ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 194, 2008-05-26 08:15

מיכאל נודלמן: בוקר טוב לכולם.

מיכאל נודלמן: יש לי הכבוד לפתוח ישיבה משותפת של שתי הוועדות – ועדת החינוך וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות – בנושא תנועת "מחניים".

מיכאל נודלמן: זוהי תנועה שמקורה היה ברוסיה.

מיכאל נודלמן: כמה אינטלקטואלים הקימו בשנת 74' את תנועת "מחניים" כדי ללמוד יותר לעומק על האינטלקטואליות של העם היהודי.

מיכאל נודלמן: אתם יודעים שברוסיה אסור היה לעסוק בדת, בהיסטוריה של היהודים, לא היו בתי כנסת- אולי אחד או שניים בכל רוסיה – ואנשים אלה לקחו על עצמם ללמוד וללמד יהודים מה זה יהודי, איזו מסורת יש ליהודים.

מיכאל נודלמן: כמעט כולם היו סירובניקים, וכשהתחילה העלייה הגדולה, הם עלו יחד לארץ ופה הם המשיכו את העבודה שלהם.

מיכאל נודלמן: אתם יכולים לשאול למה פה, כי הגיעו כל כך הרבה יהודים שלא ידעו מה זה יהדות, לא הכירו את המסורת – ומישהו צריך היה לעזור להם לחזור לעם ולמסורת היהודית.

מיכאל נודלמן: לצערי, אין פה כרגע הרבה אנשים מתנועה זאת, אבל אני מברך אותם – השאר צריכים עכשיו להגיע.

מיכאל נודלמן: אני מברך את יושב-ראש ועדת החינוך, שהיה יוזם הישיבה הזאת, ואני מאחל לתנועה עבודה פוריה.

מיכאל נודלמן: יותר יהודים צריכים לחזור ליהדות.

מיכאל נודלמן: אני יודע שהתנועה עובדת על חינוך יהודי וגם על גיור.

מיכאל נודלמן: זוהי תנועה הכי ליברלית מבין התנועות הדתיות.

מיכאל נודלמן: אני מעביר את זכות הדיבור ליושב-ראש ועדת החינוך, הרב מלכיאור, בבקשה.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: אני מתנצל על העיכובים הטכניים הבוקר בכניסה לכנסת.

מיכאל נודלמן: בכל זאת, הדברים שלנו יונצחו בדברי הימים של כנסת ישראל, ואני חושב שזה מקום ראוי ל"מחניים" להיות בתוך הדברים של כנסת ישראל, עם כל מה שמחובר לכך.

מיכאל נודלמן: הסדר הוא שאחר כך מתקיים באודיטוריום כינוס מאוד גדול שאמור להתחיל תוך זמן יחסית קצר, ולכן אנחנו מקיימים פה ישיבה - לא כמו שבדרך כלל מתקיימות ישיבות, שיש לגביהן עניין ציבורי שצריך לקדם.

מיכאל נודלמן: העניין פה הוא יותר של חגיגיות, אני חושב שזה היה ראוי לשתי הוועדות, ולכן אני שמח מאוד שפרופסור נודלמן נעתר לבקשה שלי לקיים ישיבה של שתי הוועדות – ועדת החינוך וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות – שנוכל ביחד לחגוג 20 שנה ל"מחניים" בישראל, אחרי הרבה שנים של "מחניים" שם.

מיכאל נודלמן: אתמול בערב נפתחו בעיריית ירושלים החגיגות של תנועת "מחניים", שגם מסמלות 20 שנה של קליטה רוחנית בעיר ירושלים, בירתנו הנצחית.

מיכאל נודלמן: האירוע היה מאוד מכובד, יש פה נציגות מכובדת מאוד של העיר – שאנחנו גם נשמע.

מיכאל נודלמן: נאמרו שם כמובן הרבה מאוד דברים.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לפתוח בדבר תורה כי בכל זאת מדובר פה על "מחניים".

מיכאל נודלמן: אגב, אנחנו תמיד בוועדת החינוך פותחים את השבוע בדבר תורה.

מיכאל נודלמן: בשעה 09:30 תשמעו את פרשת השבוע - בישיבה הבאה של הוועדה עם השלטון המקומי.

מיכאל נודלמן: באחד מהפסוקים המאוד ידועים כתוב: על חומותייך ירושלים הפקדתי שומרים ביום, בלילה.

מיכאל נודלמן: השאלה הגדולה היא לעתיד לבוא – כשהכול יהיה בטוח פה, הכול יהיה פתוח פה, כולם יכירו במקומו של עם ישראל בעולם ובתוכנית של הקדוש-ברוך-הוא – אז למה צריך להפקיד שומרים על החומות?

מיכאל נודלמן: שיהיו בבית המקדש, יעבדו את הקדוש-ברוך-הוא בבית המקדש.

מיכאל נודלמן: אחד מהמפרשים אומר שהסיבה שצריך שומרים מבחוץ על החומות – על-אף שאין צורך בהגנה – היא כדי לקבל את העולים החדשים, לכן צריך להפקיד שומרים על החומות כי הם אלה שצריכים לקבל את גלי העלייה שיגיעו לירושלים, לתוך גבולנו.

מיכאל נודלמן: ואנחנו זכינו באמת לדבר גדול.

מיכאל נודלמן: דיברתי על כך אתמול – אנחנו זכינו הרבה מעבר למה שהכי אופטימיסטים חשבו – זכינו לגלי עלייה שלא חלמנו עליהם.

מיכאל נודלמן: ואנחנו מכירים את התקופה – על-אף שידידי הטוב, אלי ויזל, מכחיש את זה, הוא כתב את הספר "יהדות הדממה" באמצע שנות ה-60.

מיכאל נודלמן: זאת היתה יהדות דממה.

מיכאל נודלמן: לא ידענו, לא הכרנו - אלה שהיו מחוץ לברית המועצות – שיש עוד יהדות חיה.

מיכאל נודלמן: אחרי שסטלין הצליח לסגור את כל מה שקשור לתרבות יהודית, לעם ישראל, ודאי לכל מוסדות הדת, הישיבות ובתי-הספר, וגם מוסדות התרבות – כבר בתחילת שנות ה-30 – אז גדלו עוד שני דורות בלי העניין הזה, וחשבנו באמת שזוהי יהדות דממה.

מיכאל נודלמן: אחר כך אלי ויזל פירש זאת אחרת ואמר שיהדות דממה זוהי היהדות בחוץ – שהיתה בדממה כלפי תפקידה ההיסטורי לדאוג לאחים שלנו בברית המועצות.

מיכאל נודלמן: לא משנה כרגע הפרשנות.

מיכאל נודלמן: העיקר הוא שבאמת היתה פה תחייה עצומה והגיעו לפה גלי עלייה שתרמו כל כך הרבה לחברה הישראלית, ואני מאוד מקווה שאנחנו נדע ונשכיל להמשיך בדרך.

מיכאל נודלמן: בשבוע שעבר התקיים כנס, משהו שנקרא קונגרס רוסי, ושם דיברתי על כך שבאו מברית- המועצות אנשים עם רמה חינוכית ותרבותית הרבה יותר טובה מאשר הרמה שהספקנו להגיע אליה פה בארץ.

מיכאל נודלמן: במקום מה שנראה, שהשאיפה שלנו בארץ היא להוריד את הרמה החינוכית והתרבותית לרמה שהיתה נהוגה פה, היינו צריכים לנצל את גלי העלייה כדי להעלות את הרמה שלנו לרמה החינוכית-תרבותית של העולים.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד זאת, וכל שכן לגבי "מחניים" - שהלוואי שנזכה לכך שכולנו נגיע לרמה ולדרגה של מסירות-נפש, של אהבת ישראל, של פתיחות לכלל ישראל, של אהבת התורה ולימוד התורה, במובן הכי עמוק.

מיכאל נודלמן: הלוואי שנזכה להעלות את כלל החברה הישראלית להיות "מחניים", להיות בדרגה של "מחניים", אז באמת עשינו דבר גדול.

מיכאל נודלמן: זאת גם הסיבה שהרגשתי את הצורך שאנחנו השבוע נבליט בכל הקשר את "מחניים", כדי שנדע לאתגר – לא את "מחניים", הם יסתדרו – אבל כדי שנאתגר את כולנו, שנוכל להגיע לרמה כזאת של אהבת תורה, אהבת ישראל, לקבל כל אדם ואדם ולקרב אותו לאבינו שבשמים ולערכי היהדות והציונות.

מיכאל נודלמן: אלו רק דברים קצרים חגיגיים יותר.

מיכאל נודלמן: אחר כך באים גם דברי "תכל'ס" – אנחנו כמובן נשמע גם מעיריית ירושלים וממשרד החינוך מה מתכוונים לעשות בפועל, על הצד החומרי, כדי לחזק את "מחניים", כדי לדעת שיהיה לכך המשך ושזה לא יהיה משהו שרק ירחף באוויר – כמו המזבח שאין לו מקום – אלא שירחף גם בארץ, שיהיה לו חיבור פיזי לארץ.

מיכאל נודלמן: יהיה לנו חשוב מאוד לשמוע אותם.

מיכאל נודלמן: קודם כול, ניתן הזדמנות ראשונית למי ששותף לכל ההכנות והיוזמה של השבוע הזה ושל היום הזה בכנסת, חבר הכנסת יולי אדלשטיין, בבקשה.

מיכאל נודלמן: יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מיכאל נודלמן: אני גם מודה לשני יושבי הראש – יושב-ראש ועדת החינוך ויושב-ראש ועדת הקליטה- על הישיבה הזאת, ואני רוצה שבאמת יותר נשמע מנציגי "מחניים" וגם מנציגי כמה מוסדות, כי כאן אין מה לשכנע את המשוכנעים.

מיכאל נודלמן: אני רק רוצה לומר שהשאלה המתבקשת – איך מצד אחד אנחנו מדברים על 20 שנות פעילות כאן בארץ, וודאי פעילות רבה עוד לפני כן, וחוץ מאנשים כמו חבר הכנסת מלכיאור וכמה אחרים שהיו מעורבים, אולי הפעילות הזאת פחות נודעה ברבים.

מיכאל נודלמן: התשובה שלי לשאלה הזאת היא בכך ש"מחניים" תמיד היו עסוקים בפעילות מאוד תכליתית ומאוד חשובה , קצת פחות אולי ידעו לעשות לעצמם שם ויחסי ציבור, ולכן יש חשיבות גם לישיבה שהגדיר אותה הרב מלכיאור כישיבה יותר חגיגית מישיבה רגילה של הוועדה.

מיכאל נודלמן: אני גם מקווה – אחרי מה שראיתי ושמעתי אתמול בעיריית ירושלים ואירועים שמתוכננים גם כאן בכנסת ואירועים אחרים, ונמצאים כאן אתנו גם נציגי משרדי ממשלה שונים – אני מאוד מקווה שלאחר השבוע הזה אנחנו נראה גם סיוע מתמשך, כלומר לא אירוע חד-פעמי ולא איזושהי חגיגה חד-פעמית ולא כמה דברי שבח, אלא סיוע מתמשך לפעילות של "מחניים".

מיכאל נודלמן: כל הדברים בעצם כבר נאמרו על-ידי עמיתי – גם העניין של הפצת היהדות בקרב העולים, גם עניין של שיעורים והרצאות בקרב העולים הפוטנציאליים, אלה שנמצאים עדיין מחוץ למדינת ישראל, גם נושא של גיור שלא נוסיף על הכותרות הכואבות של הימים האחרונים – אבל אני חושב שהפעילות של "מחניים" מראה, כפי שהיה אומר אלכס אנסקי פעם, לפני 20 שנה בפרסומת: מסתבר שאפשר גם אחרת.

מיכאל נודלמן: אז "מחניים" מוכיחים פעם אחר פעם – מסתבר שאפשר גם אחרת.

מיכאל נודלמן: אני חושב שכאן הדברים האלה באמת צריכים לבוא לידי ביטוי, וחובה עלינו כחברי כנסת לדאוג לכך שמשרדי הממשלה, עיריות, גופים שונים, יסייעו, וכפי שאמרתי, אני בתחושה טובה שאלה שנחשפים יותר לפעילות הזאת – כמו שאתמול ראינו בעיריית ירושלים – גם מבינים שיש פה משהו ששווה לשתף אתו פעולה ושווה לתמוך בו ולקדם.

מיכאל נודלמן: משפט אחרון – אני חושב שאולי גם זה המקום והזמן, מה שנקרא גם לפרוטוקול – להודות לכל אלה שהתחילו ועוד ימשיכו במהלך השבוע לעסוק בעבודה הזאת.

מיכאל נודלמן: מאחורי כל הבעיות שאנחנו שומעים עליהן יש לא מעט עבודה אפורה של צוותים של חברי כנסת, של עובדים רבים ומסורים בעיריית ירושלים ובמוסדות שונים, ודאי וודאי של אנשים מצד "מחניים" – חלקם הגדול בהתנדבות, טרחו ועסקו בעניין הזה ואני חושב שמגיעה לכולם ברכה ותקווה שבאמת האירועים האלה יצליחו.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל מלכיאור: תודה, חבר הכנסת אדלשטיין.

מיכאל נודלמן: אולי נשמע קודם את משרד החינוך.

מיכאל נודלמן: יוחנן, אתה אולי איש בשורה, תספר לנו קצת מה משרד החינוך עשה במשך הזמן – את זה אתה לא צריך להגיד – אבל קודם כול איך המשרד מתכוון להיערך לתמיכה ב"מחניים" בשנים הקרובות, ולהפיץ את כל הפעילות הזאת בקרב כלל האוכלוסייה שלנו.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

מיכאל נודלמן: יוחנו בן יעקב: קודם אגיד משפט על המפגש הראשון שלי עם אנשי "מחניים".

מיכאל נודלמן: נחתתי במוסקבה שלושה ימים לפני ליל הסדר, יחד עם פרופסור מנחם בן-ששון – שהיום יושב פה בחדר סמוך.

מיכאל נודלמן: משדה התעופה הגענו לישיבת שטיינזלץ – תש"ן, אפריל 1990, ממש ערב פסח.

מיכאל נודלמן: שם התנהלה חתונה של חבר כנסת שנמצא פה היום, ומי שחיתן אותם היה זאב דשבסקי- שאני מבין שצריך לשלוח לו איחולי החלמה מהירה – ושם למדתי ממנו פעם ראשונה על "מחניים".

מיכאל נודלמן: מהפגישה הזאת ומעוד כמה הזדמנויות צמחו כמה פעילויות רציניות שמשרד החינוך מנהל ברחבי ברית המועצות ובצורה זאת או אחרת בדיאלוג שהתנהל לאורך כל השנים, יחד עם אנשי "מחניים" – אם זה דרך רכישת הספרים, אם דרך קורסים מתוקשבים שמשרד החינוך מימן או השתתף במימון שלהם, אם דרך קורסים ש"מחניים" הפעילו בבר-אילן בזמנו – בשנים בהן משרד החינוך היה, בואו נאמר, יותר לארג' ומצבו היה יותר קל, והיה לו יותר פשוט לעסוק בכך.

מיכאל נודלמן: במשך הזמן גם רכשנו ספרים של "מחניים" לבתי-הספר היהודיים בברית המועצות, והיום אנחנו מעסיקים במשרד החינוך את אחד הכוחות החינוכיים הרציניים – היא לא פה כרגע, אבל אני מבין שהיא מסתובבת פה בבניין, אירה דשבסקי – ובאמצעותה, חלק גדול מהמסרים של "מחניים" מגיעים לבתי-הספר היהודיים, כולל תוכניות רחבות מאוד שהן מותנות כמובן בהיקף המשאבים.

מיכאל נודלמן: אם הייתי צריך לבחור מתוך כל הארגונים שפועלים בתחום הזה – אין ספק ש"מחניים" הוא אחד הארגונים המובילים, ומבחינתי המוצלחים ביותר והמתאימים ביותר, גם לפעילות שם ובאותן שנים שבהן הייתי אחראי על קליטת עלייה, גם לפעילות פה.

מיכאל נודלמן: היו שנים שבהן היתה תוכנית רחבה של לימודי יהדות בתוך אולפני הגיור, כש"מחניים" היו חלק מרכזי בתוכם.

מיכאל נודלמן: היום, הדברים האלה כידוע מצטמצמים והולכים, אבל עדיין במעט שאנחנו עושים בחינוך היהודי בברית המועצות, "מחניים" מעורבת בדרכים שונות.

מיכאל נודלמן: אם יש הצעות שונות של "מחניים" – אני אשמח לשמוע ולנסות לקדם אותן בתוך המשרד.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: ומהחינוך – שעל-אף הרצון המצוין של יוחנן, אינני בטוח עד כמה היית עכשיו איש בשורה, אבל נקווה שכך יהיה – נעבור למשרד לקליטת העלייה, שוודאי כולם יודעים שיש שם פעילות של "מחניים" וודאי יהיו שם התקציבים הראויים כדי ש"מחניים" יוכל לפרוח ולהתקדם.

מיכאל נודלמן: בבקשה, מר בוריס מיליס.

מיכאל נודלמן: בוריס מיליס: שמעתי מילים טובות על "מחניים" וגם אני תומך בהן כי זה באמת ארגון ראוי, רציני ומפעיל פרויקטים גם בתחום קליטה קהילתית – לא רק בתחום הגיור – כשבקרב העולים הם קיבלו ציון גבוה.

מיכאל נודלמן: אנו מעבירים תקציבים ל"מחניים" כמו לכל הארגונים שמגישים בקשה לתמיכה, לפי תקציב.

מיכאל נודלמן: בהתאם לתקציב הכללי שיש לנו לתמיכות, אנו מעבירים את התקציבים.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל מלכיאור: האם אתה יכול לפרט?

מיכאל נודלמן: בוריס מיליס: כן.

מיכאל נודלמן: במשך חמש השנים האחרונות העברנו תקציבים ל"מחניים" – כ- 400,000 שקל.

מיכאל נודלמן: נראה לי שזה סכום לא רע.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל מלכיאור: אם זה היה לשנה, זה היה סכום לא רע.

מיכאל נודלמן: בוריס מיליס: לכן הדגשתי שהכול תלוי בתקציבים שאנו מקבלים במסגרת תמיכות 3א.

מיכאל נודלמן: זה לא סוד, ויושב-ראש ועדת הקליטה, מר נודלמן – זה ידוע לו היטב; ידוע לי שהוא נלחם על כך חזק, כדי להעביר יותר תקציבים לתמיכות, משום שלתת סכומים זעומים לארגונים זאת בושה.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל מלכיאור: מה התקציב לשנת 2008?

בוריס מיליס: התקציב לשנת 2008 הוא גבוה יותר מאשר בשנת 2007.

בוריס מיליס: בשנת 2007 התקציב לתמיכות היה 2.7, השנה התקציב הוא 4.5.

בוריס מיליס: היו"ר מיכאל מלכיאור: כמה התמיכה ב"מחניים"?

בוריס מיליס: בוריס מיליס: הנה, פה יש לי דוגמה יפה מאוד.

בוריס מיליס: למשל, בשנת 2004 היה לנו תקציב תמיכות בהיקף של כמעט 9 מיליון שקל, אז "מחניים" קיבל 169,970 שקל; השנה קיבלו 33,237 שקל.

בוריס מיליס: היו"ר מיכאל מלכיאור: אבל אמרת שיש גידול ניכר.

בוריס מיליס: בוריס מיליס: בסדר, מ- 2.7 עד 4.5.

בוריס מיליס: כמובן שיש גידול, אבל הוגשו בקשות מ-140 ארגונים, לא רק "מחניים".

בוריס מיליס: היו"ר מיכאל מלכיאור: כן, אבל זה לא כמות הארגונים, זה מה שהם עושים.

בוריס מיליס: אני מכיר את רוב הארגונים האלה – חלק מהם באמת ארגונים חשובים, אני לא פוסל חס ושלום.

בוריס מיליס: היו"ר מיכאל נודלמן: הם יודעים מי חשוב, מי לא חשוב.

בוריס מיליס: היו"ר מיכאל מלכיאור: אבל 33,000 שקל זה לעג לרש.

בוריס מיליס: אלי זרחין: אדוני היושב-ראש, משרד הקליטה לא בודק אם הארגון הוא טוב או לא טוב.

בוריס מיליס: הוא בודק נקודות.

בוריס מיליס: הוא בודק רק ניקוד, ונותן כסף לפי הניקוד.

בוריס מיליס: אז אם "מחניים" תשקר ותגיד שהיא עושה מיליון סדנאות – יהיה להם יותר כסף.

בוריס מיליס: היא לא משקרת, היא אומרת מה שהיא עושה – אף אחד לא בודק את האיכות.

בוריס מיליס: סופרים רק את הניקוד, לפי הניקוד זה מה שיוצא להם.

בוריס מיליס: בוריס מיליס: הוא בעצם דיבר על שיטת הניקוד שלנו, זאת אומרת שיטת חלוקת כספי התמיכה.

בוריס מיליס: אבל בכל זאת, במסגרת התמיכה יש לנו מה שנקרא חוות-דעת מקצועית - מישהו שאחראי על "מחניים" נותן גם אחוזים לארגון.

בוריס מיליס: "מחניים" תמיד מקבל אחוז הכי גבוה – 10%.

בוריס מיליס: אנחנו מנסים כמיטב יכולתנו לעזור יותר לארגון "מחניים".

בוריס מיליס: היו"ר מיכאל מלכיאור: אם מותר לי להגיד לך – אני יודע שאתם הולכים לפי שיטת ניקוד, ואני מכיר חלק מהארגונים, שכפי שנרמז פה, יכול להיות שלא כל הארגונים מדווחים בדיוק מה שקיים.

בוריס מיליס: הבעיה עם "מחניים" – וצריך להכיר את זה – שהם מדווחים פחות ממה שקיים.

בוריס מיליס: זוהי בעיה כרונית אצל "מחניים".

בוריס מיליס: אני מנסה קצת להוציא אותם מהסיפור הזה כבר במשך 25 שנה – עוד לפני שהם היו פה – וללא הצלחה.

בוריס מיליס: אבל מותר - גם בעידן של המכרזים והנקודות – מותר גם לראות במהות הדבר.

בוריס מיליס: אנחנו לא יכולים לצעוק כל היום שאנחנו צריכים לקרב את הקליטה.

בוריס מיליס: אולי גברת מינה פנטון תרחיב על כך – ראינו אתמול סקר גדול שערכה עיריית ירושלים על מה מביא להצלחה בקליטה.

בוריס מיליס: אין ספק ש"מחניים" פועלת בכל נושא הקליטה הקהילתית ובקרב הציבור המבוגר והציבור הצעיר – עושה גיור – אתה לא יכול לצעוק כל יום על נושא הגיור.

בוריס מיליס: "מחניים" עושה גיור אמיתי ועושה זאת בצורה שמקובלת על כולם, ללא ויכוח – אחר כך נותנים 33,000 שקל בשנה.

בוריס מיליס: לדעתי, צריך למצוא את הדרך.

בוריס מיליס: אני יודע שזה לא קל בעידן שלנו – זהו עידן ה"ישראבלוף".

בוריס מיליס: היו"ר מיכאל נודלמן: זה לא קל כי כל ארגון חושב שהוא הכי חשוב – ויש ארגונים שהם - - - היו"ר מיכאל מלכיאור: נכון, אבל מותר לנו - לנו זה אומר כל חברי הכנסת, יושבים פה ארבעה חברי כנסת מסיעות שונות, כל אחד מגיע ממקום אחר, והיו חברי כנסת נוספים שהיו פה לפני כן – מותר לנו להגיד לכם: תעשו שוב בדיקה מעמיקה לגבי מה שקורה עם "מחניים" ותמצאו את הדרך – לא בניקודים- לתת את המשקל הראוי לארגון שהוא מוביל, שהוא חלוץ בכל כך הרבה תחומים חיוניים לעתיד הקליטה פה.

בוריס מיליס: אני לא מוסיף מעבר לכך.

בוריס מיליס: אנחנו, אני מקווה, נקבל החלטה – אני אשאל את חברי הכנסת- גם ברוח הדברים האלה, כי בלי זה אי-אפשר לצפות.

בוריס מיליס: ארגונים בעולם שאני מדבר אתם - גם על "מחניים" – אומרים: אם זה כל כך חשוב, מה מדינת ישראל עושה בעניין?

בוריס מיליס: אני מסביר להם על כל הקשיים ועל נקודות, אבל נקודות-נקודות, צריך לנהל מדינה.

בוריס מיליס: צריך לנהל עלייה וקליטה, הרי זה ה"רזון ד'טר'" של הקיום של המדינה שלנו.

בוריס מיליס: לכן, חייבים לעשות פה מאמץ שונה ומעמיק כדי לשנות את סדרי התמיכה – גם של משרד החינוך וודאי של משרד הקליטה והעלייה.

מיכאל נודלמן: אני מסכים עם מה שאתה אומר, אבל אני פונה למנהיגי "מחניים", שהם צריכים גם לדאוג לדיווחים שהם שולחים למשרד הקליטה.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל מלכיאור: "לנפח" אותם?

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל נודלמן: כן.

מיכאל נודלמן: הם עושים עבודה כל כך גדולה – זה צריך להיות כלול בדיווחים.

מיכאל נודלמן: במשך עשר שנים אני חבר בוועדה הזאת – לא כיושב-ראש אבל עשר שנים בוועדה – ואף פעם לא שמעו פה את "מחניים".

מיכאל נודלמן: אתה אמרת למה.

מיכאל נודלמן: הם צנועים, אבל זה גם לא טוב כי אם אתם רוצים לקבל כסף – אתם צריכים להיות ידועים.

מיכאל נודלמן: אם אתם לא ידועים – ידועים רק לחלק מן הציבור – זה קשה.

מיכאל נודלמן: משרד הקליטה זה ארגון ביורוקרטי, הוא לא הולך לבדוק מה עשיתם, איך עשיתם.

מיכאל נודלמן: אם יש דוח – הם יכולים לבדוק לפי הדוח.

מיכאל נודלמן: לפי דיבורים הם לא בודקים.

מיכאל נודלמן: זה החיים שלנו, חברים.

מיכאל נודלמן: אני לא אומר שאתם לא עושים.

מיכאל נודלמן: אתם עושים עבודה טובה מאוד, עבודה דרושה, אבל אתם צריכים גם להבין שכדי לחיות – צריך תקציב; כדי לקבל תקציב אתם צריכים קצת לשנות את התפיסה שלכם.

מיכאל נודלמן: בוריס מיליס: כמובן, אנו כמשרד ממשלתי, לא נותנים אגורה ללא בדיקת דיווח.

מיכאל נודלמן: נכון, זה מה שאני אומר.

מיכאל נודלמן: אם יש דיווח - - - בוריס מיליס: כל ארגון וארגון שווה, ואנו בודקים פעילות בשטח – גם רכזים שלנו, גם באמצעות שלטון מקומי, גם בערים, גם במוקדים – ותמיד יש לנו דיווחים מאוד חיוביים.

מיכאל נודלמן: גם אני ביקרתי בפעילויות שלהם – לא רק מישהו אחר – אני אישית פיזית ביקרתי את הפעילות שלהם, ואין ספק שהפעילות היא מאוד מוצלחת.

מיכאל נודלמן: לגבי ה"ניפוח", אנחנו בודקים גם אמינות, זאת אומרת לא ניתן "לנפח" את הפרויקטים, או משהו כזה.

מיכאל נודלמן: כל מיני חתרנים מנסים.

מיכאל נודלמן: אנחנו אומרים להם: STOP, אין דבר כזה.

מיכאל נודלמן: כל אגורה מכיס המדינה – זה לא הולך ככה, היא ניתנת אחרי בדיקה מעמיקה.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל מלכיאור: כן, אבל בוריס, כאשר אתה יודע רק מקצת אפילו של הפעילות הענפה של "מחניים", אתה מסכים אתי שאם מה שמדינת ישראל חושבת שראוי לארגון הזה הוא סכום של 33,000 שקל, זה פשוט לעג לרש.

מיכאל נודלמן: בוריס מיליס: בהכרח אני מסכים אתך.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל מלכיאור: גברת מינה פנטון.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לספר לך דבר שאת לא יכולה לדעת משום שזה לפני התקופה שלך כחברת מועצה ואחראית גם על הנושא הרוחני וקידום – אינני יודע בדיוק מהי הגדרת התפקיד שלך בעירייה - אבל אני רוצה לספר לך שאני בזמנו עשיתי הסכמים עם ראש העיר הקודם – שהיום יש לו תפקיד אחר – הסכמים עם ארגונים בעולם של תמיכה ב"מחניים".

מיכאל נודלמן: עשינו הסכם Matching - היה צריך להביא 50% מהעולם, ועיריית ירושלים תיתן 50%.

מיכאל נודלמן: בשנה הראשונה להסכם הזה – אני חושב ב- 96' – העירייה לא שילמה, אבל בשנת 97' הם שילמו.

מיכאל נודלמן: זה היה הסכם על פני מספר שנים – בשנת 97' שילמו את החלק של שנת 96', ומאז שנת 97', לפי מיטב זיכרוני, לא שילמו שום דבר.

מיכאל נודלמן: כל ה- Matching, הצד השני, שילם – כי אנשים בעולם הכירו בערך החיוני של הקליטה – ובעיריית ירושלים לא היה שום דבר.

מיכאל נודלמן: חלק מזה גם נופל על כך שאולי לא עשו מספיק רעש ולא לחצים פוליטיים, אבל אני לא רוצה לדבר על מה שהיה, אני רוצה לדבר על מה שיהיה.

מיכאל נודלמן: אולי את יכולה – ואני לא מצפה ממך לתת התחייבויות או שיקים, בפרט שאי-אפשר לתת אותם בלי כיסוי, אבל בכל זאת לשתף אותנו במחשבות שלך - את גם דיברת אתמול בערב בצורה מאוד מרגשת על הפעילות של "מחניים" – איך גם בצורה פיזית לדאוג לכך שהקיום של "מחניים" בעיר הזאת שלנו, תהיה לו משמעות ושיהיה ביטוי להסכמים שהיו בעבר, בתקציבים שיהיו בעתיד.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

מיכאל נודלמן: מינה פנטון: תודה.

מיכאל נודלמן: שמי מינה פנטון.

מיכאל נודלמן: אני חברת מועצת עיריית ירושלים.

מיכאל נודלמן: לענייננו, אני מחזיקת תיק קשרי חוץ העם היהודי ומורשת ישראל, וכבר אמרתי פה – יושבת-ראש המועצה לקידום מעמד האישה – עולם אחר.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל מלכיאור: היא תהיה הנשמה היתרה של ירושלים – אם מותר לי להגדיר את זה כך.

מיכאל נודלמן: מינה פנטון: אני הייתי רוצה, ברשותכם, להתייחס – ואני גם אענה לרב מלכיאור על פנייתך.

מיכאל נודלמן: קודם כול, אני מאוד מברכת, מעומק ליבי, על המפגש הבוקר ועל החיבור בין חינוך לקליטה – ואני מודה לשני חברי הכנסת, שאכן הצמידו זאת, כי כאן העוגן שלנו ומכאן אנחנו יוצאים ומכאן אנחנו פורצים החוצה.

מיכאל נודלמן: ואם אני אתן לזה את המענה, אז אותה ברכה שאנחנו אומרים בתפילת הדרך – "ויעקב הלך לדרכו", ואנחנו משתמשים שם במחניים – אני רואה את "מחניים" לא רק כקשר של שם וכאן, אלא קשר של פה ושל למעלה, כלומר החיבור של ארץ ושמים, של הגשמי ושל הרוחני, של הארצי, של היהודי, של הדתי ושל המסורתי.

מיכאל נודלמן: זהו הבסיס וזהו עוגן קיומנו.

מיכאל נודלמן: אין לנו את זה – אין לנו חיים יהודיים, אין לנו מדינה יהודית, ואני לא רוצה להגיד השלכות מעבר לכך.

מיכאל נודלמן: אני רואה בנושא הזה ובהתכנסות הזאת, באירועים האלה – שברכות רבות לרב, חבר הכנסת מלכיאור, וליולי אדלשטיין – פריצה.

מיכאל נודלמן: פה היתה פריצת דרך יוצאת מן הכלל, בשני מישורים, ברשותכם.

מיכאל נודלמן: אחד, המישור של "מחניים" – להראות לכולם, יש "מחניים", חיים וקיימים, נושמים, מאוד בצניעות.

מיכאל נודלמן: עבודה מאוד צנועה, אבל עבודה אמיתית שורשית.

מיכאל נודלמן: פריצת הדרך השנייה – שהיא חשובה בעיני ביותר – זה תיקון של עיוות היסטורי, ועל זה לא דיברנו.

מיכאל נודלמן: ברשותכם, אני מאוד רוצה שזה יעבור הלאה – הן בחינוך והן בקליטה.

מיכאל נודלמן: נעשה עיוות היסטורי למהלך של התחייה הדתית בברית-מועצות לשעבר.

מיכאל נודלמן: ל התקומה, אותה יהדות הדממה – בין בפנים, בין בחוץ, זה באמת רעיון חשוב שהרב העלה – אותה דממה שהיתה ואותה פריצת דרך, נבעה מהאלמנט הדתי היהודי, וזה לא רק אלמנט לאומי.

מיכאל נודלמן: נכון - מלחמת ששת הימים, נכון - כל הסקירה ההיסטורית הזאת, אבל מה שהצית ובנה לנו את כל אותה רוח נפלאה – שגלי העלייה נבעו ממנה – היתה אותה תנועה של תחייה דתית.

מיכאל נודלמן: מה ישבו ולמדו?

מיכאל נודלמן: למדו כמה דברי תורה.

מיכאל נודלמן: למדו קצת על כשרות, למדו קצת על הבית היהודי.

מיכאל נודלמן: מה חיבר אותם לעולם היהודי?

מיכאל נודלמן: – לא ברנר ולא גורדון ולא אחרים, אם אנחנו נאמר דה-פקטו.

מיכאל נודלמן: היתה חגיגה גדולה בחנוכה – פתחו במוזיאון התפוצות את התערוכה.

מיכאל נודלמן: אני לא הייתי שם, אבל מהדיווחים שקיבלתי, סערתי – אני מוכרחה לומר, כינסתי מייד כמה פורומים.

מיכאל נודלמן: למה סערתי?

מיכאל נודלמן: כי אמרתי: איפה התחייה הדתית?

מיכאל נודלמן: מה קרה, לאן היא נעלמה?

מיכאל נודלמן: מדוע היא לא באה לידי ביטוי?

מיכאל נודלמן: זה הבסיס הלאומי שלנו.

מיכאל נודלמן: אם לא זה, מה אנחנו עושים פה?

מיכאל נודלמן: אז אני מבקשת ואני לא ארחיב פה – על זה צריך להרחיב.

מיכאל נודלמן: במערכת החינוך צריך לעשות תיקון – בספרי הלימוד, בלימוד השנתי, בכמה פאזות: בין אם זה בכיתה ה', בין אם זה אחר כך בכיתה ז', צריך להחליט איפה, ולהכניס את העובדות האמיתיות, את העובדות ההיסטוריות.

מיכאל נודלמן: לחשוף את האומץ, לחשוף את הגבורה, לחשוף את מסירות הנפש.

מיכאל נודלמן: אנחנו רק ניטיב עם העם, אנחנו רק ניטיב עם החברה אם נעשה זאת.

מיכאל נודלמן: וזה לא עניין של אדם חילוני שיגיד: לא מעניין אותי הדת.

מיכאל נודלמן: אין דבר כזה.

מיכאל נודלמן: זה הבסיס שלנו, זה הבסיס הלאומי שלנו.

מיכאל נודלמן: זה המסר - שהייתי רוצה כאן באמת תיקון היסטורי שייצא מהמעמד הזה בכנסת, מהשבוע הזה, לדיונים איך אנחנו עושים את זה.

מיכאל נודלמן: הביטוי יכול לבוא בשני מישורים מעשיים – במערכת החינוך ובמוזיאונים.

מיכאל נודלמן: אני רוצה כעת להתייחס לגבי פריצת הדרך המעשית – ואנחנו מדברים כאן על המעשית.

מיכאל נודלמן: לגבי ההסכם שהרב חבר הכנסת מלכיאור דיבר עליו – אינני יודעת אם זה יכול לתפוס היום לפי המערכת של חוקי משרד הפנים וכו'.

מיכאל נודלמן: זה צריך להיבדק.

מיכאל נודלמן: זה נושא שעניינית צריך להיבדק.

מיכאל נודלמן: אני יכולה לומר חד-משמעית: הדברים דיברו אל לב ראש העיר, זה חדר.

מיכאל נודלמן: הדברים חלחלו לאגף חברה, וכולנו תרמנו, עזרנו בהמשך.

מיכאל נודלמן: הנושא הזה – אסור שירד מסדר-היום, בלי להיכנס לפרטים.

מיכאל נודלמן: אני מציעה, מייד לאחר השבוע הזה, לכנס ישיבה עם ראש אגף חברה, לנסות להתוות תוכנית – לא משנה, מקסימליסטית אפילו – תוכנית מקסימליסטית, כדי להרים ראש.

מיכאל נודלמן: לא ייתכן שיקבלו 37,000 או סכום שבושה אפילו לומר אותו.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל מלכיאור: כבר הוספת להם 10%...

מיכאל נודלמן: מינה פנטון: הלוא אי-אפשר לגלגל יותר סדנאות.

מיכאל נודלמן: רוצים לעשות, אבל לא יכולים לעשות.

מיכאל נודלמן: איך יכולים לעשות?

מיכאל נודלמן: אני לא יכולה לקחת אחריות בלעדית על עיריית ירושלים; אני יכולה כן לומר: אני אתן יד מבפנים ואני מבקשת מייד אחרי השבוע הזה, תוך שבועיים – לתת לזה מקסימום שבועיים - ליזום ישיבה מעשית ואז כמובן אנחנו נתחבר אתכם ואתכם, כי אותם דברים שאנחנו נעשה, משרד הקליטה יהיה חייב לעשות, בוודאי מחוז ירושלים.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל מלכיאור: אני מודה לך, ואנחנו סומכים על זה.

מיכאל נודלמן: אני מבקש מאנשי "מחניים" לרשום שאת הפסוק "הצנע לכת עם ה' אלוקיך" ישאירו במוסקבה, ופה ילכו מייד אחרי השבוע הזה, זאת אומרת בתחילת השבוע הבא – ניתן לכם שבת לנוח – ואחר כך מתחילים לשבת עם תוכנית מעשית.

מיכאל נודלמן: אני יודע שכאשר את רוצה להוביל דברים, את מצליחה מאוד לעשות את זה – ואני גם מרגיש בשינוי באווירה בעירייה, כשהיתה סקפטיות רבה, כפי שאמר חבר הכנסת יולי אדלשטיין; אפילו יולי היה סקפטי כאשר ישבנו שם בישיבה הראשונה, ועובדה שאפשר לעשות את זה.

מיכאל נודלמן: אני מבקש לשמוע כמה הערות קצרות.

אלי זרחין: אני רוצה להזכיר את ההיכרות שלי עם "מחניים".

אלי זרחין: אני הכרתי את "מחניים" ב-86', כאשר אנשים כמוך, מיכאל, לא הטרידו לבוא למינסק; אנשים באו למוסקבה, לפטרבורג, ואני פעם בחודש עם שתי מזוודות באתי הביתה לזאב, לקחתי ספרים על יהדות, לימודי עברית, וחזרתי חזרה לאנשים שלי במינסק.

אלי זרחין: אני חושב שמה ש"מחניים" עושים – הם עושים דברים במקום המדינה.

אלי זרחין: אני חושב שמה שהם עושים כאן

אלי זרחין: בארץ ב-20 שנה זה מה שבעיני - יוחנן ממשרד החינוך - צריך לעשות לא רק לעולים, כי יש לא מעט ילדים שנולדו כאן ואין להם מושג בדברים שהם מפתחים כאן.

אלי זרחין: הספרים שלהם היום כבר לא רק ברוסית, כי יש לא מעט רוסים שקוראים ספרים בעברית.

אלי זרחין: אני חושב שהתמיכות – אותו Matching שעליו אתה מדבר – זאת לא הדרך הנכונה.

אלי זרחין: מדינת ישראל צריכה להגיד: אם מישהו במקומנו עושה את הפעילות, בואו ניקח אותו כקבלן ביצוע, בואו ניתן לו פיקוח מקצועי, בואו ניתן לו תקציבים כדי שיעשה את זה.

אלי זרחין: הציפייה שלי למה שייצא מהחדר הזה, שמשרד החינוך יפסיק לדבר על Matching, על תמיכות, והוא יגיד: עושים עבודה טובה, בואו ניקח גוף מקצועי שיפקח עליהם; ניתן להם משאבים – לא יודע, 5 מיליון שקל, 10 מיליון שקל – ושייכנסו למערכת החינוך, פורמלי ובלתי פורמלי, ויעשו את העבודה המאוד טובה שהם עושים.

אלי זרחין: היו"ר מיכאל מלכיאור: תודה.

אלי זרחין: שכנעת פה את הציבור.

אלי זרחין: שלמה, בבקשה.

אלי זרחין: שלמה קול יעקב: אני חושב, בהמשך לדברים, שכל נושא התמיכות הוא באמת הזדמנות של השווים בין השווים, והוא מאוד חשוב, וכנראה שבתוכו אין את ההזדמנות.

אלי זרחין: כמו שקיימים חוגים לספורט לעשרות אלפי ילדים, אבל כשיש את המוצלח בספורט – משקיעים בו באופן אישי, אני חושב שכך גם פה.

אלי זרחין: ברגע שמזהים איזושהי הצלחה – צריכים ליזום.

אלי זרחין: ואם בין כל ארגוני העולים – מאות ארגוני עולים – יש ארגון אחד שהצליח בנושא גיור, לא יכול להיות שמדינת ישראל בעשרות מיליונים מקימה ארגונים חדשים - - - אלי זרחין: פיקטיביים.

אלי זרחין: שלמה קול יעקב: לא.

אלי זרחין: לא רוצה להגיד פיקטיביים.

אלי זרחין: ארגונים חשובים ופועלים, אבל חדשים, והארגון שעשה ועושה וממשיך לעשות, הוא פשוט נשאר בצד, והיוזמה לא מגיעה אליו.

אלי זרחין: אני חושב שפה המקום דווקא לעודד את היוזמה של הפנייה, ולאו דווקא התמיכות הרגילות, כשאני מאמין שהם כן עובדים לפי קריטריונים.

אלי זרחין: היו"ר מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

אלי זרחין: יש עוד מי מאנשי "מחניים" שמעוניין להוסיף?

אירה דשבסקי: אירה דשבסקי, יושבת-ראש הנהלת "מחניים".

אירה דשבסקי: קודם כול, ממש תודה רבה מכל הלב.

אירה דשבסקי: אני חושבת שבמשך יותר מ- 20 שנה שאנחנו נמצאים בארץ לא זכינו עד עכשיו לפורום כזה – בכלל להשמיע דברים ולשמוע דברים, ותודה על ההכרה וההוקרה.

אירה דשבסקי: אנחנו זכינו להיות מסורבי עלייה, ובאמת זכינו, וזה איפשר לנו בעצם ללמוד ולהתחיל ללמד עוד שם, תחת רדיפות ה- ק.ג.ב; ואחרי רדיפות ה-ק.ג.ב, אז היעדר תקציב – זאת כבר צרה פחות משמעותית.

אירה דשבסקי: לכן שרדנו.

אירה דשבסקי: עובדה שבלי תקציבים שרדנו 20 שנה בארץ.

אירה דשבסקי: הפורמליסטיקה הסובייטית הגיעה גם לארץ - ואני לא מחדשת פה - ולכן כשהתחלנו בשנים הראשונות שלנו בארץ, התחלנו כל מיני אולפני עברית, אולפני גיור, אז הגיעו כל מיני פקידים ומפקחים ממשרדי ממשלה שונים ומשונים, אמרו: "לא, אתם מלמדים עברית בלי לזרוק כדור אחד לשני" – שיטת הוראה מקובלת בישראל – "זאת לא שיטה מקובלת בארץ, אתם לא מתאימים לקריטריונים.

אירה דשבסקי: " או משהו כמו "אתם מלמדים בכיתות צפופות, מטר על מטר, שלא עומדות בדרישות סניטאריות מינימליות" וכו'.

אירה דשבסקי: היו"ר מיכאל מלכיאור: גם הבולשביקים עלו לארץ.

אירה דשבסקי: אירה דשבסקי: אני לא אחראית עליהם.

אירה דשבסקי: ואנחנו התרגלנו לזה שהשבלונה היא כל כך קשוחה ולא מתאימה לנו, ואנחנו אף פעם לא נתאים את עצמנו לשבלונות.

אירה דשבסקי: השאלה היא אם אפשר לפעמים לשנות שבלונות, וזאת שאלה גם למשרדי הממשלה.

אירה דשבסקי: אנחנו עם הפעילות שלנו נמשיך, ויש ל"מחניים" גם קבלות, כפי שנאמר פה.

אירה דשבסקי: יש אתר אינטרנט הכי גדול בעולם בנושא יהדות בשפה הרוסית; יש 30 ספרים מקוריים מתורגמים; יש המון קורסים אינטראקטיביים שאנשים דוברי רוסית מכל העולם, מורים ליהדות, לומדים על-פיהם.

אירה דשבסקי: אתמול דיברתי עם העוזרת של ביבי, שמארגנת את בואו לכנס שמתחיל עוד מעט – דוברת רוסית – והיא אמרה לי: אני התכוננתי על-פי הספרים ועל-פי האתר שלכם, ודאי ששמעתי.

אירה דשבסקי: זאת אומרת, אנחנו מרגישים שיש הכרה בקרב דוברי רוסית גם בארץ וגם בעולם.

אירה דשבסקי: יחד עם זאת, אין שום הכרה מצד ה"אסטבלישמנט" הישראלי, וזה כדאי שישתנה.

אירה דשבסקי: תודה.

אירה דשבסקי: היו"ר מיכאל מלכיאור: תודה.

אירה דשבסקי: מאחר שכל אלה שלא מחויבים לשבת כבולים בישיבות ועדה, כמוני, הם ילכו לחגוג בחגיגה של "מחניים" למטה, אני כבר מתנצל מראש שאני חייב לשבת בוועדת החינוך במשך השעות הקרובות.

אירה דשבסקי: אחד מהנושאים שאנחנו צריכים להציל זה ה"סיכול הממוקד" כלפי האולפנים בישראל, אבל על זה עוד נדבר.

אירה דשבסקי: אני מציע שנקבל החלטה כדלהלן – כמובן שפרופסור נודלמן יוסיף את הנשמה היתרה שלו.

אירה דשבסקי: קודם כול, אנחנו רוצים לברך את "מחניים", ככנסת ישראל, על ההישג העצום של הפעילות שהתנהלה במחתרת, כנגד כל הסיכויים בברית-המועצות, והעלאת הרוח מהפעילות הזאת למדינת ישראל ולירושלים.

אירה דשבסקי: אנחנו רוצים לברך על כל הפעילות הענפה בתחום הקהילתי, בתחום הרוחני, בתחום הזקנים ובתחום הנוער, בתחום הגיור – בפרט בתקופה הזאת, חשוב לציין, בהצלחה שאי-אפשר בכלל למדוד בכלים המקובלים פה לעניין הזה.

אירה דשבסקי: אנחנו באמת רוצים לברך את "מחניים" על כל הפעילות הזאת, ובמיוחד אנחנו רוצים גם מכנסת ישראל לשלוח איחולי החלמה מהירה ורפואה שלמה לנשיא וליוזם ולמוביל ומורה הדרך של דור שלם – לד"ר הרב זאב דשבסקי – שבאמת יחזור במהרה לפעילות מלאה.

אירה דשבסקי: מעבר לכך, אנחנו רוצים לפנות לשרת החינוך, לשר הקליטה, לראש הממשלה ולראש עיריית ירושלים – שתהיה חשיבה בכל אחד מהגופים האלה איך ניתן, גם מבחינה חומרית, לעזור לגוף האדיר הזה, שזאת חובת המדינה והעיר שלנו, שיש לעיריית ירושלים הזכות להיות הבית של "מחניים" ול"מחניים" יש הזכות שיהיה לה בית בירושלים.

אירה דשבסקי: אנחנו רוצים לפנות ולבקש מכל הגורמים הללו – תוך שישה שבועות - לתת לנו חזרה, לוועדת החינוך ולוועדת העלייה והקליטה, תוכנית פעולה איך רוצים להרחיב ולעזור כדי שהגוף הזה, תהיה לו התמיכה החומרית שלה הוא ראוי.

אירה דשבסקי: אם ניתן שישה שבועות ויהיו צוותי חשיבה בכל אחד מהמשרדים הללו- אני מקווה גם בעידוד של ראש הממשלה לעניין הזה – אני מקווה שייצא עבור זה גם משהו חומרי כדי להתחיל להכין את 20 השנים הבאות של "מחניים".

אירה דשבסקי: אם ההחלטה הזאת מקובלת על חברי הכנסת – גם על צד הברכה וגם על הצד המעשי, אנחנו נקיים מעקב אחרי ביצוע ההחלטות שלנו, כפי שמקובל.

אירה דשבסקי: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, אתה רוצה להוסיף?

אירה דשבסקי: יולי יואל אדלשטיין: מברך.

אירה דשבסקי: היו"ר מיכאל נודלמן:

אירה דשבסקי: אירה דשבסקי, יושבת-ראש הנהלת "מחניים".

אירה דשבסקי: קודם כול, ממש תודה רבה מכל הלב.

אירה דשבסקי: אני חושבת שבמשך יותר מ- 20 שנה שאנחנו נמצאים בארץ לא זכינו עד עכשיו לפורום כזה – בכלל להשמיע דברים ולשמוע דברים, ותודה על ההכרה וההוקרה.

אירה דשבסקי: אנחנו זכינו להיות מסורבי עלייה, ובאמת זכינו, וזה איפשר לנו בעצם ללמוד ולהתחיל ללמד עוד שם, תחת רדיפות ה- ק.ג.ב; ואחרי רדיפות ה-ק.ג.ב, אז היעדר תקציב – זאת כבר צרה פחות משמעותית.

אירה דשבסקי: לכן שרדנו.

אירה דשבסקי: עובדה שבלי תקציבים שרדנו 20 שנה בארץ.

אירה דשבסקי: הפורמליסטיקה הסובייטית הגיעה גם לארץ - ואני לא מחדשת פה - ולכן כשהתחלנו בשנים הראשונות שלנו בארץ, התחלנו כל מיני אולפני עברית, אולפני גיור, אז הגיעו כל מיני פקידים ומפקחים ממשרדי ממשלה שונים ומשונים, אמרו: "לא, אתם מלמדים עברית בלי לזרוק כדור אחד לשני" – שיטת הוראה מקובלת בישראל – "זאת לא שיטה מקובלת בארץ, אתם לא מתאימים לקריטריונים.

אירה דשבסקי: " או משהו כמו "אתם מלמדים בכיתות צפופות, מטר על מטר, שלא עומדות בדרישות סניטאריות מינימליות" וכו'.

אירה דשבסקי: היו"ר מיכאל מלכיאור: גם הבולשביקים עלו לארץ.

אירה דשבסקי: אירה דשבסקי: אני לא אחראית עליהם.

אירה דשבסקי: ואנחנו התרגלנו לזה שהשבלונה היא כל כך קשוחה ולא מתאימה לנו, ואנחנו אף פעם לא נתאים את עצמנו לשבלונות.

אירה דשבסקי: השאלה היא אם אפשר לפעמים לשנות שבלונות, וזאת שאלה גם למשרדי הממשלה.

אירה דשבסקי: אנחנו עם הפעילות שלנו נמשיך, ויש ל"מחניים" גם קבלות, כפי שנאמר פה.

אירה דשבסקי: יש אתר אינטרנט הכי גדול בעולם בנושא יהדות בשפה הרוסית; יש 30 ספרים מקוריים מתורגמים; יש המון קורסים אינטראקטיביים שאנשים דוברי רוסית מכל העולם, מורים ליהדות, לומדים על-פיהם.

אירה דשבסקי: אתמול דיברתי עם העוזרת של ביבי, שמארגנת את בואו לכנס שמתחיל עוד מעט – דוברת רוסית – והיא אמרה לי: אני התכוננתי על-פי הספרים ועל-פי האתר שלכם, ודאי ששמעתי.

אירה דשבסקי: זאת אומרת, אנחנו מרגישים שיש הכרה בקרב דוברי רוסית גם בארץ וגם בעולם.

אירה דשבסקי: יחד עם זאת, אין שום הכרה מצד ה"אסטבלישמנט" הישראלי, וזה כדאי שישתנה.

אירה דשבסקי: תודה.

אירה דשבסקי: היו"ר מיכאל מלכיאור: תודה.

אירה דשבסקי: מאחר שכל אלה שלא מחויבים לשבת כבולים בישיבות ועדה, כמוני, הם ילכו לחגוג בחגיגה של "מחניים" למטה, אני כבר מתנצל מראש שאני חייב לשבת בוועדת החינוך במשך השעות הקרובות.

אירה דשבסקי: אחד מהנושאים שאנחנו צריכים להציל זה ה"סיכול הממוקד" כלפי האולפנים בישראל, אבל על זה עוד נדבר.

אירה דשבסקי: אני מציע שנקבל החלטה כדלהלן – כמובן שפרופסור נודלמן יוסיף את הנשמה היתרה שלו.

אירה דשבסקי: קודם כול, אנחנו רוצים לברך את "מחניים", ככנסת ישראל, על ההישג העצום של הפעילות שהתנהלה במחתרת, כנגד כל הסיכויים בברית-המועצות, והעלאת הרוח מהפעילות הזאת למדינת ישראל ולירושלים.

אירה דשבסקי: אנחנו רוצים לברך על כל הפעילות הענפה בתחום הקהילתי, בתחום הרוחני, בתחום הזקנים ובתחום הנוער, בתחום הגיור – בפרט בתקופה הזאת, חשוב לציין, בהצלחה שאי-אפשר בכלל למדוד בכלים המקובלים פה לעניין הזה.

אירה דשבסקי: אנחנו באמת רוצים לברך את "מחניים" על כל הפעילות הזאת, ובמיוחד אנחנו רוצים גם מכנסת ישראל לשלוח איחולי החלמה מהירה ורפואה שלמה לנשיא וליוזם ולמוביל ומורה הדרך של דור שלם – לד"ר הרב זאב דשבסקי – שבאמת יחזור במהרה לפעילות מלאה.

אירה דשבסקי: מעבר לכך, אנחנו רוצים לפנות לשרת החינוך, לשר הקליטה, לראש הממשלה ולראש עיריית ירושלים – שתהיה חשיבה בכל אחד מהגופים האלה איך ניתן, גם מבחינה חומרית, לעזור לגוף האדיר הזה, שזאת חובת המדינה והעיר שלנו, שיש לעיריית ירושלים הזכות להיות הבית של "מחניים" ול"מחניים" יש הזכות שיהיה לה בית בירושלים.

אירה דשבסקי: אנחנו רוצים לפנות ולבקש מכל הגורמים הללו – תוך שישה שבועות - לתת לנו חזרה, לוועדת החינוך ולוועדת העלייה והקליטה, תוכנית פעולה איך רוצים להרחיב ולעזור כדי שהגוף הזה, תהיה לו התמיכה החומרית שלה הוא ראוי.

אירה דשבסקי: אם ניתן שישה שבועות ויהיו צוותי חשיבה בכל אחד מהמשרדים הללו- אני מקווה גם בעידוד של ראש הממשלה לעניין הזה – אני מקווה שייצא עבור זה גם משהו חומרי כדי להתחיל להכין את 20 השנים הבאות של "מחניים".

אירה דשבסקי: אם ההחלטה הזאת מקובלת על חברי הכנסת – גם על צד הברכה וגם על הצד המעשי, אנחנו נקיים מעקב אחרי ביצוע ההחלטות שלנו, כפי שמקובל.

אירה דשבסקי: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, אתה רוצה להוסיף?

אירה דשבסקי: יולי יואל אדלשטיין: מברך.

אירה דשבסקי: היו"ר מיכאל נודלמן: אני שמח שהיום אנחנו חוגגים פה 20 שנה מתחילת העבודה של הארגון הזה בארץ.

אירה דשבסקי: אני תומך בכל הדברים שאמרת ואני חושב שבמשותף אנחנו יכולים להשיג הישגים.

אירה דשבסקי: תודה רבה לכם.

אירה דשבסקי: היו"ר מיכאל מלכיאור: תודה לכולכם.

אירה דשבסקי: הישיבה נעולה.