ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 434, 2008-04-08 13:00

יצחק גלנטי: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה ביזמתה של הוועדה, בנושא של אבזור רכב לנכים.

יצחק גלנטי: כפי שהובא לידיעתי מפניות של נכים, רכבם לא נמסר להם בזמן על ידי המוסכים המורשים להתקנת האביזרים לנכים, וזה בשל חילוקי דעות בנושאים כספיים, שקיימים בין המוסד לביטוח הלאומי לבין החברות המתקינות את האבזור הזה.

יצחק גלנטי: הובא לידיעתי גם, כי נאמר לנכים כי אם הם רוצים לשחרר את רכבם עליהם למלא התחייבות בגובה של 100,000 שקלים.

יצחק גלנטי: צר לי לומר, שההתרשמות שלי היתה שהנכים פה משמשים כבני ערובה על מנת לפתור את אותם חילוקי הדעות בין המוסד לביטוח הלאומי לבין המתקינים.

יצחק גלנטי: פניתי במכתב לביטוח הלאומי ב-9 למרץ, וביקשתי להתייחס אל הנספחים, אל המכתבים שקיבלתי מהנכים.

יצחק גלנטי: זה לא התקיים.

שמעון יאיר: כרגיל.

יצחק גלנטי: מעבר לכך, ב-19 במרץ פניתי שנית למוסד לביטוח לאומי ונתתי תזכורת מאותו מכתב, ועדיין לא קיבלנו מענה.

יצחק גלנטי: אם היינו מקבלים מענה כלשהו, ייתכן שהדחיפות של הנושא היתה פחותה.

יצחק גלנטי: אולי אפשר היה למצוא דרך לפתור את הבעיה לטובת כל הצדדים.

יצחק גלנטי: צר לי לומר, שלא הגענו לכך.

יצחק גלנטי: אתמול קיבלתי פנייה טלפונית מהמנכ"לית של המוסד לביטוח הלאומי, שביקשה לדחות את הדיון כי עומדים להגיע לכלל הסכמות בין כל הגורמים הנוגעים לדבר.

יצחק גלנטי: מאחר ולא קיבלנו מענה על המכתבים שלנו, אני סירבתי לבקשה ואמרתי כי אני לא מוכן יום לפני הדיון לדחות אותו.

יצחק גלנטי: מאחר והגברת דומיניסיני לא הגיעה לכאן, הגברת אילנה שרייבמן תציג את עמדת המוסד לביטוח הלאומי.

אילנה שרייבמן: הנושא של אבזור הרכב לנכים מטופל על ידנו כבר שנים רבות.

אילנה שרייבמן: כבר בשנת 1999 הגענו למחירון מוסכם עם חברות האבזור, כאשר המחירון הזה נקבע על ידי החברות עצמן כי לא היה איזשהו מחירון אובייקטיבי.

אילנה שרייבמן: נקבע באותה עת, שהעדכון של המחירון הזה יהיה לפי שער הדולר.

אילנה שרייבמן: אכן כל השנים המחירון עודכן לפי שער הדולר, כי גם רוב האביזרים היו מיובאים מארצות הברית.

אילנה שרייבמן: היו שנים מאוד טובות, שלא רחוקות מהמועד בו אנו נמצאים היום, בהן שער הדולר עלה ועלה.

אילנה שרייבמן: ברבעון האחרון של שנת 2007, שער הדולר התחיל לרדת.

אילנה שרייבמן: בנושא הזה פנו אלינו רק לאחרונה.

אילנה שרייבמן: אני מוכרחה להגיד, שאני רואה בזה זעקת הקוז'אק הנגזל.

אילנה שרייבמן: כל זמן שהדולר עלה הכל היה בסדר.

אילנה שרייבמן: אנחנו רצינו שנים רבות לקיים מכרז בין החברות על המחירים של האביזרים, ובאנו עם הנושא הזה לוועדת העבודה.

שמעון יאיר: איך קשורה עליית הדולר לנושא?

יצחק גלנטי: אני מבקש לאפשר לה לומר את דברה.

אילנה שרייבמן: אנחנו מאוד רצינו לצאת עם מכרז לחברות.

אילנה שרייבמן: בשנת 2005 באנו עם הנושא לוועדת העבודה, ולא אפשרו לנו לצאת למכרז לבד.

אילנה שרייבמן: ביקשו מאיתנו לצאת למכרז עם משרד הביטחון.

אילנה שרייבמן: משום מה, זה לא הסתדר עם משרד הביטחון.

אילנה שרייבמן: אנחנו נחזור ונבקש מהוועדה המכובדת, שכן תאפשר לנו לקיים מכרז לאביזרים האלה.

אילנה שרייבמן: היום אנו רואים בנתונים, שהיקף ההוצאה לנושא של האביזרים הולך וגדל בצורה לא פרופורציונאלית.

יצחק גלנטי: במונחים דולריים או במונחים שקליים?

אילנה שרייבמן: במונחים שקליים.

אילנה שרייבמן: אני רוצה להראות את היחס שבין שיעור הגידול בכמות התביעות, לעומת שיעור הגידול בהוצאה השקלית.

אילנה שרייבמן: בשנת 2005 הוצאנו 47.00.000 שקלים עבור 1,200 תביעות.

אילנה שרייבמן: בשנת 2007 הוצאנו כבר 100,000,000 שקלים עבור 1,716 תביעות.

אילנה שרייבמן: יש גידול של יותר מפי שניים בסכום המוצא, לעומת גידול הרבה יותר קטן בכמות התביעות.

אילנה שרייבמן: אנחנו חושבים שאסור לפגוע בנכים.

אילנה שרייבמן: אנחנו לא רוצים לפגוע בנכים.

אילנה שרייבמן: אנחנו חושבים שזה לא מוצדק שהחברות פוגעות בנכים.

אילנה שרייבמן: אני לא יודעת למה מכתבך לא נענה, כי הוא לא הגיע אל שולחני.

אילנה שרייבמן: אני יודעת שהמקרה שבו אתה פנית בגינו, טופל והאדם קיבל את הרכב.

אילנה שרייבמן: לאור דחיפות הנושא, פנינו לבועז סופר מרשות המסים וביקשנו ממנו שיואיל לבדוק את נושא המחירון ושיטת העדכון שלו, מפני שהחברות טוענות בצדק שחלק ממרכיבי העלות קשורים גם לעלות עבודה שנמדדת בשקלים.

אילנה שרייבמן: כבר היום יש ישיבה ראשונה, ואני מקווה שהסוגיה הזו תיפתר כמה שיותר מהר.

אילנה שרייבמן: כמו כולם, גם אנחנו לא רוצים שהנכים יהיו בני ערובה.

שמעון יאיר: היא לא הסבירה מה הסיפור של הדולר.

יצחק גלנטי: יינתן הסבר בהמשך.

יצחק גלנטי: האם התקיימה כבר הישיבה?

אילנה שרייבמן: היא תתקיים אחר הצהריים.

יצחק גלנטי: והישיבה הזו היא רק בין רשות המסים והביטוח הלאומי.

אילנה שרייבמן: כן, כי הוא רוצה לראות את החומרים, להבין על מה מדובר ואז הוא יישב ויבדוק.

יצחק גלנטי: האם נציג האוצר גם כן צריך להשתתף בישיבה הזו?

דב בארי: ההצעה לגשת לבועז סופר כדי לבדוק את התמחור של האביזרים, זו הצעה שנעשתה ביחד איתנו.

דב בארי: יש כוונה לעבוד יד ביד עם המוסד לביטוח הלאומי, על מנת לפתור את הנושא.

יצחק גלנטי: נכון לרגע זה אין בידכם שום מסמך, שמציג נתונים שלגביהם יש חילוקי דעות.

דב בארי: אנחנו עשינו דרך למידה משותפת עם הביטוח הלאומי לגבי חילוקי הדעות בעניין, ונעזרנו במחלקת המחקר שלהם כדי להבין למה מבוצעת ההצמדה של מחירי האביזרים והדברים הנוספים הקשורים לרכבים המיוחדים לנכים, ומדוע מבוצע או לא מבוצע עדכון.

דב בארי: חשוב לציין, כי כל חלק ממכלול השירות הזה של הרכב והאבזור לנכים מוצמד לשיטת הצמדה שונה.

דב בארי: יש הצמדה להוצאות הדלק, הצמדה למדד הביטוח וכו'.

שמחה בניטה: מה זה קשור לקצבה?

יצחק גלנטי: רבותיי, אתם לא רוצים שאני אתחיל להוציא אנשים.

שמעון יאיר: עוד פעם הוא מאיים.

יצחק גלנטי: אני מאיים.

שמעון יאיר: אם אנחנו לא בדיון, זה לא שווה כלום.

שמעון יאיר: היא העירה הערה.

שמעון יאיר: מה קרה?

שמעון יאיר: אם תוציא אותנו, אין דיון.

שמעון יאיר: מה תרוויח.

דב בארי: לא דיברתי על הקצבה, אלא על המדד עצמו.

דב בארי: חשוב לציין, שלפי מיטב הבנתי מה שמנע את התמחור החדש זו ירידת שער הדולר.

דב בארי: לפיכך, חשוב לציין שההצמדה תמיד נעשית כלפי מעלה.

דב בארי: אם מכלול המדדים מורה על כך שיש להפחית את המחיר, לא נעשית שום הפחתה.

דב בארי: רק כאשר יש עדכון כלפי מעלה, מתבצע עדכון.

צפריר סטמפל: אני מייצג את החברות המאבזרות.

צפריר סטמפל: אני מנכ"ל של חברת א.צ.מ.

צפריר סטמפל: בתחילת דבריי אני רוצה להדגיש, שהגענו למצב הזה רק אחרי כשכלו כל הקיצין.

צפריר סטמפל: ניסינו במשך השנים להימנע מלנקוט בצעדים שאני אדבר עליהם בהמשך.

צפריר סטמפל: אני רוצה שהוועדה תבין, שמחירון הביטוח הלאומי הוא דולרי שעודכן בפעם האחרונה בדצמבר 1999.

צפריר סטמפל: אז שער הדולר היה 4.22 שקלים.

צפריר סטמפל: נכון להיום הדולר עומד על 3.64.

צפריר סטמפל: מדובר על ירידה של 17%.

צפריר סטמפל: המוסד לביטוח הלאומי מתייחס לשער הדולר ביום הוצאת החשבונית בפועל.

צפריר סטמפל: אם היום הייתי מוציא חשבונית על רכב מסוים, ביטוח הלאומי היה מחשיב את זה לפי 3.64 שקלים.

יצחק גלנטי: מה משך הזמן בין המועד שבו אתה מגיש את החשבון למועד בו אתה מקבל את התשלום?

צפריר סטמפל: אנחנו מקבלים מקדמה בגובה של 45%, לאחר מכן 35% ולאחר מכן את היתרה.

אילנה שרייבמן: עם מסירת הרכב.

צפריר סטמפל: לא עם מסירת הרכב.

צפריר סטמפל: קודם כל אנו מקבלים מקדמה של 45%.

צפריר סטמפל: לאחר מכן אנחנו מקבלים עוד 35% כאשר הרכב מוכן ועבר את המכון הרפואי.

צפריר סטמפל: לאחר שהרכב עבר את כל ההליכים, כולל משרד הרישוי ועדכון רישיון, הלקוח מקבל את הרכב אליו.

צפריר סטמפל: אני יכול להוציא חשבונית רק כאשר הנכה עבר את המכון לבטיחות בדרכים, שם הם בודקים שאכן האביזרים מתאימים לו.

צפריר סטמפל: לאחר שהוא עדכן את הרישיון שלו במשרד הרישוי, אז אני יכול להגיש חשבונית.

צפריר סטמפל: זה לוקח בערך עוד חודש-חודש וחצי.

צפריר סטמפל: מאז שהמוסד לביטוח לאומי העביר את נושא התשלומים לסניף יפו, ההליך של התשלום משביע רצון.

יצחק גלנטי: כלומר, מרגע הגשת החשבון עד הרגע של פירעון החשבון עוברים חודש וחצי.

צפריר סטמפל: כן, אבל מהרגע שאני קיבלתי את העבודה עד לפירעון הכסף, לוקח בין חצי שנה לשמונה חודשים.

יצחק גלנטי: אבל את החשבון אתה מגיש בתאריך מסוים אחרי שהכל נגמר.

יצחק גלנטי: האם אתה עושה את החשבון שלך לפי השער של יום החשבון או לפי השער של היום בו קיבלת את הרכב?

צפריר סטמפל: המוסד לביטוח הלאומי מחשב על פי שער הדולר ביום הוצאת החשבונית בפועל.

יצחק גלנטי: כל הפער בין המועד שבו אתה מגיש את החשבון לבין המועד שבו הוא נפרע, הוא חודש וחצי.

צפריר סטמפל: לא.

צפריר סטמפל: כל הכספים שמשולמים תוך כדי הם על פי שער הדולר ביום הוצאת החשבונית בפועל.

צפריר סטמפל: החשבונית מוצאת רק בסוף התהליך.

יצחק גלנטי: האם זה כולל את ה-45%?

רבקה פריאור: המקדמות בדרך הן לא לפי שער הדולר, אלא לפי הצעת המחיר שלכם.

רבקה פריאור: רק בחישוב הסופי שהכל מסתיים, אנחנו נצמדים לשער הדולר.

צפריר סטמפל: אתם מקזזים על כל הסכום.

רבקה פריאור: אבל בתהליך אתה מקבל 45% כדי להתחיל את העבודה, 35% כאשר מרבית העבודה הסתיימה ו-15% בסוף התהליך.

שמחה בניטה: הם רוצים את כל הקופה שם.

צפריר סטמפל: אין לנו הערות לגבי אופן התשלומים.

צפריר סטמפל: במשך 9 שנים הספקים שלנו בארץ ובחו"ל העלו עשרות פעמים את המחירים של חומרי הגלם ושל המוצרים המוגמרים.

צפריר סטמפל: היום ריאלית-שקלית הכל יותר יקר בעשרות אחוזים.

צפריר סטמפל: מה שהייתי קונה ב-100 דולר לפני 9 שנים, היום זה עולה לי 160 דולר.

צפריר סטמפל: רק בקטע של חומרי הגלם עליתי ב-60%.

יצחק גלנטי: לטענתך, קיים פיחות בדולר לגבי ערך המוצר.

צפריר סטמפל: נכון.

יצחק גלנטי: בעקבות זה, אתם העליתם את הצעות המחיר.

צפריר סטמפל: לא.

שמחה בניטה: הם לא עדכנו.

שמחה בניטה: הביטוח הלאומי רואה את ה-5,000,000 שקלים שהוא קיבל.

שמחה בניטה: כואב להם שהם הוציאו שק על 5,000,000 שקלים.

שמחה בניטה: לא עדכנו את המחירים משנת 1999.

שמחה בניטה: השער שנקבע אצלם הוא 4.2 שקלים.

שמחה בניטה: הם רואים את הסכום של 5,000,000 שקלים.

שמחה בניטה: האם המוצרים לא עלו?

שמחה בניטה: האם העבודה לא עלתה להם?

שמחה בניטה: הם העסיקו פועלים ושילמו להם.

שמחה בניטה: לאבזר רכב לא לוקח יום או יומיים.

שמחה בניטה: זה לוקח 3 חודשים עד 6 חודשים.

שמחה בניטה: כל החודשים האלה הם מעסיקים עובדים.

שמחה בניטה: אצלם שום דבר לא מתעדכן.

שמחה בניטה: כל הזמן אני שומעת אותם אומרים: אל תדאגי להם, הם קיבלו מיליונים.

שמחה בניטה: על מה הם קיבלו מיליונים, על הפרצוף היפה שלי?

שמחה בניטה: למה כואב להם שהם מקבלים מיליונים?

יצחק גלנטי: גברתי, בכל ישיבה את מתפרצת.

יצחק גלנטי: אני מבין את הטמפרמנט שלך.

שמחה בניטה: זה כואב לי.

יצחק גלנטי: כואב גם לי.

יצחק גלנטי: אני יודע בדיוק במה מדובר.

יצחק גלנטי: אם כל פעם תתפרצי, תאבדי את הזכות הדיבור שלך.

יצחק גלנטי: אי אפשר לנהל דיון בצורה כזו.

יצחק גלנטי: תתאפקי.

יצחק גלנטי: יש עוד אנשים שרוצים לדבר, וגם הם מתאפקים.

צפריר סטמפל: חלק מהקניות שלנו נעשות ביורו ובסטרלינג, בהתאם לארץ בה אנו רוכשים את האביזרים.

יצחק גלנטי: האם אתה יכול לומר איזה אחוז נרכש ביורו ואיזה אחוז נרכש בדולר?

צפריר סטמפל: זה נע בין 30% עד 50% יורו או סטרלינג.

יצחק גלנטי: מה החלק הדולרי?

צפריר סטמפל: נע בין 50% ל-70%.

צפריר סטמפל: זה לגבי הייבוא, אבל אנחנו גם עושים קניות בארץ.

יצחק גלנטי: בשני המרכיבים האלה אנחנו נגיע בסך הכל ל-100%.

צפריר סטמפל: בייבוא.

צפריר סטמפל: אנחנו עושים גם קניות בארץ.

יצחק גלנטי: מה היחס של ייבוא מול קניות בארץ.

צפריר סטמפל: שליש ייבוא מול שני שליש רכישות בארץ.

צפריר סטמפל: שליש במטבע זר ושני שליש בשקלים.

יצחק גלנטי: כלומר, מרכיב הייבוא הישראלי בשקלים הוא שני שליש.

יצחק גלנטי: לכן, הוא גדול פי שניים מהמרכיב של הייבוא.

יצחק גלנטי: איך זה משתקף בהגשת החשבון שלכם?

צפריר סטמפל: זה לא יכול להשתקף.

צפריר סטמפל: שכר העובדים, ביטוחים אחזקות רכבים וארנונה עלו בשנים האחרונות בעשרות אחוזים.

צפריר סטמפל: אנחנו בתור חברי לשכת המסחר ביקשנו מכלכלני לשכת המסחר, שבדקו ומצאו שיש מדד תפוקת התעשייה, שמבטא את שיעור התייקרויות עלויות הייצור, לומר כמה הוא עלה בתקופה הזו.

צפריר סטמפל: נאמר לנו שהוא עלה בין דצמבר 1999 לפברואר 2008 ב-41.3%.

צפריר סטמפל: לדוגמא, הברזל עלה ב-5 שנים האחרונות ב-370%.

צפריר סטמפל: רק בחודשיים האחרונים הוא עלה ב-37%.

צפריר סטמפל: הדלק ומוצריו התייקרו בתקופה הזו ב-210%.

צפריר סטמפל: מצד אחד ריאלית-שקלית התייקרו עלויות התפעול והקנייה בשיעור חד, ומצד שני הדולר התרסק ב-20%.

צפריר סטמפל: אנחנו נמצאים בתנועת מלקחיים, והנזק הישיר שלנו נכון להיום הוא 62%.

יצחק גלנטי: לא ברורה לי הבעיה של הדלק.

יצחק גלנטי: האם אתה מדבר על המרכיב של הדלק בעבודה?

צפריר סטמפל: אני מדבר על דלק ומוצריו.

צפריר סטמפל: פלסטיק מיוצר מדלק.

יצחק גלנטי: אבל את זה אתה מקבל כחלק מהייבוא, כמוצר מוגמר.

צפריר סטמפל: זה לא קשור.

צפריר סטמפל: אני אתן דוגמא נוספת.

צפריר סטמפל: היום מצבר עולה פי שניים וחצי יותר ממה שהוא עלה לפני שנה.

צפריר סטמפל: זה בגלל האלומיניום והנחושת שיש בו.

יצחק גלנטי: האם אתה קונה את המצבר בחו"ל?

צפריר סטמפל: לא.

צפריר סטמפל: אני קונה את המצבר בארץ.

צפריר סטמפל: אני לא מכיר אף עסק בארץ או בעולם שיכול לעמוד בשחיקה כל כך גדולה.

צפריר סטמפל: בשנת 2003 פנה המוסד לביטוח לאומי לחברה מתמחרת שישבה איתנו 7 חודשים ותמחרה אותנו.

צפריר סטמפל: אנחנו לא קבלני העבודה, ולכן אין לנו את המסמכים.

צפריר סטמפל: המוסד לביטוח הלאומי קיבל את המסמכים, לפיהם היו צריכים להעלות דולרית בשנת 2003 את המחירון, אף על פי ששער הדולר היה 4.5 שקלים באותה תקופה.

יצחק גלנטי: האם בישיבות שלכם עם רשות המסים שיתפתם את נציגות המוסכים.

אילנה שרייבמן: ביקשנו בפנייה שלנו למר בועז סופר, שיזמן את נציגי החברות ואת נציגי הנכים וישמע את הטענות שלהם.

יצחק גלנטי: האם הם אכן הוזמנו ובאו?

אילנה שרייבמן: היום זו הפגישה הראשונה.

יצחק גלנטי: אבל הבעיה לא נולדה היום.

יצחק גלנטי: למה היה צריך להמתין?

אילנה שרייבמן: זה משהו חדש לגמרי, מאז שהדולר ירד.

צפריר סטמפל: היום מדברים בתקשורת על היצואנים, שנפגעו חזק מכך שערך הדולר ירד.

צפריר סטמפל: אני רוצה לומר לכם שהמצב שלנו, החברות המאבזרות, הוא הרבה יותר קשה מזה של היצואנים.

צפריר סטמפל: היצואנים במשך 8 שנים העלו את המחירים שלהם בדולרים, ואנחנו לא היינו יכולים לעשות כלום.

צפריר סטמפל: מצד אחד הכל התייקר, ומצד שני התרסק הדולר.

צפריר סטמפל: אנחנו נמצאים היום עם הראש בתוך המים.

יצחק גלנטי: כמה חברות מאבזרות יש?

צפריר סטמפל: 4 חברות.

אילנה שרייבמן: ו-100,000,000 שקלים בשנה.

קריאה: מה זה משנה?

יצחק גלנטי: האם החברות האלה הן היחידות שיש להן את האישורים ממשרד התחבורה?

צפריר סטמפל: יש עוד כמה חברות קטנות, שמתעסקות במנגנוני יד בלבד.

יצחק גלנטי: אני מבין, שיש 4 חברות שעוסקות בסדר גודל של 100,000,000 שקלים בשנה.

שמואל חיימוביץ: האם הנתון שהוצג מתייחס גם למנגנונים רגילים או רק לאבזור של ואנים?

אילנה שרייבמן: אבזור של ואנים.

יצחק גלנטי: האם יש תחושה בקרב המוסד לביטוח הלאומי ומשרד האוצר שיש פה איזשהו קרטל?

יצחק גלנטי: אני אולי דורך על נקודה כואבת, אבל היות ומדובר ב-4 חברות בלבד ניתן בקלות לתאם מחירים.

אילנה שרייבמן: המחירים זהים.

צפריר סטמפל: הם קבעו את המחירים.

מומו נקווה: חברה, הנכים, אנחנו לא פה בשביל הנושא הזה.

מומו נקווה: את המחירים שיקבעו בביטוח לאומי.

מומו נקווה: אנחנו פה בשביל להגיד, שאם סוגרים את החברות האלה אנחנו ברחובות.

מומו נקווה: אנחנו באנו רק בשביל להתריע.

מומו נקווה: אנחנו לא עובדים בשביל אף אחד פה.

צפריר סטמפל: המצוקה שלנו היא רבה, ובלית ברירה אנו נאלצים לסגור את הדלתות של החברות שלנו, או לקחת שקים של נכים לגבי ההפרשים בין מה שאנחנו סבורים שאנחנו צריכים לקבל לבין המחירון העדכני של הביטוח הלאומי, שמוצמד לשער הדולר.

צפריר סטמפל: אנחנו מבינים שאין פתרון קסם, ואנחנו מבינים שלא נצא מפה עם פתרון.

שמואל חיימוביץ: משמעות הדבר, היא שאתם כולאים נכים בביתכם.

יצחק גלנטי: אי אפשר לנגן את המוזיקה הזו עליהם.

יצחק גלנטי: הם רק אולי קודקוד אחד במשולש שלם.

צפריר סטמפל: אנחנו מבינים שאין פה פתרון קסם, ושזה נושא רציני שצריך לדון בו בוועדה מיוחדת.

צפריר סטמפל: אני מברך את היוזמה של המוסד לביטוח הלאומי, להקמת ועדה בראשות בועז סופר.

צפריר סטמפל: יצא לי להיפגש אותו מספר פעמים, וגיליתי שהוא בחור מאוד ריאלי והגיוני.

צפריר סטמפל: אתם צריכים להבין, שאנחנו נמצאים שקועים מתחת למים.

צפריר סטמפל: אין לנו זמן שוועדה תשב ותתמחר.

צפריר סטמפל: אנחנו הגענו לכאן היום, כאשר אנחנו כבר שקועים.

צפריר סטמפל: אני מציע פתרון ישים שלא דורש יותר מדי.

צפריר סטמפל: אני מציע, שאת המחירון של הביטוח הלאומי יהפכו לשקלי לפי שער הדולר של דצמבר 1999, 4.22 שקלים.

צפריר סטמפל: הדבר אינו מצריך מהמערכת עוד כוח אדם לוגיסטי.

צפריר סטמפל: צריך לעדכן את הדולר לפי 4.22 שקלים, ולאחר מכן לשבת בוועדה, לעשות את התיקון המיידי ולהצמיד את זה למדד תפוקות התעשייה.

צפריר סטמפל: זה המדד שהכי משקף את העלויות שלנו.

יצחק גלנטי: האם ידוע לך כמה כלי רכב נתונים במעצר נכון לרגע זה?

צפריר סטמפל: כן.

אילנה שרייבמן: שיתנו לנו רשימה.

יצחק גלנטי: האם אתם בביטוח הלאומי לא יודעים כמה כלי רכב נמצאים אצלם בהתקנות?

אילנה שרייבמן: כמה לא שוחררו, אנחנו לא יודעים.

אילנה שרייבמן: ביקשנו רשימה, והם לא נתנו לנו.

יצחק גלנטי: אני שואל כמה כלי רכב נמצאים במעצר, כלי רכב מוכנים שניתן למסור אותם?

מור דניאל: מעבר לזה שיש אצלנו כלים עצורים שאנחנו לא מוסרים אותם, אנחנו גם לא יכולים לקבל רכבים חדשים לעבודה.

יצחק גלנטי: זה סיפור אחר.

יצחק גלנטי: אני שואל כרגע, כמה כלי רכב נתונים במעצר.

צפריר סטמפל: מדובר בכמה מאות.

יצחק גלנטי: זו לא תשובה.

צפריר סטמפל: זה בין 150 ל-200 רכבים.

אילנה שרייבמן: שיתנו לנו רשימה.

צפריר סטמפל: לא ביקשתם מאיתנו שום רשימה.

צפריר סטמפל: אנחנו כבר נמצאים חודש בתוך ההליך הזה.

צפריר סטמפל: אני לא שחררתי לאף אחד רכב, אם הוא לא נתן לי את השק על ההפרש.

צפריר סטמפל: אנחנו אולי מוצגים כבריונים שלוקחים את הנכים כבני ערובה, אבל זה ממש לא ככה.

יצחק גלנטי: לא אמרתי את זה.

צפריר סטמפל: אתה כן אמרת את זה בהתחלה.

יצחק גלנטי: לא דיברתי על המוסכים.

צפריר סטמפל: אתה אמרת שמשתמע שהנכים הם בני ערובה.

צפריר סטמפל: אף אחד לא מנסה להחזיק אף אחד כבן ערובה.

צפריר סטמפל: אנחנו מנסים להתפרנס ולחיות בכבוד.

מומו נקווה: אני יו"ר ארגון נכי ישראל, ארגון שיש בו עשרות אלפי חברים.

מומו נקווה: אנחנו נכנסנו לעניין הזה בעקבות פנייה של נכים, שקיבלו איום מחברות האבזור שלא ישחררו להם את הרכב.

מומו נקווה: אתם מדברים פה במונחים של מדדים ודולרים בעוד שבבית יושבים נכים מיוסרים.

מומו נקווה: חברות האבזור מסרו להם, שאם הם לא ישלמו הרכב שלהם לא ישוחרר.

מומו נקווה: כל דבר שדרשו מהם, שהוא לא במסגרת ההסכם בין ביטוח הלאומי לחברות האבזור, הוציא אותנו מהמשרדים לרחוב.

מומו נקווה: הטיפול של חברות האבזור בנושא של הנכים הוא טוב.

מומו נקווה: אין לנו טענות נגדן.

מומו נקווה: עם זאת, אנחנו לא באים לייצג פה את החברות אלא את הצד של הנכים.

מומו נקווה: אנחנו ביקשנו מחברות האבזור להתאפק עד לוועדה היום.

מומו נקווה: ביטוח לאומי יכול לטייח את הדברים ולומר שהם נכנסים למסגרת של דיונים.

מומו נקווה: מצדנו תכנסו לדיונים, אבל תביאו פתרון היום.

מומו נקווה: החברים שלנו בהיכון לשבת מול המשרדים שלהם אם לא ישוחררו הרכבים.

מומו נקווה: אני מציע לכולם, למנוע את הביזיון הזה.

מומו נקווה: אנחנו לא מאיימים.

מומו נקווה: אנחנו מבצעים.

מומו נקווה: אל תשאירו את האנשים בבתים.

מומו נקווה: אם יהיה דבר כזה, אנחנו ברחובות.

מומו נקווה: אנחנו מבקשים למנוע את זה, ולמצוא פתרון היום.

יצחק גלנטי: קודם רצית להעיר לי לגבי מספר כלי רכב במעצר.

מומו נקווה: מדובר בעשרות מכוניות שמוחזקות עכשיו, ואם הם ישוחררו זה תמורת שקים שהם יקבלו.

יצחק גלנטי: אז הנתונים שלך לא יותר טובים מהנתונים שלו.

מומו נקווה: זה אותו דבר.

מומו נקווה: אם זה עשרות או מאות, זה אותו דבר.

יצחק גלנטי: האם יש למישהו נתונים יותר מדויקים?

שמעון יאיר: גם 50 מכוניות זו מכה.

שמעון יאיר: זה לא משנה אם יש 50 רכבים או 100 רכבים.

יצחק גלנטי: לי זה משנה.

שמעון יאיר: אם יש 50 איש בבית זה בסדר?

יצחק גלנטי: תן לי לקדם את הדיון.

יצחק גלנטי: אדוני,דיברת על הדלתא בין מה שאתה מקבל מביטוח לאומי לבין החשבון שאתה מגיש לביטוח הלאומי.

יצחק גלנטי: נכון להיום, מהי הדלתא הזו?

צפריר סטמפל: הדלתא היא 41.3%.

יצחק גלנטי: אם אנחנו נכפיל את הנתון הזה ב-175, שזה מספר כלי הרכב במעצר, כמה נקבל?

שמעון יאיר: היושב ראש צודק.

שמחה בניטה: השאלות שלך ענייניות וטובות.

יצחק גלנטי: מי יכול לחשב כמה זה 41.3% כפול 175?

רבקה פריאור: אני עושה חישוב אחר.

רבקה פריאור: אני מנסה לכמת את זה לשקלים.

רבקה פריאור: אם בשנת 2007 ההוצאה על האבזור של 1,700 כלי רכב היתה 100,000,000 שקלים, אז אבזור של 171 כלי רכב, שזה 10% מזה, אזי 10% מ-100,000,000 שקלים זה 10,000,000 שקלים ו-41% מ-10,000,000 שקלים זה 4,000,000 שקלים.

רבקה פריאור: זה הסכום שעליו מדברים, וזה לפי חישוב מאוד גס.

רבקה פריאור: מדובר ב-4,000,000 שקלים לכל 4 החברות.

יהודה דורון: החברה לא היתה מוכנה לשחרר את המכוניות שלנו מבלי שנפקיד שקים.

יהודה דורון: היום שק של 100,000 שקלים נמצא בחברה.

יהודה דורון: אני עכשיו קיבלתי תביעה משפטית לשלם ריבית והצמדה על הסכום הזה, משום שביטוח לאומי לא שילם לחברה המאבזרת.

יהודה דורון: משנת 2000 לא שילמו להם את מה שמגיע להן, וכל הטענות והפניות שלנו לביטוח הלאומי נמרחות.

יהודה דורון: אנחנו קרוב ל-50 נכים שיש להם שקים בחברה המאבזרת, ואנחנו לא יכולים לקבל את השקים בחזרה.

יהודה דורון: בגלל המצוקה של החברה, היא החליטה להגיש נגדנו תביעות.

יהודה דורון: אני לא רוצה להיות בן ערובה.

יהודה דורון: באותה עת ניגשתי לביטוח הלאומי ואמרתי: נתתם לי תשלומים על פי רשימה שאתם ניפקתם לי, איך לאבזר את האוטו, ואני שילמתי 5% מכיסי ואת היתר אתם צריכים לשלם.

יהודה דורון: פתאום בתשלום האחרון, נאמר לי שזו לא הרשימה הנכונה.

יהודה דורון: האם הגשתם רשימה אחרת לנכים?

יהודה דורון: לא.

יהודה דורון: איך אתם נותנים לנו להיכנס לחוב כזה גדול.

שמעון יאיר: הנקודה הזו חשובה.

שמעון יאיר: אם מחר החברה פושטת רגל, השק הזה יגיע לכונס נכסים.

יום טוב כהן: תהיה פרשת חפציבה.

יום טוב כהן: אנחנו נהיה חשופים ולא הוא.

שמעון יאיר: הוא יפשוט רגל.

מור דניאל: החברות במצב כל כך קשה, שהיום אם לא נקבל תמורה הולמת עבור מה שאנחנו עושים אנחנו נצטרך לסגור את החברות.

מור דניאל: לא נוכל לעמוד בנטל.

מור דניאל: גם את הרזרבות שהיו לנו אנו שמים בעסק הזה כדי לשרת את הנכים.

יצחק גלנטי: האם מישהו הפריע לך לסגור את החברה?

מור דניאל: בוודאי.

מור דניאל: הנכים.

מור דניאל: מי ייתן להם שירות 24 שעות ביממה?

יצחק גלנטי: הטכניון והמוסדות יכולים להכשיר מוסכים אחרים.

מור דניאל: זה לא כל כך פשוט.

מור דניאל: החברה שלי עובדת כבר מעל 30 שנה בתחום הזה.

מור דניאל: הקולגות שלנו גם כן נמצאות עשרות שנים בתחום.

מור דניאל: זה לא דבר שנבנה ביום או ביומיים.

מור דניאל: זה אולי נראה פשוט להיכנס לנעליים של חברה כמו שלנו, אבל זה ממש לא נכון.

קריאה: העובדה שיש רק 4 חברות אבזור מעידה על הקושי והמורכבות של כל התחום.

קריאה: לקום ולסגור חברה זה ודאי לא קל, אבל עוד פחות קל ופשוט לפתוח חברה כמו שלנו.

שמעון יאיר: המכרז עליו הם מדברים יגרום לכל 4 החברות להתאחד, ולהציג מחיר ריאלי.

מור דניאל: המטרה היא לצאת מכאן עם פתרון זמני ראשוני.

מור דניאל: אנחנו לפני כאוס.

יום טוב כהן: אני גם חשוף למקרה בו נתתי שק ערבות עבור האוטו שלי.

יום טוב כהן: האוטו שלי עלה 478,000 שקלים.

יום טוב כהן: ביטוח לאומי שילם לי 410,000 שקלים, וזה מה שהעברתי לחברה.

יום טוב כהן: את השאר אני נתתי לחברה.

יום טוב כהן: מחר החברה תפשוט רגל, ואני אעמוד מול כונס נכסים.

יום טוב כהן: אז מה אני אעשה?

יום טוב כהן: למי אני אפנה?

יום טוב כהן: אז המדינה תצטרך לכסות את ההוצאה הזו.

קריאה: יש פתרון.

קריאה: שאת הפיקדון המוסד לביטוח הלאומי יפקיד.

יום טוב כהן: כבר 3 שנים השקים שלי נמצאים אצלן.

רוני שכטר: אנחנו לא עובדים של אף אחד.

רוני שכטר: אנחנו מסתכלים על צורכי הנכה.

רוני שכטר: עד לפני 4-5 שנים ההתחשבנות היתה נעשית בין המוסד לביטוח הלאומי לבין החברות המאבזרות.

רוני שכטר: הן החליטו מה יהיה מדד המחיר.

רוני שכטר: אני רק הייתי צריך לבחור את האחד אצלו אני אפרוט את הזכות שלי.

רוני שכטר: אני לא מבין, מדוע שינו את זה.

רוני שכטר: האם יש לנו רווח מזה?

רוני שכטר: יש לנו רק הפסד.

רוני שכטר: אנחנו נאבקים במציאות היומיומית, ומחפשים את השק כדי לספק את המאבזר.

רוני שכטר: לא אדבר על זה שיש כמה אנשים שעשו חבילה בדרך.

רוני שכטר: אני לא מבין מדוע אם אני קונה אוטו אצל פולקסווגן, אני יכול לקבל שק מביטוח לאומי לטובת חברת פולקסווגן ואני לא יכול לקבל ממנו התחייבות לחברת צפריר או חברת אמן או חברה אחרת.

רוני שכטר: הדעת לא מבינה זאת.

רוני שכטר: מדוע אני צריך להסתבך?

רוני שכטר: מדוע אני צריך להיות שבוי?

רוני שכטר: מדוע אדון צפריר לא יכול להגיש תביעה נגד מי שבאמת אמור לשלם את זה.

רוני שכטר: האם אני צריך להיות המתווך החשוף לתביעה?

רוני שכטר: גם הוועדה הזו נדרשה לעניין הזה עוד בזמן הכנסת הקודמת.

צפריר סטמפל: יש בידי מסמך בו מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי לשעבר, ד"ר יגאל בן שלום, מספטמבר 2005, אמר שתוך חודשיים הכספים יועברו לחברה.

יצחק גלנטי: אני מבקש להעביר את המסמך לוועדה ולא בצורה כזו.

יצחק גלנטי: זה לא מקובל.

יצחק גלנטי: היה רצוי להגיש מסמכים לפני הדיון, לא בזמן הדיון ולא אחרי הדיון.

נסים מורבייה: יש את הנושא של הקצבה, שהיא נגזרת מכך שמתחת ל-100,000 שקלים אבזור בואן מדובר בקצבה מסוימת.

יום טוב כהן: זה לא עניין שלנו.

אבנר עורקבי: הנושא הזה פוגע בהרבה נכים.

אבנר עורקבי: נכים נפגעים בצורה אנושה.

אבנר עורקבי: נכה שקנה רכב בשנת 2001 קנה אותו לא מאובזר.

אבנר עורקבי: היום נכה שקונה רכב, קונה אותו מאובזר חלקית.

אבנר עורקבי: פה הוא מפסיד כסף.

אבנר עורקבי: הוא משלם 15% לביטוח הלאומי תמורת האבזור.

אבנר עורקבי: הם העבירו לנכים את האחריות לשלם שקים למאבזר.

אבנר עורקבי: פעם זה היה ישירות למאבזר.

יצחק גלנטי: נכון להיום הנכים נדרשים להפקיד ערבות.

קריאה: רק 5%.

קריאה: שק על הדלתא.

שמעון יאיר: אני רוצה להציג עמדה שהיא באמצע.

שמעון יאיר: לי אין ואן.

שמעון יאיר: אני יודע, שהמנגנון יד שלי שעולה 5,000 שקלים לביטוח הלאומי, עולה 2,000 שקלים בשוק פתוח.

שמעון יאיר: האמת היא באמצע.

שמעון יאיר: הם לא בסדר בדרך כלל, אבל במקרה הזה זה אחרת.

שמעון יאיר: הפתרון הוא המכרז.

שמעון יאיר: הם יוציאו מכרז, החברות יסתדרו ביניהן.

שמעון יאיר: מצדי, שיתאחדו ויפתחו אולם ענק שיכול להכיל את כל המכוניות של הנכים בישראל, וייקבע מחירון על דעת ביטוח לאומי ועל דעתם.

שמעון יאיר: 5% שאנו צריכים לשלם להם ירדו.

שמעון יאיר: משרד הביטחון משלם להם 10% פחות ממה שהם משלמים.

צפריר סטמפל: לא נכון.

שמעון יאיר: זה נכון.

שמעון יאיר: אני בדקתי את זה עם נכי צה"ל.

שמעון יאיר: ה-10% האלה שירדו מהתעריף יבטלו את ה-5% של האוצר.

שמעון יאיר: הם ירוויחו עוד 5%.

צפריר סטמפל: אתה לא יודע את הנתונים, ואני מבקש לא לזרוק סתם נתונים.

צפריר סטמפל: משרד הביטחון משלם היום 20%.

צפריר סטמפל: המחירון שלו הוא יותר גבוה מזה של המוסד לביטוח הלאומי.

צפריר סטמפל: אני מבקש ממך לא לזרוק סתם נתונים.

צפריר סטמפל: יש לי פה את המחירונים.

צפריר סטמפל: אתה מדבר סתם שטויות.

שמעון יאיר: אתה מדבר שטויות.

שמעון יאיר: בדקתי את זה עם נכי צה"ל.

נעמי מורבייה: לא ברור לי, למה המחירון צריך להיות בדולרים.

נעמי מורבייה: במדינת ישראל המטבע החוקי הוא השקל.

נעמי מורבייה: מהרגע שאסור לפרסם מחירי דירות בדולרים, לא ברור לי למה מחירון צריך להיות בדולרים.

נעמי מורבייה: אם המחירון היה שקלי, לא היינו נקלעים לכל המצבים האלה.

נעמי מורבייה: יש נושא נוסף הנוגע לנכים שלא ברמת הנכות הכי גבוהה, שלא זקוקים להגה חשמלי.

נעמי מורבייה: נכה שאבזר את הנכה שלו בשנת 2001 והאבזור הוערך ב-125,000 שקלים, הוא קיבל בהתאם קצבה של 4,400 שקלים.

נעמי מורבייה: היום אותו הרכב עם אותו האבזור בדיוק מוערך על ידי המוסד לביטוח הלאומי ב-89,000 שקלים, כך שהנכה מקבל קצבה של 2,900 שקלים.

נעמי מורבייה: המוסד לביטוח הלאומי הפסיד בערכאה הראשונה בבית הדין האזורי בבאר שבע לנכה ששמו עמי נחמיאס מאשקלון.

נעמי מורבייה: עמי נחמיאס העביר לי את פסק הדין, ואם כבודו ירצה אני אעביר לו את פסק הדין.

נעמי מורבייה: השופט שם מתייחס לכל הנושאים האלה, והוא לא מבין את הטעם לחישוב הדולרי.

נעמי מורבייה: הוא טוען שזה לא חוקי, וכך גם הנושא של הקצבה הנגזרת מכך.

נעמי מורבייה: זה נוגד את הסכם הניידות.

נעמי מורבייה: יתרה מכך, המוסד לביטוח הלאומי ערער על פסיקתו של השופט.

נעמי מורבייה: העילה לערעור, כפי שהוגשה לבית הדין הארצי, היא שהמוסד לביטוח הלאומי לא יעמוד בסכומים האלה.

נעמי מורבייה: אני שואלת, איך הוא לא יעמוד אם עד לפני חודשיים אותו נכה קיבל 4,400 שקלים.

נעמי מורבייה: יש כאן עיוות נורא.

נעמי מורבייה: אני מניחה, שחלק מאותה מצוקה נופלת גם על המאבזרים.

נעמי מורבייה: אם הם נתנו את אותו אבזור ב-125,000 שקלים והיום הם מקבלים על זה 98,000 שקלים, הם נפגעים.

אבנר עורקבי: החשב אמר שהדלק עלה ב-200%, ולכן צריך לשים לב גם לקצבת הניידות.

יצחק גלנטי: אני מבקש מנציג האוצר להגיב.

דב בארי: מוצגת פה בעייתיות מצד החברות.

דב בארי: יש פה באמת בעיה במנגנון של התמחור.

דב בארי: חשוב להזכיר, כי הדבר הזה התעורר כאשר הורע להן בעקבות הירידה בשער הדולר.

דב בארי: הן נהנו מהשמנת תקופה ארוכה.

שמחה בניטה: אז מה, האם אתה רוצה להעניש אותן על זה?

דב בארי: אני לא רוצה להעניש אותן.

דב בארי: אני חושב, שחשוב לבדוק את התמחור שנעשה.

דב בארי: התמחור הזה הוא בעקבות דוח משנת 1999.

דב בארי: מאז עברו 9 שנים והרבה דברים השתנו, ולכן יש מקום לעשות יישור קו ולבדוק מה נעשה נכון ומה לא נעשה נכון.

דב בארי: לבוא בטענה כוללת כלפי הביטוח הלאומי, נשמע לא נכון.

דב בארי: המוסד לביטוח הלאומי עובד על פי ההנחיות והתקנות, ועושה זאת בצורה מאוד מקצועית.

דב בארי: מנגנוני ההצמדה לא נבראו יש מאין.

דב בארי: אלה מנגנונים שהוצמדו בעקבות ועדה שישבה והחליטה שזו הדרך הנכונה.

דב בארי: אם נוצר פער בעקבות זה שהמנגנון הזה נוצר לפני 9 שנים, יש מקום לבדוק זאת באופן מהותי ולא להגיד שזה בגלל שהדולר נשחק.

דב בארי: בנוסף, צריך להבין שיש פה פער גדול בנתונים הנמסרים.

דב בארי: מדברים פה על עשרות או מאות מכוניות.

דב בארי: מדברים על מיליוני שקלים.

דב בארי: לפי תחשיב מהיר שאני עשיתי, יצא לי קצת יותר מ-4,000 שקלים.

דב בארי: צריך לבדוק את הנתונים.

שמחה בניטה: בכל השיחה הזו לא הזכירו את התיקונים.

שמחה בניטה: אתה יודע כמה פעמים ב-5 שנים האלה צריך לתקן מעלית, מצלמה או אביזרים אחרים.

שמחה בניטה: אפילו שאתה עושה ביטוח בסך 800 שקלים, האביזרים יקרים יותר.

שמחה בניטה: ביקור אחד אצלי אצלם הוא בעלות של אלפי שקלים, ועל זה הם לא מתוגמלים.

שמחה בניטה: כל הזמן שואלים, מה החברות מרוויחות.

שמחה בניטה: לי היה אוטו עם מלא בעיות, ואני מרחמת על החברות ולא על עצמי.

יצחק גלנטי: תודה רבה על האמפטיה הגדולה שאת מגלה כלפי המוסכים.

רוני שכטר: אין לנו אמפטיה לאף אחד.

רוני שכטר: הו משרתות אותנו.

שמחה בניטה: הן משרתות אותנו.

רוני שכטר: יש לנו הרבה מאוד בעיות בנושא הסכם הניידות מול המוסד לביטוח הלאומי.

יצחק גלנטי: בשלב זה אני לא מרחיב את הדיון.

שמחה בניטה: אנחנו רוצים לדבר רק על האבזור.

שמחה בניטה: תתייחס אליהם, אנחנו מכבדים אותם.

יצחק גלנטי: גברתי, כבר פעם אחת היית מוכנה להחליף אותי, והסבירו לך שאם את מחליפה אותי אז אין דיון.

יצחק גלנטי: אם את זה את רוצה, אין לי בעיה.

מומו נקווה: אני חושב, שאתם מבזים את הוועדה.

מומו נקווה: תנו ליו"ר לנהל את הוועדה.

יצחק גלנטי: אני מבקש מגברתי מהביטוח הלאומי להתייחס למגוון ההערות שנאמרו.

יצחק גלנטי: אנא, הציגי תוכנית לפתרון הבעיה בשני אופנים.

יצחק גלנטי: דבר ראשון, פתרון ל-150-200 כלי רכב שהם במעצר.

יצחק גלנטי: דבר שני, ראייה לטווח ארוך יותר.

יצחק גלנטי: איך מגיעים לכלל סיכום, כך שדיון מהסוג הזה לא יתעורר מחדש.

אילנה שרייבמן: אני לא רוצה להמשיך ולהתנצח עם החברות על מה שהיה, ועל התקופה שבה היתה להן פריחה.

אילנה שרייבמן: היום לא מדובר בכמויות כאלה גדולות של מכוניות עצורות.

אילנה שרייבמן: אפילו הנכים עצמם דיברו על כמה עשרות.

יצחק גלנטי: ואם יעבירו לך רשימה?

אילנה שרייבמן: אני ארצה לראות רשימה.

אילנה שרייבמן: ביקשנו מהחברות כמה פעמים לראות את המסמכים המצביעים על השינוי בעלויות שלהן, ולא קיבלו את מה שרצינו.

אילנה שרייבמן: בנוסף, דיברנו עם משרד הביטחון, ואנחנו יודעים בוודאות שהם משלמים פחות מאיתנו.

אילנה שרייבמן: הנכים משלמים השתתפות אישית בסך 5%.

אילנה שרייבמן: אני לא מבינה מה הלהט לשלם יותר.

אילנה שרייבמן: אם העלות תהיה יותר גבוהה, גם ההשתתפות העצמית של הנכים תהיה יותר גבוהה.

אילנה שרייבמן: את זה קשה לי להבין.

אילנה שרייבמן: אנחנו חושבים, שהיות וכבר יצאנו לדרך ויש בודק, אני מניחה שמה שעוד יעכב את ההליך זה כי אולי הוא ירצה להיפגש עם החברות ועם הנכים ולהגיע למסקנות.

אילנה שרייבמן: עם זאת, לא מדובר בהרבה זמן.

אילנה שרייבמן: תנו לבודק לעשות את העבודה.

אילנה שרייבמן: הרי לא אמרנו שלא חלו שינויים משנת 1999.

אילנה שרייבמן: כאשר מציגים את הנתונים בצורה כזו, אפשר לחשוב שכל השנים שילמנו לפי שער דולר של 4.2 שקלים.

אילנה שרייבמן: הרי היו שנים שהדולר גם היה 5.5 ואפילו 6 שקלים.

קריאה: לא היה.

אילנה שרייבמן: היה.

אילנה שרייבמן: כדי להגיע לכלל סיכום בעניין, אני מציע לצאת למכרז.

אילנה שרייבמן: אני חושבת, שזה יהיה בריא לכולם.

אילנה שרייבמן: אם נצא למכרז, נוכל לשלם ישירות לחברות.

יום טוב כהן: מה זה קשור?

יום טוב כהן: הם מנסים לשנות נושא.

אילנה שרייבמן: היום קיבלנו חוות דעת משפטית, שלא מאפשרת לנו לשלם ישירות לחברות.

אילנה שרייבמן: ברגע שיהיה מכרז כן נוכל לשלם ישירות לחברות.

אילנה שרייבמן: אני מניחה, שמדובר כרגע בתקופת ביניים של שבועות ספורים.

אילנה שרייבמן: אני פונה לחברות: אנחנו הולכים לקראתכן.

אילנה שרייבמן: הלכנו לקראתכם מאוד כאשר התשלומים מאוד התעכבו.

אילנה שרייבמן: אנחנו יזמנו את העניין של התשלום ביפו, כדי שאתם תקבלו כסף בזמן.

אילנה שרייבמן: אנחנו לא אדישים למצוקות שלכן.

שמחה בניטה: תסתכלי על המכרז שעשיתם עם ממסי.

יצחק גלנטי: גברתי.

שמחה בניטה: זה מרגיז אותי.

יצחק גלנטי: אני מבקש ממך לצאת.

שמחה בניטה: דפקו אותנו גם עם ממסי.

יצחק גלנטי: אני מבקש מגברתי לצאת.

שמחה בניטה: העיקר שאמרתי על המכרז.

שמחה בניטה: אותך אולי זה לא מעניין, אבל על המכרזים שלהם הם מקבלים כספים.

שמחה בניטה: תשאל אותם למה הם בוחרים בממסי.

שמחה בניטה: מה הם מקבלים מזה?

יצחק גלנטי: בינתיים, אני מבקש לדעת מבעלי המוסכים המורשים, כמה זמן נחוץ לכם על מנת להעביר את רשימת כלי הרכב ואת המסמכים הדרושים למוסד לביטוח הלאומי?

צפריר סטמפל: תוך יום יומיים.

צפריר סטמפל: אני מבין את הרצון לעזור, אבל אני יודע שהעניין לוקח חודשים.

צפריר סטמפל: אין לנו את החודשים האלה.

צפריר סטמפל: בגלל שאת מכירה את המערכת, את יודעת שבמחי יד אפשר לתת לנו את התרופה המקומית ולשנות את הדולר ל-4.22 לפי דצמבר 1999.

צפריר סטמפל: זה לא ישנה לכם את כוח האדם או את הלוגיסטיקה.

צפריר סטמפל: אתם יכולים לעזור לנו בזה, ואם לא ניאלץ לסגור את הדלתות.

צפריר סטמפל: כמה זמן נחוץ לכם?

יצחק גלנטי: אני חוזר לביטוח הלאומי.

שמעון יאיר: תשאיר אותה.

שמעון יאיר: האם בגלל שכואב לה אתה מוציא אותה?

יצחק גלנטי: כואב לי וכואב לך גם.

יצחק גלנטי: אני רוצה למצוא פתרון לבעיה שלך.

יצחק גלנטי: אם היא לא היתה מפריעה, הבעיה היתה נפתרת עוד יותר מוקדם.

שמעון יאיר: האם זה נקרא להפריע?

יצחק גלנטי: אני שואל את המוסד לביטוח הלאומי על הטווח הארוך, כמה זמן נחוץ לכם על מנת לצאת למכרז בין החברות כפי שגברתי הציעה?

אילנה שרייבמן: לוקח חצי שנה להכין מכרז.

אילנה שרייבמן: המכרז לא יצא עד היום לא בגלל שאנחנו התעכבנו, אלא בגלל שלא אפשרו לנו.

יצחק גלנטי: מי הגורם שמנע מכם?

אילנה שרייבמן: בזמנו ועדת העבודה והרווחה.

יצחק גלנטי: כעת ישנה ועדה חדשה, יו"ר חדש עם ראש חדש.

יצחק גלנטי: את אומרת שנחוצה לך חצי שנה.

יצחק גלנטי: אם אני אגביל אותך לחצי?

אילנה שרייבמן: תגביל אותי ל-4 חודשים.

יצחק גלנטי: התפשרנו על 4 חודשים.

יצחק גלנטי: כעת אני רוצה להתייחס לטווח הקצר.

יצחק גלנטי: בטווח הקצר יש לנו 150-200 כלי רכב.

יצחק גלנטי: מאחר ותוך ימים תקבלי את הרשימה, אז יכול להיות שאת תהיי צודקת.

יצחק גלנטי: הדבר הזה יכול להגיע לכלל פתרון.

יצחק גלנטי: אני מדבר כעת על כלי הרכב שנמצאים במעצר.

יצחק גלנטי: האם נמצא פתרון, להערכתך?

יצחק גלנטי: כאן יש הצעה לחשב את הדולר ל- 4.22 שקלים.

אילנה שרייבמן: יש לי הצעה לפתרון.

אילנה שרייבמן: ביקשנו מסמכים ולא רק רשימות, והשאלה היא תוך כמה זמן נקבל מסמכים.

יצחק גלנטי: הוא אמר שתוך יומיים.

צפריר סטמפל: איזה מסמכים?

אילנה שרייבמן: שמצביעים על העלויות שלכם.

צפריר סטמפל: זו פעם ראשונה שאתם מבקשים.

יצחק גלנטי: היא מבקשת עכשיו.

יצחק גלנטי: כמה זמן נחוץ לכם כדי לספק את המסמכים?

צפריר סטמפל: כדי שאני אעביר לך את המסמכים, אני צריך לשבת עם בועז סופר כדי להבין ממנו מהם הנתונים הנדרשים.

אילנה שרייבמן: אני מתקרבת לפתרון שאני רוצה להציע.

אילנה שרייבמן: כאשר בועז סופר יראה את הנתונים הראשוניים ויראה שיש משהו בדבריהם ויגיע למסקנה שיש מקום להעלאה, אז ביחד עם האוצר נוכל לשלם להן דלתא על העלויות הנוספות שיש להן.

אילנה שרייבמן: לא נחכה עד לסיום העבודה שלו, אבל בוא ניתן לו זמן לבדיקה ראשונית.

אילנה שרייבמן: אם יש ממש, אז נשלם חלק מהדלתא.

אילנה שרייבמן: אם אין ממש, נצטרך להמתין עד להחלטת הוועדה.

אילנה שרייבמן: אני פונה ישירות לחברות, כי אני חושבת שההצעה הזו הוגנת.

אילנה שרייבמן: לא נחכה בלי סוף.

אילנה שרייבמן: בוא ניתן לבועז סופר, שגם אתם רואים בו אדם אמין והוגן, שיעשה בדיקה טובה.

אילנה שרייבמן: אם הוא יגיד שיש ממש, אני מניחה שלא תהיה בעיה לשלם איזושהי דלתא.

אילנה שרייבמן: נשמע מה הוא אומר.

צפריר סטמפל: אם מחר הדולר יעלה ל-4.22 תשלמו.

אילנה שרייבמן: לפי 4.2.

צפריר סטמפל: אז מה הבעיה לעשות את זה היום?

נעמי מורבייה: אנשים התחייבו ונתנו שקים.

יצחק גלנטי: לי יש רעיון.

יצחק גלנטי: במסגרת אותה דלתא שאת מדברת עליה, האם ניתן לאפשר לנכים להפקיד שקים לא אצל המוסכים אלא אצל הביטוח הלאומי.

יואל בקר: הנכים לא צריכים להוציא כלום.

יואל בקר: אלה הרגליים שלנו.

יואל בקר: גם אתה לא משלם בשביל נעליים אגורה.

יצחק גלנטי: יש לך אפשרות להמשיך ולהמתין עד שתקבל את הרכב.

יואל בקר: בשביל זה אנחנו פה.

יואל בקר: למה אנחנו צריכים להוציא שקים מהכיס?

יצחק גלנטי: אתה אומר, שבמקום להגיע לכלל פתרון אתה מוכן להמשיך ולהמתין.

יואל בקר: לא, אנחנו פה כדי לפתור את הבעיה אבל לא דרך שקים של הנכים.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יום טוב כהן: ל-50% מהנכים אין שקים.

יום טוב כהן: הם לוקחים מאנשים אחרים.

יצחק גלנטי: השק הזה יוחזר לך אחרי הסיכום.

יואל בקר: אני לא רוצה שהוא יוחזר לי.

יואל בקר: אני לא רוצה לתת.

יצחק גלנטי: אז אל תקבל את האוטו.

יצחק גלנטי: תחכה עד לסיכומים.

יום טוב כהן: בשביל זה קיימת הוועדה.

מומו נקווה: פה יושבת שורה ארוכה של מומחים.

מומו נקווה: אתה נכנסת לנושא בימים האחרונים.

מומו נקווה: אני לא מאשים אותך.

מומו נקווה: אני מכבד אותך שקיימת דיון ואתה נכנס לעובי הקורה במכה אחת, אבל אל תיתן לביטוח הלאומי לסובב אותך.

מומו נקווה: אם לא היינו ברחובות, עד היום לא היו סופרים אותם.

מומו נקווה: אם החברות לא יצאו מפה עם פתרון ויגידו לנו שהן לא סוגרות את הדלתות, אנחנו עושים מהומה.

יצחק גלנטי: אין שום בעיה.

יצחק גלנטי: אתה יכול לעשות מהומה.

יצחק גלנטי: אני מסכם את הדיון.

יצחק גלנטי: הוועדה מביעה דאגה רבה לנוכח העובדה שהנכים הפכו לבני ערובה במחלוקת שבין הביטוח הלאומי והמוסכים המורשים וחברות אבזור וציוד לרכב נכה.

יצחק גלנטי: הוועדה דורשת מהבטוח הלאומי והאוצר להביא לאלתר פתרון ביניים, כך שהנכים יפסיקו להיות בני ערובה ויבטיח לאלתר את שחרור עשרות הרכבים של הנכים המוחזקים בידי חברות האבזור.

יצחק גלנטי: הוועדה תובעת מהמוסד לביטוח הלאומי לזמן לישיבותיה עם רשות המסים נציגים של חברות האבזור והציוד לרכב נכה ונציגים של ארגוני הנכים, על מנת לשמוע את עמדתם בכל הנוגע לשיטת עדכון המחירון של האביזרים.

יצחק גלנטי: הוועדה קוראת למוסד לביטוח הלאומי ולאוצר להאיץ את הדיונים בנושא, על מנת למצוא פתרון ארוך טווח לנושא.

יצחק גלנטי: הוועדה קוראת לביטוח הלאומי לבחון מחדש את הדרישה להעברת התשלום עבור התקנת האבזור המיוחד ישירות למתקינים, ובכך למנוע כל מעורבות של הנכים בנושא.

יצחק גלנטי: הוועדה דורשת מהמוסד לביטוח הלאומי, לדווח לה בתוך שבועיים ימים על יישום המלצות הוועדה.

אילנה שרייבמן: מה לגבי המכרז?

יצחק גלנטי: המכרז זה חלק מהדיווח שלכם.

יצחק גלנטי: פה בדיון היה מדובר שהמוסד לביטוח הלאומי מתחייב תוך 4 חודשים להוציא מכרז בין החברות.

שמעון יאיר: מה עם השקים שלנו?

יצחק גלנטי: בישיבות המשותפות עם הביטוח הלאומי יימצא הסדר גם לנושא הזה.

יצחק גלנטי: תודה רבה, הישיבה נעולה.