ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 451, 2008-06-03 09:00

יצחק גלנטי: בוקר טוב לכולם, הדיון היום הוא המשך הדיון בהצעת חוק הגנה על עובדים, חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין, תיקון מספר 2', עונשין ותרופות, התשס"ז-2007, של חברת הכנסת שלי יחימוביץ וחבר הכנסת הפרופסור אריה אלדד.

אריה אלדד: מאז הדיון האחרון התקיימה ישיבת הסכמות, אני לא השתתפתי בה לצערי, אבל חברתי חברת הכנסת שלי יחימוביץ השתתפה בה, היא הודיעה שהיא מאחרת כמה דקות אבל היא תגיע, להבנתה הושגו הבנות והסכמות, נאמר לי שההסכמות עלו בקנה אחד עם הדברים שביקשנו שיושגו.

נועה בן שבת: לנוסח כאן יש מספר הערות ואנחנו נדבר עליהן, בעקרון הוא מיצג איזה נוסח שהוסכם עם כמה הערות, התיקונים הם בעיקר בסעיף 1, נקרא אותו ונייחס להערות.

נועה בן שבת: אני מבקשת לציין כמה דברים, האחד הנושא של קבלה לעבודה, הכנסנו את רשימת התנאים או רשימת הנושאים שבהם אסור למעביד לפגוע בעובד, או לממונה לפגוע בעובד בהתאמה לחוק שוויון ההזדמנויות לעבודה וחוק שוויון אנשים עם מוגבלות, כדי שתהייה רשימה מותאמת, יכול להיות שהפרט של קבלת עבודה שהוא מופיע כאן, תחילה דובר על תקופת ניסיון, התקבל לעבודה לאחר תקופת ניסיון, למעשה זה המשך העבודה, קידום בעבודה, אם להוריד את הפרט הזה שהוא פרט מספר 1, וישנה הערה נוספת ונקרא כעת את הסעיף.

נועה בן שבת: סעיף 1, תיקון סעיף 2.

נועה בן שבת: בחוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין), התשנ"ז-1997 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 2.

נועה בן שבת: האמור בו יסומן "(א)", במקום "בתנאי עבודתו של עובד" יבוא "בעובד" בחוק זה – בכל אחד מאלה (בחוק זה – תנאים במקום העבודה)" ובסופו יבוא: תנאי עבודה; קידום בעבודה; הכשרה או השתלמות מקצועית; פיטורים או פיצויי פיטורים; הטבות ותשלומים הניתנים לעובד בקשר לפרישה מעבודה.

נועה בן שבת: אחרי סעיף קטן (2) יבוא: (ב) לא יפגע מי שממונה מטעם המעביד על תנאי עבודה או פיטורי- עובדים (בחוק זה – ממונה מטעם המעביד), בתנאים במקום העבודה של עובד, ולא יגרום לפגיעה בתנאים במקום העבודה של עובד או לפיטוריו בשל כך שהגיש תלונה נגד מעבידו או נגד עובד של אותו מעביד, או שסייע לעובד אחר בקשר להגשת תלונה כאמור.

נועה בן שבת: אם יש הערות.

יצחק גלנטי: בבקשה נציג משרד המשפטים.

דן אורן: קודם כל צריך להדגיש כפי שאמר חבר הכנסת אריה אלדד, הגענו להסכמות לפי הסיכום של הוועדה בישיבה הקודמת לפני כשבועיים, ישבנו והגענו להסכמות וההערות שלנו עכשיו בעיקר ברמת הניסוח, בעצם יש לנו שתי הערות לסעיף שהיועצת המשפטית הקריאה, ראשית, זה יותר עניין נוסח בנושא של תנאי העבודה, מה שמוצע בנוסח, לכנות את כל השורה "בתנאים במקום העבודה", לטעמנו, זה יותר מדיוק לדבר על "תנאי עבודתו של עובד", כאשר אנחנו מדברים על הטבות או תנאים הניתנים לעובד או פיצויי פיטורין של עובד, הכשרה או השתלמות מקצועית, במקום הרחבה של העבודה אפשר לכלול את זה, אני חושב שזה יותר טבעי לדבר על תנאי עבודתו של עובד, זאת אומרת, כפי שאמרה היועצת המשפטית, עושים פה התאמה לחוקים דומים, חוק הזדמנויות בעבודה וחוק לנשים מוגבלות, וצריך להבהיר שאין כוונה וזה גם לא משתמע מהנוסח שיש פה צמצום לגבי המונח "תנאי עבודה" פשוט רוצים ליצור אחידות בחקיקה, אבל כאשר אומרים בחוק זה, במקום "תנאים במקום עבודה" היינו מציעים לומר "תנאי עבודתו של עובד".

נועה בן שבת: השאלה היא למה נבחר הניסוח הזה?

נועה בן שבת: דבר שמתקבל על הדעת להגיד "תנאי עבודה", למה דיברנו על "תנאים במקום עבודה"?

נועה בן שבת: כי רצינו להיחלץ מהמצב שאנחנו אומרים, תנאי העבודה הם: 1, תנאי עבודה, 2.

נועה בן שבת: קידום ועבודה, תנאי העבודה הוא הרי פרט שמתייחס לדברים שונים ויכולים להיות גם מעשים במקום העבודה, וכדי להיחלץ וזו הגדרה שיש בה את המרכיב של עצמה, לכן רצינו לקרוא לזה בשם אחר, אם שיש לך הצעה אחרת אבל שהיא לא חוזרת על "תנאי העבודה" זה עדיף.

דבורה אליעזר: אולי תנאים בעבודה?

נועה בן שבת: יתכן תנאים בעבודה, אבל אני לא יודעת מדוע זה שונה מ- "בתנאים במקום העבודה" שגם בחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה מופיע מעסיק בפועל.

דן אורן: אולי אפשר להציע משהו כזה, אני באמת ער למה שהיועצת המשפטית אומרת, אני רק חושש שאם נכתוב "תנאים במקום העבודה", יכול להיות שאיזו פרשנות תאמר שזה מצמצם, במקרים כאלה לפעמים מסמיכים את היועצת המשפטית בתאום איתנו ועם הממונה על הנוסח, כדי לקבוע נוסח מתאים, יכול להיות שהיועצת המשפטית תחזור ליושב ראש ותגיד שאין משהו יותר טוב מזה, אם ישנה אפשרות כזאת זה מה שהייתי מציע, מצד אחד נהייה שלמים לגבי הניסוח ומצד שני אנחנו לא נעכב וגם לא נגזול זמן מהוועדה בנקודה הזאת.

נועה בן שבת: רק כדי להבהיר, אנחנו לא חוזרים לצורך העניין הזה בלבד לוועדה.

דן אורן: בוודאי שלא.

אריה אלדד: התנאים במקום העבודה עלול להתפרש באיזו משמעות גאוגרפית, כלומר מרגע שנכנסת למקום העבודה לא יכולים לעשות לך כלום, אבל אני אחייב אותך בדרך לחתום בתחנת הרכבת בדימונה למרות שאתה עובד בקרית שמונה.

שלמה קלדרון: תנאי העבודה של העובד.

נועה בן שבת: הבעיה היא כשאנחנו אומרים תנאי העבודה, ומתוכם אנו מפרטים ואומרים תנאי העבודה.

שלמה קלדרון: תנאי העבודה של העובד.

אריה אלדד: כשהכוונה ברורה והפירוט הזה קיים, אלא אם הוא סותר בפירוש.

דן אורן: אם יש אפשרות להשאיר את זה לבדיקה נוספת, ניסוחית באישורה של הוועדה.

אריה אלדד: אם אפשר להצביע על זה היום ולאשר אותה היום ולהשאיר את שינויי הנוסח המשפטי?

מרדכי שנבל: אני סגן נשיא לשכת המבקר הפנימי ויועץ משפטי, אני רק חושש שמבחינה זו, אומנם מופיע בסעיף קטן (2), תנאי העבודה ואחר כך יש פירוט, השאלה היא האם הרשימה הזאת היא לא רשימה סגורה מצמצמת?

מרדכי שנבל: שהפרשנות מצמצמת לנושאים אלה ולא אחרים, שמעתי את מה שאמר חברי קודם.

אריה אלדד: יש איזה נושא אחר שאינו מכוסה בסעיפים האלה?

אריה אלדד: אם תחשוב על משהו ונראה שאף אחד לא עונה בהגדרה שלו על זה, לעניות דעתי כל התחומים שאני יכול לחשוב עליהם מכוסים.

יצחק גלנטי: אין כל בעיה, כל זמן שהניסוח אינו סגור אתם יכולים להגיש את ההצעה שלכם, תבחנו את זה.

נועה בן שבת: יכול להיות שזה יעבור ויהיה סעיף הגדרות אם תמצא הגדרה, הכל זה שינויי הניסוח.

יצחק גלנטי: זה לא צריך לעכב אותנו לקדם את הצעת החוק.

דן אורן: הערה שניה, דבר שהיה במרכז ההסכמות, רצינו להמליץ בפני הוועדה, הנוסח כפי שהוא מונח על שולחן הוועדה, היתה פה אולי אי הבנה, אנחנו חשבנו שמה שסיכמנו הוא נוסח טיפה אחר הוא נוסח שמטיל אחריות ולא כפי שכתוב פה על הממונה מטעם המעביד, על פני עבודה או פיטורי עובדים, אלא מי שממונה מטעם המעביד על תנאי עבודתו ופיטוריו של אותו עובד, זה הבדל, אומרת לי היועצת המשפטית ובצדק שזהו הבדל שאנחנו צריכים להעמיד בפני הוועדה, מה שסיכמנו בוועדה עם חברת הכנסת שלי יחימוביץ, לפחות הנוסח שאנחנו הצענו התייחס לממונה הישיר, ואילו הנוסח פה מתייחס לאיזו פונקציה בתוך ארגון כמו משרד ממשלתי או תאגיד שהוא הממונה, הוא הממונה בדרך כלל על משאבי אנוש, מישהו שהוא ממונה באופן כללי על משאבי אנוש, על תנאי עבודה ועל פיטורין, אבל מה שאנחנו הצענו פה במסגרת פשרה, זה הממונה הישיר מתוך תפיסה, מתוך תחושה שזה נותן מענה לטענה של הארגונים, של התנועה למען איכות השלטון ואחרים שצריך לתפוס מישהו שהיה מעורב בזה, והמישהו שהוא ממש מעורב, לדעתנו, הוא הממונה הישיר.

אריה אלדד: מה יהיה באמת במקרה של מנהל אגף שהחליט להתעלל לאחד מעובדיו, והוא לא אומר לממונה הישיר שלו עכשיו תתעלל בו, אלא הוא אומר למנהל אגף כוח אדם להתעלל בו?

נורית ישראלי: דווקא מנהל כוח אדם כן נכנס פה כי זה הממונה על תנאי עבודה.

וילמה מאור: בנוסח של הוועדה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, אומנם איחרתי ואני מתנצלת, אבל הייתה לנו ישיבה ולמיטב הבנתי הגענו להסכמות מוסכמות לחלוטין, מישהו חזר בו?

דן אורן: אני ברשותך, כיוון שלא שמעת את המשפט האחרון שלי אני רוצה לחזור, הסתבר שהייתה אי הבנה בינינו לבין היועצת המשפטית, הנוסח שאנחנו חשבנו שסיכמנו איתך בישיבה התייחס לממונה מטעם המעביד על תנאי עבודה ופיטורין של אותו עובד, זה אומר בדרך כלל, אותו ממונה ישיר, היועצת המשפטית כנראה רשמה אחרת.

נועה בן שבת: בישיבה דובר על ממונה על תנאי עבודה ופיטורין של עובד, הדקות של ממונה הישיר לא הובנה לי מתוך הישיבה ואני לא יודעת אם דובר עליה, אני חושבת שזה נושא מאוד חשוב אם דובר על ממונה ישיר, חשוב שזה יכנס השאלה היא אם על כך מדובר, או על הממונה על תנאי העבודה.

אריה אלדד: אני חושב שגם זה וגם זה, כי אם נצמצם רק לראש אגף כוח אדם.

נועה בן שבת: הם אומרים שהם התכוונו לישיר.

אריה אלדד: ומה יהיה עם מנהל אגף כוח אדם?

יצחק גלנטי: אני חושב שפרופסור אריה אלדד בהחלט צודק, חייב להיות גם וגם ואני חושב שאסור שיהיה איזה מצב שבו שהאחד התעלל והשני יאמר זה לא אני.

שלי יחימוביץ': עמית הסב את תשומת ליבי שהמלה ישיר לא הוזכרה בפשרה שהוסכמה.

דן אורן: לא הוזכר.

נועה בן שבת: אתה בעצם מציע תיקון נוסח שאתה חושב שהוא גם יתפוס את הממונה הישיר ולכן הוא עדיף, זה בעצם מה שקורה.

קריאה: גם או רק?

קריאה: זו השאלה.

שלי יחימוביץ': איך?

שלי יחימוביץ': תסביר.

דן אורן: אני חושב שמה שצריך להיות פה ואני לא מנסח בדיוק, אבל צריך להיות "מי שממונה מטעם המעביד על תנאי עבודתו ופיטוריו של העובד".

אריה אלדד: מה דינו של הממונה הישיר שהוא לא אחראי על תנאי העבודה אבל הוא יכול לעשות לו את המוות.

נועה בן שבת: אפשר לומר שהוא ממונה על תנאי עבודתו של עובד זה ושל עובדים אחרים.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שישיר מקטין את היריעה ובלי הישיר אנחנו מגדילים את היריעה.

דן אורן: אני חושב שיש לנו נכונות לגם וגם, זה יפתור את הבעיה כי יש מצבים שונים.

שלי יחימוביץ': אתה רוצה שנוריד את המלה ישיר.

דן אורן: אנחנו נמצא את הניסוח המתאים, אבל אנחנו מדברים גם על מי שאחראי מטעם המעביד על תנאי עבודתו של אותו עובד וגם מי שממונה מטעם המעביד על תנאי עבודה או פיטורי עובדים.

נועה בן שבת: בכלל באופן כללי.

קריאה: ממונה /ממונים על העובדים.

נועה בן שבת: אנחנו נמצא את הניסוח.

דן אורן: גם וגם.

נועה בן שבת: מדובר על תנאי עבודתו של העובד וגם תנאי עבודתם של עובדים.

נורית ישראלי: ומה על הממונה של העובד עצמו?

שלי יחימוביץ': זה נמצא.

נורית ישראלי: איפה?

נועה בן שבת: למעשה השאלה היא אם ממונה שהוא ממונה על תנאי העבודה, או זה שפוגע או גורם לפגיעה, השאלה אם אנחנו רוצים לתפוס את כל מגוון העובדים שקיימים במקום העבודה, או שאת מדברת על מישהו שהוא ממונה על תנאי העבודה באמת?

נורית ישראלי: אני חושבת שאנחנו רוצים לתפוס את כל מי שיכול לפגוע בעובד ובשביל זה אנחנו צריכים.

דן אורן: סליחה, בישיבה הקודמת סוכם שאנחנו כנציגי הממשלה נגיע להסכמות עם חברי הכנסת המציעים, הסיכום שהגענו אליו זה בוודאי ובוודאי לא לכלול את כל העובדים כי זה עניין תקדימי בחוקי העבודה, אנחנו כן סיכמנו לכלול את אותו ממונה ואנחנו מוכנים שזה יהיה גם הממונה הישיר וגם הממונה באופן כללי על הפיטורים אבל לא מעבר לזה.

שלי יחימוביץ': דנו בזה ארוכות, הגענו לפשרות, ואנחנו לא פותחים את זה.

נועה בן שבת: בנושא הזה אנחנו אומרים "לא יפגע מי שממונה מטעם המעביד בתנאי עבודתו של עובד, או על תנאי עבודתם או פיטוריהם של עובדים, בחוק זה מטעם המעביד.

נועה בן שבת: .

נועה בן שבת: " והמשך כפי שקראנו קודם.

דן אורן: עוד נבחן את הנוסח.

שלי יחימוביץ': אנחנו מצביעים עליו היום.

דן אורן: כן, כן.

דבורה אליעזר: הערה לגבי הנוסח בסעיף קטן (ב), השאלה אם אנחנו רוצים לדבר על אותם תנאים במקום העבודה כפי שאנחנו מדברים בפסקה 1.

יצחק גלנטי: אני הבנתי שפסקה 1 בכלל ירדה.

דבורה אליעזר: רק לגבי המרכיב של תנאי העבודה, אם אנחנו רוצים לדבר על הכל.

נועה בן שבת: לפי מה שכתוב בנוסח עכשיו בנוסח הזה, למעלה קראו לכל הרשימה לתנאים במקום העבודה, לכן ההוראה בסעיף (ב) אומרת לא יפגע מי שממונה מטעם המעביד וכדומה, בתנאים במקום העבודה, זאת אומרת שבאותה רשימה של תנאים במקום העבודה שכוללת בין היתר את תנאי העבודה.

דבורה אליעזר: אוקיי, בסדר גמור.

יצחק גלנטי: יש עוד מישהו שרוצה להעיר בעניין זה?

יצחק גלנטי: לא, בסדר אנחנו יכולים להתקדם.

נועה בן שבת: יתר התיקונים, בעצם אנחנו קראנו את הסעיפים האחרים, התיקונים שנערכו בהם הם התיקונים שמתחייבים מהתיקון העיקרי בסעיף 1, אין טעם לחזור ולקרוא אותם אלו התאמות של ניסוח, יש טעות באזכור הסעיפים לחוק מבקר המדינה, זה צריך להיות 45 ולא 54, בסעיף 6 ובסעיף (א)(2).

יצחק גלנטי: האם יש מישהו שמתכוון להתייחס לאותם סעיפים?

גיל שפירא: מהסניגוריה הציבורית, אני מבין שאנחנו עדיין לא קוראים את הסעיפים.

נועה בן שבת: הם הוקראו בישיבה הקודמת ולכן אנחנו לא קוראים אותם.

גיל שפירא: אנחנו לא הוזמנו לישיבה הקודמת והייתי בכל זאת מבקש להתייחס בקצרה לסוגיית עונש המעצר המוצעת בחוק.

שלי יחימוביץ': אתה לא יכול שלא לבוא לישיבה ואחרי שיש סיכומים לבוא ולפתוח מחדש.

גיל שפירא: אני יכול לבוא אם מזמינים אותי, אני לא יכול לבוא אם לא מזמינים אותי ואני לא יודע על החוק.

גיל שפירא: לכן אני מבקש לומר בקצרה, אני מבין שהדברים האלה מוסכמים אבל צריך לשים לב שהעונש המוצע כאן במקרים מסוימים הוא יכול להוות כפל עבירה, ובמקרים אחרים הוא חורג מהמידתיות והסבירות הראויה.

שלי יחימוביץ': אף אחד לא טוען שזה העונש שצריך להיגזר.

גיל שפירא: ברגע שהחוק קובע.

יצחק גלנטי: אני שואל שאלה פשוטה, מה אתה רוצה להציע?

גיל שפירא: אני חושב שככל שהדברים אמורים לגבי מקומות עבודה ציבוריים או מעין ציבוריים, אותם מרכיבים, הרי חלים כאן הכללים והעבירות החלים בחוק, בין אם זה עבירה שלהפרת אמונים או שימוש לרעה בכוח המשרה, למרות שממילא דינה מאסר, ולכן החוק בהקשר הזה לא מוסיף ולא.

שלי יחימוביץ': אתה חושב שהחוק הזה מיותר?

גיל שפירא: אני לא חושב שהחוק הזה מיותר, אני חושב שעונש של שלוש שנות מאסר בנסיבות כאלה הוא חורג מהסביר.

שלי יחימוביץ': עמדתך נרשמה.

אריה אלדד: נדמה לי שאלה הם לא הלקוחות שלכם.

שלי יחימוביץ': לא לנפנף, אנחנו שנתיים מתעסקים בחוק הזה, שנתיים דנים בו והופכים בו ומגיעים בחירוק שיניים לפשרות, והשלוש השנים האלה, אין שופט שמחויב לגזור שלוש שנות מאסר על דבר כזה, אבל עצם העניין שהאופציה של ענישה כה חמורה קיימת, יש בה משמעות מרחיקת לכת מבחינה הציבורית והתודעתית והדעתית, ותרשה לי להניח שמערכת המשפט לא תקפוץ לממש את עונש המאסר של שלוש שנים.

גיל שפירא: אנחנו בעניין הזה עדים לשיח ציבורי בנושא של ענישה, כאילו שהעיקרון והפתרון בכל דבר הוא להשליך אנשים לכלא.

יצחק גלנטי: אולי הפתרון הוא שפשוט לא תהייה שחיתות, זה הפתרון, אבל אני לא יודע איך אתה מגיע לזה.

אריה אלדד: העונש על הריגה בארץ הוא שש שנים.

גיל שפירא: לגבי עבירות אחרות אני אשמח להתווכח, אני מוכן להתווכח על ענישה בכלל, אבל אנחנו בתחום של יחסי עבודה, ישנן כל כך הרבה סנקציות אחרות שאפשר לנקוט, הרי ענישה כספית וענישה כמו לא לאשר רישיון לניהול עסק או כל דבר אחר יש להם משמעות הרבה יותר קשה ומרתיעה מאשר לשלוח אנשים לבית הסוהר, השאלה האם זה נכון לעשות כך בנושא יחסי עבודה.

יהודה טלמון: שים את זה בטוהר מידות.

גיל שפירא: טוהר מידות זה משהו אחר.

שלי יחימוביץ': מלה להיבט העקרוני של דברייך, גיל שפירא אני פרטנרית אידיאולוגית שלך לתפיסה שגורסת שהחמרת ענישה היא לא תרופה ואפילו ההפך, ואני מסתייגת מהמראות של פתרון כל סוגיה שעולה על הפרק -בהחמרת ענישה, זה לא נכון ואנחנו יודעים מה שקרה בארצות הברית שככל שהוחמרה הענישה גם עלתה בפשיעה, והטיפול בפשיעה בכלל לא מתחיל בחומרת הענישה אלא הרבה לפני כן במקומות שהחברה מזניחה.

שלי יחימוביץ': אני שותפה לחלוטין לעמדה שלך ושלא יהיו אי הבנות, אבל אנחנו לא עוסקים כאן ביחסי עבודה, אנחנו עוסקים כאן בתופעה מאוד מאוד חמורה ומאוד זנוחה שמביאה להשחתה של השירות הציבורי, של חברות ממשלתיות ובכלל, וגם לקבוצה מאוד ייחודית שלא טופלה מעולם והם חושפי השחיתויות ואם היית יושב איתנו בישיבות הקודמות הייתי שומע מה עובר על חושפי שחיתויות, מדובר בסוג ספציפי של עובדים שעוברים התעמרות שאין לה בכלל גבולות, הדמיון וההקבלה היחידה שאתה יכול לעשות זה התעמרות מינית במקום העבודה, העובדים האלה.

גיל שפירא: השאלה אם זה נכון, אם זאת עבירת מין ואם זה שווה לעבירת מין.

שלי יחימוביץ': התנהלו פה דיונים ממושכים על אותה קבוצה שהיא באמת מאופיינת במאפיינים ספציפיים, ואנחנו שמענו בשדולה מחקרים מהעולם על אותן קבוצות, אלו אנשים שזקוקים גם לסעד נפשי, הם גם מתפרקים, גם המשפחה שלהם מתמוטטת, גם מנודים במקום העבודה, הם גם קורבן לאלף שיטות יצירתיות לפגוע במעמדם ולהשפיל אותם, אם המעסיק לא יכול לפטר אותם וכשהוא יכול הוא מפטר אותם, ולכן כל החקיקה הזאת היא ייחודית לנושא זנוח ולא מטופל ואני חושבת שיש כאן מידתיות רבה מאוד גם בהתייחס להסתייגות שלך.

יצחק גלנטי: הדברים נאמרו משני הצדדים ואני מבקש בזה לנעול.

שלמה קלדרון: דבר ראשון לגיל שפירא, זה שאתה אומר לא ידעתי על החוק וזה פתאום נפל עליך ככה זה לא מקובל, יש את זה באתר ויש את זה בכל מקום, מדברים על זה.

גיל שפירא: אני חושב שההערה שלך היא לא במקום.

שלמה קלדרון: אנחנו מדברים כאן לא על דיני עבודה אלא על גורם מרתיע שצריך להיות וצריך להיות חזק מאוד, לאור הניסיון הנצבר שום דבר לא ירתיע, מאסר כן ירתיע.

יניב חלוטה: מהתאחדות המלאכה והתעשייה, היועץ המשפטי של ההתאחדות, אני נתבקשתי להגיע לפה ולהציג איזו עמדה, אני לא מכיר את ההסכמות שהושגו עד היום, אולי בהמשך ובכיוון שונה, אם אנחנו עושים הקבלה לחוק שוויון הזדמנויות בעבודה, אז הפיצוי, אם אני מתייחס לתיקון סעיף 3 בעמוד 2, הפיצוי שם יכול להגיע לחצי מיליון שקל, כלומר מ-50 מיליון שקל רשאי בית הדין לפסוק פיצויים לדוגמה בסכום שלא יעלה על חצי מיליון שקל, אם אני עושה הקבלה לחוק שוויון הזדמנויות בעבודה אין שם פיצוי של חצי מיליון שקל.

יניב חלוטה: העניין השני הוא העניין המידתי, ברוב התלונות אגב שמתבררות בבית הדין לעבודה, הן מתבררות בסופו של דבר כתלונות שווא.

שלי יחימוביץ': ראשית זה לא נכון, שנית זה לא רלוונטי.

אריה אלדד: אם זה שווא אז לא יוטל עליו עונש, מה אתה דואג?

יניב חלוטה: באותה מידה שמטילים על המעסיק פיצוי כה נכבד, באותה מידה צריך להרתיע את העובדים שבסופו של דבר, הוא רשאי, בית הדין לא יכול לחייב אותו בפיצוי, לא פוסקים איזה פיצוי.

דן אורן: גם חמש מאות אלף זה רשאי.

יניב חלוטה: אבל רשאי שפה עומדים ומכמיתים.

יצחק גלנטי: אדוני אני חושב שבכל זאת פה ניתן לבית הדין או לשופט שיקול דעת, ועצם הביטוי רשאי הוא בעצם מאפשר דרגת חופש די רחב כדי לקבל גם את הטיעון שלך בעניין, זה משהו שמחייב את שופט.

יניב חלוטה: זה לא מה שזה, צריך איזה עניין מידתי שאותה מידה שיש על המעסיק צריך להיות גם על העובד.

יצחק גלנטי: לנגד השופט עומד גם הנושא המידתי, עצם הביטוי רשאי הוא בעצם מכסה את הסיטואציה הזאת.

נועה בן שבת: שני תיקונים, תיקון אחד שהוסף בסעיף 2(1)(ג) זה הנושא בין הצעדים שמוסמך בית הדין לפסוק יש היום, רשאי לתת צו או צו מניעה, ובין השאר צו שמורה על ביטול הפיטורים, הנושא שהוסף זה צו המורה על העברת העובד למשרה מתאימה אחרת, הנושא נועד כדי להכניס את האופציה של ניוד שהיא ממליא קיימת או לעלות אותה על פני השטח ולארגז הכלים שבידיעה שמדובר בחוק הזה, שיעשה מאמץ שגם לא ניתן להחזירו למקום העבודה למצוא לו משרה מתאימה כמובן, זה סעיף נוסף בפסקה 2(ג) פסקה (2) אחרי "פיטורין" יבוא "או צו המורה על העברת העובד למשרה מתאימה אחרת".

יצחק גלנטי: מקובל?

יצחק גלנטי: משרד המשפטים?

יצחק גלנטי: מקובל, בסדר תודה.

נועה בן שבת: הנושא האחרון הדורש החלטה זה נושא של סעיף התחילה והתחולה, סעיף 7 הוא תיקון חוק בית הדין לעבודה לצורך הפלילי כי יש עבירה פלילית.

נועה בן שבת: בסעיף 8 ענינו תחילה ותחולה, אנחנו צריכים לקבוע מועד תחילתו של החוק.

נועה בן שבת: תחילתו של חוק זה ביום ___________ (להלן יום התחילה), והוא יחול על פגיעה בתנאים במקום העבודה של עובד או פיטורי עובד, בניגוד להוראות סעיף 2 לחוק העיקרי, שאירע מיום התחילה ואליך.

נועה בן שבת: זאת אומרת שאנחנו מדברים על מקרה התנכלות שאירע מיום התחילה ואילך, והשאלה היא האם התחילה מידית או באיזו תחילה, כלומר מה יום התחילה.

יצחק גלנטי: אני אבקש ראשית את בעלי ההצעה של החוק.

אריה אלדד: אני לא רואה סיבה להתחיל, אין כאן הערכות מיוחדת.

דבורה אליעזר: בכל אופן נעשה כאן משהו שהוא חריג בחקיקה בענייני עבודה אחרת שמטילים אחריות על ממונים, לכן אני חושבת שצריכה להיות תקופת הסברה לממונים לגבי העונשים שהם צפויים לקבל אם הם מתנכלים לעובדים, בכל מקרה אני חושבת שצריכים לתת תקופה אולי של שישים יום.

יצחק גלנטי: לא ברורה לי התקופה הזאת.

דבורה אליעזר: בדרך כלל מעסיק, חוקי העבודה שחלים הם על המעסיק, כאן אנחנו מטילים את האחריות גם על הממונים, לכן חשוב שתהייה הסברה לכל הממונים מה מותר לעשות ומה לא לעשות.

נועה בן שבת: לגבי החלק החדש שמתייחס לממונה, זאת אומרת שהעבירה לפי סעיף 1(2)?

דבורה בן אליעזר: האיסורים היום חלו, והם וחלו על המעבידים כעת אנחנו מחילים גם על הממונים ולכן חשוב שתהייה הסברה ותקופה.

יצחק גלנטי: כמה זמן גברתי את חושבת שנחוץ כדי להסביר את זה?

דבורה אליעזר: שישים יום נראה לי סביר.

יצחק גלנטי: המציעים, מה דעתכם?

אריה אלדד: שישים יום זה בדרך להפיץ את הידיעה בדרך של שמועה.

דן אורן: צריכים איזו תקופה, הזמן עובר מהר.

שלי יחימוביץ': שלושים יספיקו.

יצחק גלנטי: אוקיי, אנחנו סוגרים את זה על 30 יום.

נועה בן שבת: 30 יום לגבי ההוראה הזאת סעיף 1(2).

קריאה: לא לגבי כל החוק?

דן אורן: לגבי כל החוק זה מיידי?

קריאה: כן.

יצחק גלנטי: אפשר להצביע?

יצחק גלנטי: בבקשה חברי הכנסת אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק גלנטי: הצבעה התקבל פה אחד אין נגד, אין נמענים ההצעה עוברת לקריאה שניה ושלישית.

יצחק גלנטי: תודה רבה לכם הישיבה נעולה.