ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 364, 2008-05-26 10:00

אופיר פינס-פז: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה, אנחנו מייחדים היום ישיבה מיוחדת לנוכח העובדה שהכנסת מציינת היום את יום השלטון המקומי בישראל, בעיניי זה בהחלט נושא ראוי לציון, אני חושב שלשלטון המקומי בישראל יש משקל מכריע בעבודת הסקטור הציבורי, אני חושב שהוא הגורם הביצועי ביותר בסקטור הציבורי.

אופיר פינס-פז: מהניסיון שלי, לא הרשות המבצעת היא הגורם הביצועי ביותר אלא דווקא השלטון המקומי.

אופיר פינס-פז: לכן, יש בהחלט עניין ומקום וראוי לייחד יום לפעילות השלטון המקומי.

אופיר פינס-פז: אני שמח מאוד, שהשלטון המקומי פנה אליי והציע, שוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת בעצם תעסוק גם בנושא המשולב, פנים והגנת הסביבה, נעסוק בנושאים הסביבתיים דרך הפריזמה של השלטון המקומי ובמיוחד בכל הקשור למאמץ להגנת כדור הארץ, התחממות כדור הארץ.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שהעובדה שהשלטון המקומי בחר והציע לעסוק בנושא הזה היום בישיבת ועדת הפנים - יצטרף אלינו עוד מעט גם שר הפנים - אני רואה בזה נושא ראוי מאוד.

אופיר פינס-פז: אני יכול לומר לכם - ממה שנחשפתי אליו בעיקר בבאלי, בוועידת האו"ם בבאלי, לאחר מכן פיתחתי את זה - המעורבות שיש לשלטון המקומי בכל העולם בהובלת הנושאים של ההתמודדות עם ההתחממות הגלובאלית, ולשלטון המקומי יש בעיניי תפקיד מפתח ויכולת גדולה יותר לפעמים מהשלטון המרכזי בצמצום פליטות גז החממה והיכולת לפקח על זה ולבצע את זה הלכה למעשה ולא להישאר ברמת הדיבורים – היא עצומה.

אופיר פינס-פז: אני שמח שיש כמה רשויות מקומיות בישראל שהצטרפו לארגון ICLEI העולמי, שמרכז את הפעילות של השלטון המקומי בעולם בנושאים האלה, עם תוכנית עבודה מסודרת.

אופיר פינס-פז: נדמה לי, שגיל ליבנה, ראש המועצה בשוהם, שגם עומד בראש הוועדה להגנת הסביבה במרכז לשלטון מקומי, יוכל להרחיב בנושא.

אופיר פינס-פז: אני יודע ששוהם חברה בארגון, גם רעננה, גם כפר סבא.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לצאת בקריאה מהוועדה, אני רוצה לבקש ולהציע, שיותר ויותר, אם אפשר שכל הרשויות המקומיות, בוודאי בגוש דן, בוודאי אלה שהן עתירות אוכלוסייה – למרבה הצער גם עתירות זיהום – יהיו שותפות בארגון הזה וייקחו על עצמן להיות חלק מהפרויקט שהארגון הזה מוביל.

אופיר פינס-פז: אני יודע, שנחום חופרי, ראש עיריית רעננה, היה בשבוע שעבר בגרמניה, נפגש עם ראשי הארגון האירופאי בהקשר הזה, קיוויתי שיהיה פה ויוכל להציג את הדברים.

אופיר פינס-פז: כמו כן, ראויה לציון העובדה, שפורום ה-15, שאני מעריך אותו מאוד, עבדתי מולו גם כשר הפנים, הוביל חתימה על אמנה משותפת לעבודה משותפת בכל הקשור להתמודדות ולמחויבות של הערים הגדולות והעצמאיות בישראל, תל-אביב, ירושלים, חיפה, ראשון-לציון, אשדוד, באר-שבע, פתח-תקווה, נתניה, חולון, רמת-גן, רחובות, הרצליה, כפר-סבא, חדרה, רעננה, גבעתיים, בת-ים, אשקלון.

אופיר פינס-פז: חברים, אם כל הרשויות האלה יבצעו ויטפלו בצמצום פליטות גז החממות בערים שלהן, אני חושב שישראל תוכל להתחיל להיות שותפה רצינית ואמיתית למאמץ העולמי.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לעדכן את הוועדה בעניין אחר, ועדת השרים לחקיקה החליטה אתמול לתמוך בהצעת החוק שלי ושל חברים נוספים בנושא שיקום קרקעות מזוהמות.

אופיר פינס-פז: זה נושא מכריע מבחינה סביבתית, ישפיע גם על כל השלטון המקומי בישראל, כמובן גם על שוק הנדל"ן, יש לו השלכות כלכליות אדירות ואני מקווה מאוד, לאחר שנסיים את חוק אוויר נקי, נוכל להתחיל לטפל בשיקום קרקעות מזוהמות, שזה הנושא הבא, אסטרטגי מבחינתי.

אופיר פינס-פז: כמובן שחוק אוויר נקי, אם וכאשר יעבור, והוא יעבור, הוא ייצר את התשתית החוקית שתאפשר לשלטון המקומי להיכנס לתמונה.

אופיר פינס-פז: במסגרת החוק הזה האצלנו סמכויות רבות לשלטון המקומי כדי שיוכל לבצע דברים, בעיקר בתחום התחבורה והרכבים, אבל גם בתחומי התעשייה.

אופיר פינס-פז: אני מקווה מאוד, שההימור שלנו – זה הימור, אנחנו מהמרים על השלטון המקומי – אנחנו מקווים שההימור הזה ישא פרי, מתוך אמונה בכושר הביצוע של השלטון המקומי ויכולת האכיפה.

אופיר פינס-פז: אני מבין שלשלטון המקומי ולפורום ה-15 יש מצגת, שפרופסור יוחאי כרמל יציג אותה.

שוקי פורר: במסגרת הפתיח אני מרשה לעצמי הערה אחת, כולנו מקבלים עשרות ומאות מיילים, חלק נפתחים וחלק לא, במקרה פתחתי אתמול מייל שהרשים אותי בצורה מדהימה, אני לא יודע אם ראיתם אותו, נאום של ילדה בת 13 בוועידה לאיכות הסביבה, נדמה לי שהיתה בברזיל.

שוקי פורר: אני עוד לא שמעתי נאום כל כך משמעותי וכל כך מרשים כמו הנאום של הילדה הזאת לגבי המשמעות של שמירה על איכות הסביבה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להשיב לך במייל למייל.

שוקי פורר: חייבים לאמץ את המייל הזה, זה הנאום הכי מרשים, לא אל-גור ולא אף אחד, ילדה בת 13 מקנדה.

אופיר פינס-פז: אל"ף, תשלח לנו אותו.

אופיר פינס-פז: בי"ת, אני רוצה לענות לך במייל למייל, הוועדה קיבלה בשבוע שעבר מייל מתלמידי כיתה א מבית הספר ברעננה, הם אומרים לנו, השנה היה ויכוח בכיתה, חצי כיתה החליטה שהיא לא מדליקה מדורה בל"ג בעומר בגלל זיהום האוויר, והחצי השני החליט, שהם מדליקים רק גחלים לוחשות.

אופיר פינס-פז: אז זה כאן, כיתה א', אני לא צריך לנסוע עד קנדה או ברזיל.

אופיר פינס-פז: העימות הזה היום הוא דבר שקורה בתוכנו ואני מברך על כך והמודעות לזיהום הסביבתי גדלה בכל הרמות.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהמפתח בהרבה מאוד מובנים זה החינוך.

אופיר פינס-פז: אם תלמידי כיתות א' מתחילים להתווכח על זיהום אוויר, על איכות סביבה ועל מיחזור, אפשר להיות כבר אופטימיים יותר.

גיל ליבנה: אני מברך על המפגש הזה ואני גם מודה לך, אדוני היושב ראש, שהזמנת אותנו לכאן.

גיל ליבנה: כמובן אני משבח את כל מי שהגיע לדיון היום.

גיל ליבנה: מה שמאחד את כולנו, הדאגה לסביבה ולדורות הבאים.

גיל ליבנה: הוכח, שמאמץ משולב של חקיקה ושל עשייה שנעשית גם על ידי השלטון המקומי וגם על ידי משרדי הממשלה הרלוונטיים, הוא בעצם המפתח לשינוי המצב.

גיל ליבנה: פרופסור יוחאי כרמל יציג סקירה מקצועית בעניין הזה.

גיל ליבנה: פרופסור כרמל מהטכניון, יושב ראש האגודה האקולוגית הישראלית, בין יתר העיסוקים שלו גם תרגם לעברית את ספרו של אל-גור "אמת מטרידה".

יוחאי כרמל: בדקות המעטות שהוקצו לי אני רוצה להשיג שתי מטרות עיקריות, ראשית, לדבר על משבר האקלים, לשים את הזרקור על דברים שפחות מדברים עליהם בדרך כלל, גם מבחינת ההשפעות הגלובליות, גם מנקודת המבט הישראלית.

יוחאי כרמל: שנית, להצטרף לדברים שאמר חבר הכנסת אופיר פינס-פז בנושא החשיבות של הרשויות המקומיות והתרומה הייחודית שהיא יכולה לתת.

יוחאי כרמל: כששמענו לראשונה על נושא שינויי אקלים – אנחנו יודעים על זה לא מאתמול – חשבנו שזאת בעיה של דודי הקולטים, בזמן האחרון אנחנו מבינים יותר ויותר שזאת בעיה שלנו ובמיוחד הבעיה של הדור הבא, לכל אחד מאתנו יש את הדור הבא שהוא דואג לו, זאת אולי הסיבה הטובה ביותר כדי לשנות את סדר הדברים.

יוחאי כרמל: השקף שאתם רואים לפניכם הוא אומנם שקף מוכר, של אלף השנים האחרונות מבחינת שינויים בטמפרטורה.

יוחאי כרמל: עם כל אי הוודאות שמסומנת באפור, עדיין מה שקורה לטמפרטורה של כדור הארץ בעשרים השנים האחרונות, חורג מכל מה שהכרנו קודם.

יוחאי כרמל: זה לא דבר פשוט כי המין האנושי התפתח מאז ומעולם באקלים יציב וכשבאים ואומרים לנו שמה שהיה באלפי השנים האחרונות, למעשה ב-500 אלף השנים האחרונות הולך להשתנות, זה לא דבר פשוט לעכל אותו ולא פלא שהבשורה מחלחלת לאט מאוד במיוחד כי הדברים שצריך לעשותם הם לא פשוטים.

יוחאי כרמל: אני לא אסקור מחקרים רבים מהסוגים שאנחנו נחשפים אליהם כל הזמן, אבל רק אחד "חם מהתנור", שפורסם על ידי גוף מכובד, אובייקטיבי וחסר הטעיה, לפני כשבוע וחצי.

יוחאי כרמל: סוכנות החלל האמריקנית ריכזה קבוצה גדולה של חוקרים שסקרו בסיסי נתוני מגוונים מאוד מכל כדור הארץ, בעצם אלפי בסיסי נתונים כאלה, שמתארים שינויים רק בשלושים השנים האחרונות, מתחומים של המערכות הפיזיקאליות של כדור הארץ, כולל שכבת הקרח, ההידרולוגיה של הכדור הזה, תהליכים לאורך החוף והמערכות הביולוגיות של כדור הארץ, המערכות האוקייניות והמערכות של מים מתוקים והחקלאות.

יוחאי כרמל: הרוב המוחץ של בסיסי הנתונים האלה מראים – אני מצטט את השורה האחרונה של הדוח שלהם – "שינויי אקלים שכדור הארץ חווה גורמים לשינויים משמעותיים במערכות הפיזיקאליות והביולוגיות של כדור הארץ".

יוחאי כרמל: אני מניח שבפורום הזה אני לא צריך להסביר את אפקט החממה, כולם יודעים במה מדובר, אבל אני רוצה לשים את הפוקוס על משהו שפחות מודעים אליו.

יוחאי כרמל: אני לא אדבר על השינויים בטמפרטורה ולא על עליית מפלס האוקיינוס.

יוחאי כרמל: אבל אני כן רוצה לדבר על השינויים הצפויים במשקעים, זה יותר מורכב.

יוחאי כרמל: כמו שאתם רואים בשקף לפניכם, בגוונים הכחולים על פני כדור הארץ, מקומות שלפי רוב התחזיות היום יזכו לעלייה בכמויות המשקעים.

יוחאי כרמל: ומקומות אחרים, כמו האזורים שמסומנים בגוונים הצהובים ובמיוחד החומים, שיזכו לירידה משמעותית בכמות המשקעים.

יוחאי כרמל: כלומר, המסקנה היא, כמו שקורה בישראל, שהעשירים נעשים עשירים יותר, האזורים שעשירים היום במים יקבלו תוספת משקעים.

יוחאי כרמל: אנחנו בישראל והמזרח התיכון שסביבנו צפויים לקבל 20% ירידה בכמויות המשקעים בעשורים הקרובים.

יוחאי כרמל: המשמעות של זה מבחינת מידבור, בשקף שלפניכם אתם רואים מפה שהצבע האפור מצביע על אזורים מדבריים כיום, אדום – רגישות גבוהה מאוד, כתום – רגישות גבוהה למידבור.

יוחאי כרמל: כשאנחנו משלבים פנימה את מה שאנחנו יודעים על המשקעים, תרחיש סביר שהעולם בעוד מספר עשרות שנים ייראה כמו מה שאתם רואים פה, יהיה הרבה יותר מדברי מאשר הוא היום.

יוחאי כרמל: מה שנוגע לישראל, היא תהיה בלב של אזור מדברי.

יוחאי כרמל: תופעה שנייה שאני רוצה לדבר עליה, צמודה לחלוטין לתופעה הקודמת, אפשרות של שינויים ביבול החקלאי.

יוחאי כרמל: גם פה זה לא יהיה אחיד על פני כל המרחב, יהיו אזורים כמו קנדה שיזכו לתוספת גדולה ביבול החקלאי ואזורים אחרים, לצערי אנחנו נמצאים במרכז שלהם, יזכו ככל הנראה, לפחות לפי תרחיש של אחד המודלים, לירידה גדולה ביבולים החקלאיים.

יוחאי כרמל: עד כאן על ההיבטים הגלובאליים.

יוחאי כרמל: אם אתמקד בישראל, ישראל זה בערך אלפית מאוכלוסיית העולם, אבל אם מחשבים את החלק שלה בפליטות גזי חממה, הוא כבר יותר גדול מפי שלוש, שלוש אלפיות מגזי החממה בעולם.

יוחאי כרמל: אתם יכולים לראות בתמונה שמצולמת מהחלל בלילה, האורות מייצגים ערים.

יוחאי כרמל: זאת אומרת, רוב אוכלוסיית העולם ורוב אוכלוסיית ישראל מתרכזות בערים, אתם יכולים לראות, שישראל נראית כמו עיר אחת גדולה, לפחות חלקה הצפוני של ישראל.

יוחאי כרמל: זה בעצם משקף לנו את ריכוז הפעילות האנושית, במיוחד של קליטת גזי החממה בעולם, הוא לא מפוזר אקראי, הוא מפוזר במיוחד בערים.

יוחאי כרמל: נסתכל על מרכיבים שמשפיעים על פליטת גזי חממה בישראל, הסיבה שאני שם פה את השקף הוא בדיוק בהקשר של הרשויות המקומיות.

יוחאי כרמל: תתעלמו מהצבע הירוק, שאר הצבעים מייצגים מגזרים שהרשויות המקומיות יכולות להשפיע על פליטת גזי החממה בהם, אם זה בתעשייה, אם זה בחשמל ואנרגיה, תחבורה וטיפול בפסולת ושפכים.

יוחאי כרמל: כאן אני מתחבר למה שאמר קודם יושב ראש הוועדה, הרשויות המקומיות לא רק מסוגלות, הן חייבות לדרבן קדימה את העגלה, אולי אפילו לדחוף גם את הממסד הארצי לעשות את המהפכה שצריך.

יוחאי כרמל: בהקשר הזה אני רוצה לומר, אנחנו לא מדברים על שינויים קטנים והדרגתיים כי אם אנחנו רוצים לעשות את ההבדל, זה חייב להיות מהפכה.

יוחאי כרמל: אני רוצה לומר באיזה צעדים אני חושב שיכול להיות האימפקט הכי חזק של השלטון המקומי.

יוחאי כרמל: אפשר לעשות המון דברים, אתם בקיאים בזה יותר ממני, יש לכם רשימות של צעדים שצריך לנקוט, אבל הכי חשוב, לעשות את ההבדל במקומות ששם אפשר לעשות הבדל גדול.

יוחאי כרמל: שלוש דוגמאות שאני מביא פה: אנרגיה מתחדשת מבוזרת.

יוחאי כרמל: הכוונה היא, שעל כל בית, במיוחד על מבני ציבור, בטכנולוגיה של היום יכולים להיות פנלים סולאריים, שבשבות רוח, אני לא מדבר על עצמאות מלאה אבל לפחות עצמאות אנרגטית חלקית, בסופו של דבר זה יקפיץ את ישראל למעמד של עצמאות אנרגטית.

יוחאי כרמל: המכשול כאן הוא חלקית טכנולוגי, אבל זה מכשול שבדרך כלל עוברים אותו.

יוחאי כרמל: המכשול הוא ביורוקרטי, בקטע הזה הכדור אצל מקבלי ההחלטות כאן לפשט תהליכים כדי שהדבר הזה ייקרה.

יוחאי כרמל: דבר אחר, התחבורה הציבורית – המון דברים נאמרו בהקשר הזה, לא ארחיב, רק אוסיף משפט אחד.

יוחאי כרמל: דברים נאמרים, כבר לפני יותר מעשר שנים היה בידי המשרד לאיכות הסביבה דוח מפורט של מוסד מהימן והם אימצו אותו, מאז הם מדברים, הדברים לא קורים.

יוחאי כרמל: זה לא התחום שלי איפה זה נעצר, אבל זה לא קורה.

יוחאי כרמל: למשל, אין שום סיבה שהרשויות המקומיות לא יכריזו על מרכזי הערים שלהם כאזור סטרילי, סטרילי מרכב פרטי.

אופיר פינס-פז: זה מחייב חקיקה.

אופיר פינס-פז: מי שעוצר את החקיקה הספציפית הזאת כרגע זה משרד התחבורה.

יוחאי כרמל: אני רוצה לסכם בנושא פרקטי מאוד ואקטואלי, בשנים הבאות ישפטו אותנו על סמך זה – עם הספר יודע לקרוא לפחות את הכתובת על הקיר – תחנת כוח פחמית נוספת היום, אני לא מאמין שזה עולה בכלל, אני מודיע לכם שזה חלם ובכייה לדורות, אם יש משהו שהוא בכייה לדורות, זה המושג שידברו עליו בשנים הבאות, שאנחנו הולכים היום ומקימים תחנת כוח פחמית.

יוחאי כרמל: תודה רבה על ההקשבה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר לוועדה, שבשעה אחת עשרה אנחנו מסיימים את החלק הזה ועוברים לעשייה.

אופיר פינס-פז: אנחנו מחוקקים לקריאה שנייה ושלישית, חוק של חבר הכנסת דב חנין, שקשור באכיפה סביבתית באמצעות השלטון המקומי.

אופיר פינס-פז: אנחנו מעבירים לפקחים בשלטון המקומי את כל הסמכויות האכיפתיות, שכנענו את הממשלה, הממשלה בהתחלה היתה נגד כי זה לקחת כוח ממשלתי ולהעביר אותו לשלטון המקומי.

אופיר פינס-פז: אבל בסופו של דבר, גם המשרד להגנת הסביבה, גם משרד המשפטים וגם משרד התחבורה הבינו, שאם השלטון המקומי לא יעשה את האכיפה הזאת, היא לא תהיה.

אופיר פינס-פז: פרופסור כרמל, בהקשר של הדברים שלך אני רוצה לומר, התחלנו לייצר את החקיקה בנוגע לסגירת שטחים, לא לאגרת גודש.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שתדעו, בחוק אוויר נקי, הפרק שאותו פיצלנו והצבענו עליו, נתנו סמכות לעירייה לסגור קטעים בתוך העיר שלה, כמובן בתנאי שרמת הזיהום מגיעה לערכים שנקבעו כערכים מסוכנים ושהדברים האלה נעשו בהסכמת השר להגנת הסביבה ושר התחבורה.

אופיר פינס-פז: אבל היום מותר לעירייה, בכל מקום בארץ, ליזום סגירה מוחלטת, סגירה חלקית, סגירה לפי שעות, סגירה לסוגי רכב מסוימים.

אופיר פינס-פז: כבר אפשרנו את התשתית הזאת והיא עברה קריאה שלישית בכנסת.

אופיר פינס-פז: זה לא משהו שאני מדבר עליו שייקרה בעתיד, זה קרה.

אופיר פינס-פז: עכשיו הכדור הוא בידיים של השלטון המקומי, במיוחד עיריית תל-אביב.

אופיר פינס-פז: אני קורא מכאן לראש עיריית תל-אביב, לקחת את המכשיר החקיקתי שאנחנו יצרנו עבורו ולהתחיל לטפל בזיהום האוויר הגבוה בעיר תל-אביב, באזורים מסוימים של העיר תל-אביב, לא בכל העיר.

אופיר פינס-פז: היום הוא יכול לסגור קטעים למכוניות מזהמות, הוא יכול לסגור לפי שעות, כמובן בתיאום עם הממשלה, אבל הוא צריך להתניע את המהלך כי אם הוא לא יתניע את המהלך, הממשלה לא תתניע אותו.

אופיר פינס-פז: העירייה צריכה להתניע את המהלך לטובת התושבים שלה, לטובתה וכו'.

דב ליטבינוב: הייתי מציע להכניס למצגות הבאות, לתת דוגמה לדבר פשוט שקיים היום בשטח והמדינה לא מעודדת את זה.

דב ליטבינוב: למשל, אנחנו מחזיקים באתר הפסולת הגדול ביותר במזרח התיכון שמקבל היום כ-2,500 טון, האתר היחיד שאפשר להגיע אליו ברכבת.

דב ליטבינוב: המדינה לא מעודדת את ההובלה ברכבת, ברור לחלוטין מה הדבר הזה עושה מבחינת איכות הסביבה, כמה משאיות זה מוריד מהכביש.

דב ליטבינוב: כל הובלה של רכבת אחת זה 15 משאיות הלוך וחזור, גם הובלה לשם וגם חול שחוזר.

דב ליטבינוב: דבר נוסף זה תאונות הדרכים וכמובן זיהום האוויר והובלה בצורה בטוחה במערכת הרבה יותר אקולוגית.

דב ליטבינוב: היום יש את העניין של היטל הטמנה.

דב ליטבינוב: הצטבר בקופה סדר גודל של כ-80 מיליון שקל ואם אף אחד לא יעשה שום דבר בנושא מיחזור, בנושא של סבסוד הובלה ברכבת לערים השונות, הכסף הזה ייעלם כמו כל כסף אחר שנעלם, האוצר ייקח אותו לנושאים אחרים ולא לנושאים שהצגת היום.

דב ליטבינוב: זה דבר שמוריד באופן משמעותי זיהום אוויר ותאונות דרכים.

שמואל ריפמן: ראשית, תודה ליושב ראש הוועדה על הדיון.

שמואל ריפמן: אני בתחושה שאנחנו מדברים הרבה, מכירים את הבעיות ולא עושים מספיק.

שמואל ריפמן: כשאני אומר "לא עושים", זה לא הממשלה, הכנסת, אלא כולנו, כולם ביחד.

שמואל ריפמן: אני חושב שצריך לנסות לבנות ארגז כלים לאכיפה וכלים בידי הרשויות המקומיות כיצד להתגבר על אותן בעיות.

שמואל ריפמן: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות שמתקיימות אצלנו במועצות המקומיות, זה קצת שונה מהערים.

שמואל ריפמן: הדבר הראשון שלקחנו על עצמנו בשנים האחרונות, תוכנית שנקראת פיתוח בר-קיימא, 38 מועצות מתוך 54 נמצאות בתוך התהליך.

שמואל ריפמן: כלומר, תהיה תוכנית אב לפיתוח בר-קיימא למועצה אזורית.

שמואל ריפמן: בעצם 15 מועצות כבר השלימו, השאר בתוך תהליך עבודה, והראשונות, כמו למשל עמק יזרעאל, בתוך תהליך ביצוע.

שמואל ריפמן: כך שעשינו יישור קו לפני כמה שנים ואנחנו הולכים בכיוון של פיתוח בר-קיימא.

שמואל ריפמן: ברשותך, נעביר לך דוח מסודר של מה שאנחנו עושים.

שמואל ריפמן: דבר נוסף, אנרגיה סולארית.

שמואל ריפמן: אני לא רוצה להיכנס לוויכוח האם הפנלים על הבתים הם טובים או לא טובים, יש על זה ויכוח כלכלי.

אופיר פינס-פז: השאלה היא, האם העלות שווה לתועלת?

שמואל ריפמן: כנראה שלא, אבל בואו לא נפתח את זה.

שמואל ריפמן: לעומת זאת, מדינת ישראל החליטה על הקמת תחנה לאנרגיה סולארית באשלים, במקרה זה ברמת הנגב, שבסוף צריכה להגיע ל-500 מגה ואט.

שמואל ריפמן: אם תהיה כאן דחיפה אמיתית והביורוקרטיה תיתן לזה להתקדם, אנחנו נימצא בתהליך של מכרז להספקת אותם שירותים של הקמת התחנה.

שמואל ריפמן: דבר נוסף, אני אומר בזהירות, חוק התכנון והבנייה לא מתייחס ולא נותן עדיפות לבנייה ירוקה.

שמואל ריפמן: צריך לעשות חשיבה בעניין.

אופיר פינס-פז: יש לי הצעת חוק מסודרת בעניין.

שמואל ריפמן: אני רוצה להגיע למצב, שמבחינה חוקית אוכל לתת "הטבות" לאותם אנשים שבונים בבנייה ירוקה - כמובן בכפוף למה שהחוק מאפשר – הן בנושא ארנונה והן בנושא קבלת היתרים.

שמואל ריפמן: כמובן זה תהליך שצריך לעבור אותו.

שמואל ריפמן: אני אתן לך דוגמה קטנה, אתה בונה בנייה בלבני אדמה, עובי הקירות כפול מעובי רגיל, איפה אתה מודד, אתה מודד נטו או ברוטו?

שמואל ריפמן: אני חושב שצריכה להיות התייחסות מיוחדת לכל הקשור בחוק התכנון והבנייה, על מנת לעודד את האנשים לבנות בבנייה ירוקה.

אופיר פינס-פז: צריך לתת תמריצים.

שמואל ריפמן: לאפשר את היכולת הזאת, אני יודע שבנגב בונים בנייה ירוקה בהרבה מקומות.

שמואל ריפמן: מילה אחת לגבי הטיפול בפסולת.

שמואל ריפמן: יש ויכוח נוסף, ויכוח כלכלי, האם לפתוח אתרים נוספים שיאפשרו לכל אלה מהאזורים האורבאניים ואזורים אחרים במחיר סביר לשפוך את האשפה בתוך האתרים, או להעלות את מחיר ההטמנה למחירים שאנשים במדינת ישראל – לדעתי צריך להגיע להסדר עם המינהל, יותר אתרים מוסדרים לפסולת בניין ולפסולת ירוקה על מנת שלאנשים יהיה כדאי לנסוע ולשפוך את האשפה.

שמואל ריפמן: היום המדינה מכוסה באשפה.

יוחאי כרמל: הדבר הכי טוב שהמועצות האזוריות יכולות לעשות כדי להקטין את פליטת גזי החממה מאשפה, בערך 12% מגזי החממה בארץ, שלכל תושב שגר צמוד קרקע יהיה לו קומפוסטר, כל משפחה תחסוך טון של אשפה.

אופיר פינס-פז: נקיים בוועדה דיון מיוחד בנושא הפסולת, לא רק ביתית אבל בעיקר ביתית.

אופיר פינס-פז: הגיע שר הפנים, שלום לך.

איתן עטיה: האמנה עצמה נמצאת בפניכם, כך שאין צורך לעבור עליה.

איתן עטיה: היוזמה שלנו, של פורום ה-15, מתבססת על יוזמות מקבילות ודומות בעולם, שהוביל השלטון המקומי.

איתן עטיה: שתיים מהן, הבולטות ביותר, מוצגות כאן בפניכם.

איתן עטיה: יוזמה אחת היא יוזמת 40-C, יוזמה שמוביל קלינטון, חברות בה 40 הערים הגדולות בארצות הברית ואירופה.

איתן עטיה: יוזמה נוספת היא יוזמה ששייכת לארגון ICLEI, שבעצם הצטרפנו ליוזמה הזאת והיא יוזמת ה-C.C.P.

איתן עטיה: רק כדי לסבר את האוזן, בארגון ICLEI יש מעל 840 רשויות מקומיות, ערים ברחבי העולם, ערים גדולות, ערים בינוניות וארגונים שונים של שלטון מקומי בעולם שחברים בתהליך הזה.

איתן עטיה: המטרה המרכזית שלנו באמנה הזאת היתה גם ההנחיה של הנהלת פורום ה-15 ויושב ראש פורום ה-15, שהאמנה הזאת תהיה מעשית.

איתן עטיה: זאת אומרת, האמנה הזאת תוליד איזשהו תהליך מעשי, ביצועי בכל אחת מהעיריות שיחתמו עליה.

אופיר פינס-פז: האמנה הזאת אושרה על ידי ICLEI?

איתן עטיה: כן.

אופיר פינס-פז: היא תואמה עם ICLEI?

אופיר פינס-פז: היא בסטנדרטים של ICLEI?

איתן עטיה: כן, בוודאי, היא מבוססת על האמנה של ICLEI.

אופיר פינס-פז: לכן אני שואל, לא שהיא צריכה לאשר, אבל האם זה בסטנדרטים הבינלאומיים?

איתן עטיה: יותר מזה, היא אפילו מחמירה יותר מהאמנה של ICLEI.

איתן עטיה: האמנה של ICLEI המקורית עוסקת אך ורק בהפחתת פליטות גזי חממה.

איתן עטיה: אגב, היא גם לא קובעת יעד ברור להפחתה, בנספח שלה יש המלצות לגבי הפחתה והאמנה שלנו מחמירה מהאמנה האירופאית בשני מובנים.

איתן עטיה: במובן האחד היא לא רק עוסקת בפליטות גזי חממה אלא גם בזיהום אוויר, זה דבר שהאמנה של ICLEI לא עוסקת בו.

איתן עטיה: והדבר השני שאנחנו הכנסנו בתוך גוף האמנה, הכנסנו יעד ברור והתחייבות בתוך האמנה להפחתה של 20% עד שנת 2020.

איתן עטיה: הכוונה היא ביחס לכמויות הפליטה של שנת 2000.

איתן עטיה: הכנסנו את זה בצורה מפורשת כמטרה בתוך האמנה, דבר שב-ICLEI, באמנה המקורית של ICLEI לא עשו.

איתן עטיה: אלמנט מעשי נוסף באמנה, הגדרה ומחויבות לפעול לפי חמש אבני דרך מרכזיות.

איתן עטיה: השלב הראשון בתהליך הזה, שכל עירייה תצטרך לעשות סקר מזהמים מפורט ומסודר על פי מתודולוגיה ידועה מראש שהכנו אותה ותהיה זהה בכל אחת מהערים.

איתן עטיה: השלב השני, לאחר שיהיו נתוני הסקר, כל עיר וצוות ההיגוי שלה תצטרך לקבוע מהם היעדים הדו-שנתיים להפחתת הפליטות עד לשנת 2020.

איתן עטיה: השלב השלישי, לאחר קביעת היעדים, הכנת התוכנית בהתייחס לארבעה תחומים עיקריים שעוד רגע אפרט.

איתן עטיה: השלב הטבעי הבא, הפעלת התוכנית, הטעמת התוכנית בעירייה, אצל עובדי העירייה, בעירייה עצמה, בפעילות שלה ובעיר, לרבות חינוך והסברה בקרב תושבי העיר.

איתן עטיה: השלב האחרון והחשוב ביותר בתהליך הזה, ניטור ובקרה.

איתן עטיה: מעקב אחר התוצאות ועדכון התוכנית אחת לחמש שנים, בין היתר על ידי מנגנון ארצי שאנחנו הקמנו.

איתן עטיה: מבחינת לוחות הזמנים, התחייבנו לקבועי הזמנים שאתם רואים לפניכם.

איתן עטיה: כרגע אנחנו נמצאים בשלב הראשון שנקרא שלב מקדמי או שלב ההיערכות.

איתן עטיה: אני שמח לבשר כאן בוועדה, כל 18 הערים שחתמו על האמנה קרובות מאוד לסיים את השלב הראשון.

אופיר פינס-פז: מה זה השלב הראשון?

איתן עטיה: השלב המקדמי.

איתן עטיה: השלב המקדמי כולל מספר מרכיבים, האחד, הקמת ועדת היגוי עירונית.

איתן עטיה: השני, אנחנו מעבירים את כל ועדות ההיגוי העירוניות סדנת הכשרה מיוחדת, בין היתר, באמצעות נציגי ICLEI, שמגיעים השבוע לארץ במיוחד בשביל זה.

איתן עטיה: כל אחת מהערים אישרה תקציב, הן לשנת 2008 והן לשנת התקציב 2009, להכנת התוכניות.

איתן עטיה: השלב הבא, לאחרונה הקמנו מאגר של חברות ייעוץ ושל צוותי ייעוץ.

איתן עטיה: כל צוות ייעוץ כזה מרכיב קאדר של שישה-שבעה מומחים מהשורה הראשונה במספר תחומים.

איתן עטיה: כל צוות כזה ילווה עירייה בהכנת התוכנית ובעריכת הסקר.

אופיר פינס-פז: אתה אומר בעצם שרוב הרשויות סיימו את השלב הזה.

איתן עטיה: לא רוב, למעשה כל הרשויות סיימו את השלב המקדמי.

איתן עטיה: השלב הבא שאנחנו מתחילים בו באופן רשמי מתחילת יולי, שלב של תהליך התכנון.

איתן עטיה: בשלב הזה ייערכו הסקרים, מיפוי ואפיון הפליטות.

איתן עטיה: כל עירייה תצטרך להגדיר לעצמה מהם יעדי ההפחתה הכמותיים שלה עד שנת 2020.

איתן עטיה: לאחר מכן ייכנסו לשלב הכנת התוכנית המפורטת.

איתן עטיה: דבר מאוד חשוב, התיאום על הבסיס האזורי.

איתן עטיה: אם עיריית תל-אביב מכינה תוכנית ועיריית רמת-גן ועיריית גבעתיים, חשוב שיהיה תיאום וקשר בין התוכניות.

איתן עטיה: דבר שאנחנו מעוניינים להתחיל בו כבר בשלב התכנון ולא לחכות לסוף תהליך התכנון, כניסה לפרויקטים שהזמינות שלהם מיידית.

איתן עטיה: אלה כל אותם פרויקטים שניתן להוציא אותם לדרך בהשקעה לא גדולה ונמצאים כבר בתהליכי תכנון, כמו שבילי אופניים, כמו פעילויות כאלה ואחרות שאעמוד עליהם בשקף הבא.

איתן עטיה: השלב האחרון בתהליך יישום האמנה הוא שלב ההטמעה והיישום, שכולל הפעלה בפועל של התוכנית, חידוד והגברת האכיפה בכל אותם נושאים שהאמנה עוסקת, לרבות שדרוג או תיקון החקיקה העירונית הקיימת באותם תחומים.

איתן עטיה: חינוך והסברה זה אלמנט מאוד חשוב וכמובן ניתור ובקרה.

איתן עטיה: אחת לחמש שנים כל עירייה מחויבת לעדכן את התוכנית, על פי האמנה.

אופיר פינס-פז: נראה לי שהשלב של 12 החודשים הוא ארוך מדי.

אופיר פינס-פז: למה 12 חודשים, זה 12 חודשים מעכשיו.

איתן עטיה: קבוע הזמנים הזה עולה בקנה אחד עם ההגדרות של ICLEI.

איתן עטיה: אני יכול לומר לך, מהניסיון של בחירות בעולם, שלב התכנון לקח הרבה יותר מזה מכיוון שהוא יורד עד לרמת המחלקה בעיר, לא האגף אלא עד לרמת המחלקה.

אופיר פינס-פז: אני מודה לך מאוד.

אופיר פינס-פז: אנחנו נרצה לעקוב אחרי הדברים מקרוב.

אופיר פינס-פז: איתן, כל פעם שסיימתם פרק, אני מציע שתעבירו לשר הפנים, תעבירו אליי, תעבירו אולי גם לשר להגנת הסביבה, אל"ף, מה קרה בארבעת החודשים, מה כל עירייה החליטה, כמה תקציב היא מקצה להכנת התוכנית.

אופיר פינס-פז: זה מעניין, לא בגלל שאנחנו בודקים אתכם אלא בגלל שאנחנו חושבים שזה מעניין.

אופיר פינס-פז: אותי זה מעניין, בטוח שזה מעניין גם את שר הפנים והשר להגנת הסביבה.

אופיר פינס-פז: אדוני שר הפנים, בבקשה.

מאיר שטרית: ראשית, אני מברך על הרעיון לקיים דיון בעניין הזה בוועדת הפנים ביום השלטון המקומי.

מאיר שטרית: לכאורה זה רעיון חשוב ביותר, אבל לא כל כך מניחים עליו את הדעת במשך הזמן, במשך העבודה השוטפת מתעסקים ביום יום בחקיקה וקצת פחות מטפלים בתחומים האלה של ראייה ארוכת טווח, ניקיון האוויר והאקלים ושמירת כדור הארץ.

מאיר שטרית: לכן אני מברך על הרעיון לקיים את הדיון הזה דווקא היום.

מאיר שטרית: אני חושב שיש חשיבות שנתפנה לעיתים מתוך היום יום ונעסוק בדברים מרחיקי ראות מבחינת עתידו של העולם כולו.

מאיר שטרית: נכון שיש תסכול מסוים בפעולה הזאת כי אנחנו פינה קטנה בעולם, גם אם נהיה פרפקט, אצלנו לא יהיה שום זיהום, עדיין ההשפעה שלנו על כדור הארץ היא קטנה מאוד.

אופיר פינס-פז: כן, אבל פחות אנשים ימותו מזיהום אוויר בישראל וזה לא דבר קטן.

מאיר שטרית: אבל מאידך, בוודאי שהחיים יהיו טובים יותר מבחינת זיהומים.

מאיר שטרית: בי"ת, אם כל אחד יעשה את החלק שלו אז אולי כדור הארץ יישמר.

מאיר שטרית: אני חושב שיש חשיבות גדולה מאוד לטיפול, למרות שהטיפול לא קל, לעיתים לא נוח, אבל חשוב שייעשה.

מאיר שטרית: יש דברים בסיסיים שצריך לעיתים להתחיל בהם מעבר לטיפול באקלים ולאמנה שהשתתפתי בה של פורום ה-15.

מאיר שטרית: צריך להתחיל מדברים הרבה יותר קטנים, לכאורה שוליים, לא משמעותיים, אבל יש להם משמעות עצומה מבחינת שמירת האקלים ואיכות הסביבה.

מאיר שטרית: הטיפול באשפה, הטיפול בפסולת סביבתית, הטיפול בפסולת מוצקה, אני מוכרח לומר בצער, שבהרבה מקרים זה די מוזנח, כשאתה מסתובב בארץ אתה רואה את הקבלנים שופכים את המשאיות בכל חור אפשרי.

מאיר שטרית: אגב, כשהייתי במינהל ניסיתי לקדם מהלך גדול מאוד, לדעתי צריך חקיקה כדי לשנות את המצב הזה, הרעיון שלי היה פשוט, ליצור מצב, בכל המחצבות שפועלות, הצעתי לאפשר למחצבות הללו, במקומות שכבר חצבו ויש בורות גדולים, לעשות שם מטמנות לפסולת מוצקה, לא לאשפה אלא לפסולת בניין שאין בה אשפה.

מאיר שטרית: למה זה רעיון יפה?

מאיר שטרית: מכיוון שבמחצבות האלה ממילא יש כלי עבודה, הן מפוזרות בכל הארץ.

מאיר שטרית: לכן מרחק הנסיעה ממקום העבודה, נגיד ממקום שבונים למחצבה הוא קטן, לכן העלות, גם של הנסיעה וגם של הטמנה תהיה יותר זולה.

מאיר שטרית: ככל שהעלות זולה יותר, זה מעודד את האיש לזרוק את האשפה בתוך אתר מוסדר שמטפל בפסולת הזה, חלק ממחזר אותה.

מאיר שטרית: יש גם מיחזור של פסולת בניין.

מאיר שטרית: העלות תהיה זולה ולכן יהיה כדאי לו לעשות זאת מאשר האלטרנטיבה שהעיריות או רשויות מקומיות מטילות אכיפה רצינית ועונשים גדולים מאוד על מי ששופך אשפה ברחובות או באתרים לא מוסדרים.

מאיר שטרית: זה יתמרץ לאנשים להטמין את האשפה.

מאיר שטרית: היום כשאדם צריך לנסוע 100 קילומטר כדי לשפוך אשפה ולשלם הון עתק כדי לטמון אשפה, יש הרבה מאוד אנשים שמנסים לחסוך את הכסף הדרוש בעניין ושולחים את זה בחוץ ואתה רואה את ערימות הזבל בכל הערים, זה פשוט מקומם.

מאיר שטרית: יש לזה השלכות גדולות מאוד, לדעתי הדבר הזה נפל על סיבה די מטופשת, הטענה של היועץ המשפטי ופרקליטות המדינה, זה לא בסדר כי צריך לעשות מכרז.

מאיר שטרית: ראשית, אריאלי זכו במכרז על המחצבות, למה לא להפעיל אותם.

מאיר שטרית: בי"ת, הצעתי לעשות מכרז בשיטה הבאה, לפרסם מכרז כללי, לומר, כל מחצבה שמוכנה לטפל בקבורת אשפת בניין, כלומר, פסולת בניין, תציע הצעת מחיר, לא מתחת למחיר מסוים ולא מעל מחיר מסוים.

מאיר שטרית: עד למחיר הזה כל אחד רשאי להציע ואז נוכל לבחור את ההצעות, לתת זיכיון ל20 או 60 מחצבות.

מאיר שטרית: אמרו, לא, השיטה הזאת לא טובה, צריך לעשות מכרז נפרד, מחדש, דהיינו, להכניס קבלן חדש לתוך המחצבה, לאו דווקא בעל המחצבה.

מאיר שטרית: אבל זה לא ייקרה בחיים, אף בעל מחצבה לא ייתן לקבלן אחר להיכנס לשטח שלו, זה לא הגיוני בעיניי.

מאיר שטרית: לדעתי, צריך לעשות תיקון חקיקה כדי להסדיר את הפעולה הזאת.

מאיר שטרית: נקודה שנייה היא הטיפול באשפה שהוא חלק אינטגראלי.

מאיר שטרית: אני רוצה לספר סיפור ישן, אבל הוא אקטואלי.

מאיר שטרית: כשהייתי ראש מועצה צעיר לפני הרבה מאוד שנים, 35 שנה, פנה אליי מדען מהכור האטומי שהציע לי לעשות ניסוי של מיחזור אשפה במקום.

מאיר שטרית: הרעיון היה פשוט מאוד, במקום לקחת את האשפה למקום וננסה למחזר אותה, בוא ננסה להפריד אותה בבית לשני מרכיבים, מרכיב אחד אשפה אורגנית, מרכיב שני אנאורגנית.

מאיר שטרית: הסכמתי ללכת אתו לניסוי, התחלנו עם 250 משפחות.

מאיר שטרית: הרעיון היה פשוט, שלחנו עובדים קהילתיים לכל בית, נתנו לעקרת הבית שני פחי אשפה, אחד ירוק והשני אדום, הירוק לאורגני, האדום לאנאורגני.

מאיר שטרית: בכל בית שמנו שני מיכלי אשפה גדולים, חילקנו לכל בית בכל שבוע שקיות אשפה אדומות וירוקות והסברנו לעקרות הבית מה זה אשפה אורגנית, ביקשנו שיפרידו את האשפה לשני פחים וישפכו בפחים המתאימים בכל יום.

מאיר שטרית: ההצלחה היתה מדהימה, התחלנו עם 250 משפחות, היתה הצלחה של למעלה מ-90% בשלב הראשון.

מאיר שטרית: כל פעם שעובדת קהילתית מצאה בתוך הפח אשפה אורגנית בפח של אשפה אנאורגנית, היא פנתה לעקרת הבית והסבירה לה את המהלך הנכון, הכול בהבנה ובהסברה.

מאיר שטרית: עלינו ל-500 משפחות, לאלף, לאלפיים משפחות ועדיין אחוז ההצלחה היה 95%.

מאיר שטרית: מה שעשינו, לקחו את האשפה האורגנית לכור האטומי, שם הקרינו אותה, כך עיקרו בעצם את כל החיידקים, ייבשו אותה, ואז אפשר היה לטחון אותה ולהוסיף אותה כמאכל לבעלי חיים.

מאיר שטרית: אם אפשר היה לעשות את זה ביבנה, שהיתה אז שכונת פיתוח, הרעיון היה לעשות את זה במקום כזה ולא בצפון תל-אביב, אם אפשר לעשות את זה ביבנה, אין סיבה שלא לעשות את זה בכל הארץ.

מאיר שטרית: הגענו לשלב שבו פניתי לעשות מכרז, הקבלן שיפנה את האשפה, לוקח את האשפה אליו, זה יהיה שלו, תמורת זה הוא מפנה את האשפה בחינם.

מאיר שטרית: הגענו לשלב הזה ואז משרד הפנים "חתך" לי את התקציב.

מאיר שטרית: כל ניסיונותיי לשכנע שצריך לגמור את העניין לא עזרו.

מאיר שטרית: בהרבה מדינות בעולם אנחנו רואים הפרדה לסוגים שונים של אשפה.

מאיר שטרית: הפרדה במקור היא הזולה ביותר, היא יכולה לחסוך למדינה מיליארדים מכיוון שאת כל המתכות, הזכוכית, אנאורגני, בקלות אפשר למחזר.

מאיר שטרית: ואשפה אורגנית בוודאי שהיא תוספת לא רעה לתוך המסגרת הזאת.

מאיר שטרית: זה מאמץ קטן יחסית.

מאיר שטרית: אני חושב שהרשויות המקומיות צריכות לנסות ליזום מהלך כזה מחדש, אני אשמח לתמוך בזה.

מאיר שטרית: נעבור לעניין זיהום האוויר.

מאיר שטרית: הטיפול בזיהום האוויר הוא הרבה יותר קשה ולא תלוי רק ברשויות המקומיות חרף חתימה על האמנה.

מאיר שטרית: תלוי במידה מסוימת אבל לא רק בהן.

מאיר שטרית: המזהם העיקרי והגדול ביותר בתוך הערים זה המכוניות.

מאיר שטרית: תל-אביב היא דוגמה קלאסית.

מאיר שטרית: הרצון שלי כשר התחבורה בזמנו לנסות לטפל בסוגיה הזאת, בנייה של הרכבת הקלה בתל-אביב.

מאיר שטרית: ליצור מצב, שהרכבת הקלה בתל-אביב תוכל להגיע לכל מקום.

מאיר שטרית: הרעיון היה אז, ברגע שיש רכבת קלה, לסגור את מרכז תל-אביב לכניסת מכוניות.

מאיר שטרית: מי מכם שביקר בלונדון, הרבה יותר כייף לנסוע ברכבת תחתית מאשר במוניות או במכונית, זה הרבה יותר מהר, יותר זול וכייף יותר.

מאיר שטרית: אותו הדבר בפריז.

מאיר שטרית: זה היה החזון של משרד התחבורה, ברגע שתסתיים עבודת הרכבת הקלה, תוטל אגרת גודש למי שנכנס לעיר.

מאיר שטרית: זה מוריד בצורה דרסטית את הזיהום ממרכז העיר תל-אביב.

מאיר שטרית: את זה אפשר לעשות בתל-אביב.

מאיר שטרית: בירושלים יש את התוכנית של B.T.R, יש את קו הרכבת הקלה בירושלים, הכוונה גם, להפעיל במקביל את פרויקט ה-B.T.R, כלומר, אוטובוסים חשמליים, שניים-שלושה מפרקים שאוספים את התושבים מכל השכונות סביב לירושלים ומביאים אותם לקו הראשי.

מאיר שטרית: כל נסיעה כזאת היא עניין של חמש-עשר דקות ואז אנשים יכולים להגיע לכל מקום בירושלים מבלי לזהם את האוויר, בתוך ירושלים להטיל אגרות גודש, ליצור מצב שמי שנכנס משלם אגרת גודש, ליצור חניות במחיר גבוה יותר מאשר המצב הקיים היום.

מאיר שטרית: אותו הדבר בחיפה והקריות.

מאיר שטרית: בחיפה והקריות יש תוכנית שהכנו אותה בזמנו, מערכת של B.T.R, של יצירת רכבת קלה על גלגלים, אותם אוטובוסים חשמליים, שנוסעים על פסי חשמל, אמורים לנסוע בתוך חיפה וגם בין חיפה והקריות.

מאיר שטרית: הרעיון היה, לסגור את מרכזי הערים לרכב.

מאיר שטרית: שנית, היום יש את העניין של רכב היברידי.

מאיר שטרית: כשר התחבורה קניתי רכב היברידי לעצמי בזמנו, נסעתי עליו שנתיים, אגב, רכב נהדר, אני לא רוצה לעשות פרסומת לחברה אבל הרכב נהדר.

אופיר פינס-פז: אי אפשר להשיג, אתה יודע איזה תור יש?

אופיר פינס-פז: של חמישה חודשים.

מאיר שטרית: כשאני קניתי, היו שמונה מכוניות שאף לא קנה במשך שנה.

מאיר שטרית: ברור שרכב חשמלי חוסך הרבה מאוד זיהום, בעיקר של CO2 וגם חוסך דלק.

מאיר שטרית: אגב, הורדנו את המיסים על רכב היברידי ב-70%.

מאיר שטרית: אני מוכן לומר בשבחו של האוצר, שהוא הסכים להוריד את המיסים בצורה דרסטית לרכבים היברידיים ואז הם הופכים לרכבים אטרקטיביים גם מבחינת המחיר וגם חוסך בדלק בצורה משמעותית מאוד.

מאיר שטרית: אני חושב שהמעבר של ישראל להקמת תחנות כוח שעובדות על גז הוא משמעותי מאוד, בעיקר בערים הגדולות, תל-אביב, חיפה, אשדוד.

מאיר שטרית: אני מצטער מאוד לראות, שחברת החשמל עדיין מתעקשת לנסות להקים תחנות כוח פחמיות, אני חושב שזה מיותר לחלוטין, אין שום צורך בהקמת תחנות כוח פחמיות לבד מקליטת עובדים נוספים לחברת החשמל.

מאיר שטרית: זה מיותר לחלוטין, צריך לאפשר ליזמים פרטיים להקים תחנות כוח שעובדות על גז.

אופיר פינס-פז: אני שמח מאוד על האמירה שלך.

מאיר שטרית: אישרנו במשרד הפנים הקמה של שתי תחנות סולאריות בנגב, חרף ההתנגדויות שהיו בעניין הזה.

מאיר שטרית: ברור שתחנות סולאריות, מכל בחינה שהיא, חסכון בדלק, גם באנרגיה וגם בזיהום, אפילו שהן ייצרו דונמים של קולטי שמש.

מאיר שטרית: זה פחות רע מאשר האלטרנטיבה להמשיך לזהם את האוויר.

מאיר שטרית: אישרנו שתי תחנות סולאריות עד היום.

מאיר שטרית: בישראל יש שמש רוב ימות השנה, דודי השמש שלנו מוכיחים שאפשר לקבל מים חמים גם בלי חשמל לאורך כל השנה כמעט ואין שום סיבה שזה לא ינוצל.

מאיר שטרית: אני חושב שמדינת ישראל צריכה להסתכל לטווח הרחוק, כוונתי בהשקעה של כסף, מחקר ופיתוח כבד ביותר, פיתוח אמצעי הנעה אלטרנטיביים לעומת הדלק.

מאיר שטרית: הדבר החם ביותר בשוק הזה הוא מנועי מימן ועל זה עובדים בכל העולם, להניע מכוניות באמצעות מנוע מימני.

מאיר שטרית: מכון ויצמן עושה עבודה יוצאת מן הכלל, יש כבר מודל של מנוע מימני שעובד.

מאיר שטרית: זה העתיד.

מאיר שטרית: צריך להשקיע בזה את מירב המאמצים, את הכסף הדרוש בכל העולם וגם בישראל במחקר ופיתוח.

מאיר שטרית: לדעתי, לישראל יש יכולת בלתי רגילה מדעית ויכולת המצאה בלתי רגילה, שאם נפרוץ כאן נישה של פיתוח מנועי מימן שיעבדו, זאת תהיה מהפכה בעולם כולו מבחינת שימוש באנרגיה.

מאיר שטרית: ברוב העולם, למרות שבעבר היתה התנגדות נחרצת לעניין של אנרגיה אטומית, בגרמניה למשל, בזמנו נסגרו כל הכורים האטומים שייצרו אנרגיה, היום העניין התהפך, בונים כורים גרעיניים בכל העולם.

מאיר שטרית: אתם גם רואים את המאמצים של המדינות השונות, כמו צרפת ואחרות, למכור לכל המדינות סביבנו כורי כוח גרעיניים.

מאיר שטרית: לצערי הרב, ישראל לא יכולה לקנות כורי כוח גרעיניים, לא מוכנים למכור לנו.

מאיר שטרית: חבל כי זה לא צודק, היום יש כורי כוח חדשים מדגמים שונים ופיתוחים שונים, שהם כמו קופסה הרמטית, אי אפשר לגעת בה, אי אפשר להשתמש בדלק לשום מטרה, האופי של המרכיבים השתנו, זה כבר לא מוטות אורניום, יש כורים שעשויים מגרגירים מצופים שאי אפשר לעשות בהם שום שימוש אחר.

מאיר שטרית: יש כורים שמוכרים אותם ככורים סגורים לחלוטין, כמו קופסה שחורה.

מאיר שטרית: לצערי אנחנו עדיין לא יכולים לקנות את זה.

מאיר שטרית: אם ישראל היתה יכולה לקנות את זה, זה כיוון נכון לייצר אנרגיה חשמלית באמצעית כורים גרעיניים.

מאיר שטרית: זה שימוש נכון, זה מזהם הכי פחות מאשר כל אלטרנטיבה אחרת, עמיד להרבה זמן.

מאיר שטרית: היום הכורים מאוד בטוחים, בעיקר הכורים החדשים.

מאיר שטרית: לדעתי אלה הכיוונים שצריך לחשוב עליהם בעתיד כדי להפחית בצורה דרסטית את השימוש בדלק בארץ וגם בעולם וליצור עולם נקי יותר וטוב יותר.

אופיר פינס-פז: תודה רבה לשר הפנים.

אופיר פינס-פז: לא במקרה אמרתי, שהעמדה שלך לגבי תחנת הכוח הפחמית היא חשובה מאוד.

אופיר פינס-פז: אומנם שר התשתיות אחראי על חברת החשמל, אבל התוכנית הזאת לא יכולה להיות מאושרת אם שר הפנים מחליט שהיא לא מאושרת.

אופיר פינס-פז: לכן זה בידיך.

אופיר פינס-פז: זה דבר חשוב מאוד.

אופיר פינס-פז: חברים, אני יודע ש"אדם טבע ודין" רוצים להגיד משהו, אבל לא אוכל לאפשר זאת, הנייר שלכם נמצא על השולחן, מי שרוצה יקרא, יש כאן ביקורת על חוק העיריות בהקשר הסביבתי.

אופיר פינס-פז: אני ממליץ לקרוא, אני קראתי וניקח את זה בחשבון.

אופיר פינס-פז: גם השר להגנת הסביבה הוציא מסמך בהקשר הזה ואנחנו לוקחים אותו בחשבון, זה לא הדיון היום על חוק העיריות, נאפשר לכם להגיד את הדברים גם בחוק העיריות.

אופיר פינס-פז: לוח הזמנים שלנו מצביע על כך שאנחנו צריכים להתחיל את הישיבה הבאה, אני רוצה להיות פרקטי ולהשלים את החקיקה.

אופיר פינס-פז: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.