדת גילת בנושא, שלא יושם, ולכן הם כותבים מה שהם רוצים ותומכים את זה בכל מיני תרשומות, דברים שהם מגדירים אותם כתרשומת פנימית לצורך העניין.

רז משגב: וככה תופרים לפעמים תיקים.

רז משגב: אני לא אומר שתמיד, אבל יש גם מקרים כאלה.

רז משגב: לצערי פקידי הסעד במקרים רבים, ואני מדבר איתך מתוך כך שסקרתי אלפי מקרים, לא מבינים שהם בעצם משמשים כלי בידי בן הזוג, ברוב המקרים זה האישה, לא תמיד, כדי ללבות את הסכסוך, ולא פעם פקיד הסעד נתפס כפקיד סכסוך ולא כפקיד סעד, כמי שבא ואמור לעזור.

רז משגב: המצב הוא כזה שאתם מאוד רכים ומגוננים על האם גם כאשר ניתנת לכם הסמכות.

רז משגב: במקרה שהוצג כאן ניתנה לפקידת הסעד הסמכות, לפי 19.69 לחוק, בית המשפט הקנה לה את הסמכות.

נחום עידו: הוא לא הקנה לה את הסמכות ללכת ולקחת את הילדה מהבית.

רז משגב: זו בדיוק הנקודה, הוא הקנה לה את הסמכות לפעול.

רז משגב: הוא הקנה לה את הסמכות לקבוע.

נחום עידו: לקבוע הסדרי ראייה.

נחום עידו: זו הסמכות היחידה שניתנה לה.

רז משגב: הסמכות ניתנה ולמרות זאת לא הופעלה.

רז משגב: והפעלה של סמכות בכאלה מקרים היא מאוד מאוד פשוטה, פשוט צריך להציב גבולות להורה המנקר, ואת זה אתם לא עושים.

רז משגב: וזה שורש הבעיה.

רז משגב: אנחנו גם רואים, וזה לא אני אומר, זה מופיע בדו"ח ועדת שניט שהתפרסם לאחרונה, שלכל הנושא של המסוגלות הורית או בדיקות המסוגלות הורית בעצם אין תקפות.

נחום עידו: כתוב שם בטוח?

נחום עידו: תראה לי את זה.

רז משגב: אני מציע לך לקרוא את חלק ה' בדו"ח ועדת שניט, סיכום חוות הדעת של פרופ' אבי שגיא שוורץ ושל ד"ר תרצה יולייס שמדבר על הנושא הזה ומתייחס לנושא של הבדיקות והתקפות.

רז משגב: בין היתר אגב שם הוא טוען שסוגים מסויימים של הבדיקות שנעשות במסוגלות הורית אם יעשו אותן לכל אחד מאתנו שיושבים בחדר יש סיכוי של שבעים וחמישה אחוז שאנחנו נוגדר כמופרעים.

נחום עידו: אז לפי מה יחליטו?

רז משגב: ההחלטה היא פשוטה.

רז משגב: קודם כל הילד זכאי לקשר עם שני הוריו.

נחום עידו: זה הנקודה היחידה שאני מסכים איתך.

רז משגב: אותו הורה שמונע, שהוא איננו ההורה הידידותי, מדוע אתם לא מעבירים את האחזקה על הילדה לידי ההורה השני כמו במקרה של הפונה שדובר כאן?

נחום עידו: יש סיבות מדוע.

רז משגב: הנה, בחדר הקטן הזה אתה טענת כלפי א' טיעון מסויים שכלפי ב' הוא לא מיושם.

נחום עידו: אבל כלפי ב' יש משהו אחר, יש דברים אחרים.

רז משגב: לכן אנחנו חוזרים חזרה לתחילת דבריי, שאני אומר לך שחלק לא קטן מהתסקירים הם כוזבים בהגדרתם, או אם נרכך את האמירה הם אינם נכונים.

נחום עידו: אני אומר שוב, ואני דורש שזה ייכתב בפרוטוקול, אין תסקיר שקרי, נקודה.

נחום עידו: ואני אומר שוב, ברגע שיהיה תסקיר כזה אותה פקידת סעד אנחנו נגיש נגדה תלונה.

רז משגב: אני מברך את אמירתו של נחום עידו ואני מקווה שאכן היא תיושם, כי אני יכול להגיד לך שאנחנו נשלח אליך לא תסקיר אחד ולא שניים.

נחום עידו: כבר לפני שלוש שנים הבטחת לי את זה ועוד לא קיבלתי אפילו אחד.

סופה לנדבר: רבותיי, העניין של הרווחה והעניין של פקידות הסעד זה עניין להיכנס למשפחה שנמצאת במשבר בשפה הכי עדינה ומשבר בכל משפחה זה דבר אינדבידואלי, ומובן שבמשבר מי שנפגע זה לא רק הזוג, זה גם הילדים קודם כל.

סופה לנדבר: בגלל שאנחנו בעד טובת הילד, וכולנו בעד טובת הילד, אני רוצה לסיים ולהמליץ.

סופה לנדבר: תסביר לי בבקשה, בזמן של ישיבות של כל המקרים עם פקידת הסעד, יש הקלטות?

נחום עידו: לא.

סופה לנדבר: אני חושבת שלטובת העניין צריכות להיות הקלטות, ואם צריכים להעביר את זה בחוק אז נעביר את זה בחוק.

סופה לנדבר: בגלל שכל צד יכול לטעות ואחר כך להגיד שאמרתי, לא אמרתי, עשיתי, לא עשיתי.

סופה לנדבר: כאשר יש הקלטה אז זה דבר שמבוסס על משהו בסיסי ודבר שיכול רק לעזור לעניין.

נחום עידו: שילווה גם בכסף לצורך העניין.

נחום עידו: צריך לתמלל את זה.

נחום עידו: זה הרבה כסף.

סופה לנדבר: לטובת הילד אני חושבת שההקלטה יכולה רק לעזור.

נחום עידו: מבחינתנו אין בעיה.

סופה לנדבר: אני רוצה גם לבקש אם פקידת הסעד בחופש שתהיה החלפה מפני שבמקרה הזה עניין נפגע מזה שהיא היתה חסרה.

סופה לנדבר: אני חושבת שלכל בנאדם מותר להיות בחופש אבל במקרה הזה בזמן שהוא בחופש צריכה להיות החלפה, ורצוי שזה יהיה.

סופה לנדבר: נחום אני רוצה לבקש ממך בקשה אישית כיושבת ראש הוועדה, תבדוק כל מקרה, אני מבינה שבשולחן הזה כל מקרה הוא קצת מוגזם, אבל בזמן שפונים אלינו אנחנו צריכים לטפל.

סופה לנדבר: ובגלל זה אני מבקשת ממך אישית לפתוח כל תיק מההתחלה ואישית להיפגש עם האנשים האלה ולתת לוועדה את החוות דעת שלך.

סופה לנדבר: אני רוצה שנחום בכתב יענה לי ויפתח כל דו"ח ודו"ח ויתן לנו את הדברים האישיים לכל תיק ותיק.

סופה לנדבר: ואם אנחנו נרצה אחרי הדברים של נחום לנהל ישיבה נוספת ננהל.

סופה לנדבר: אם לא אז לא.

סופה לנדבר: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.