ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 725, 2008-04-01 15:00

סטס מיסז'ניקוב: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

סטס מיסז'ניקוב: רביב, תעדכן אותי מה היה בשבוע שעבר.

רביב סובול: הסיכומים מהפעם הקודמת היו, שמורידים את האופציה להרחיב את זה לענפים נוספים.

רביב סובול: שי ויתר חברי הכנסת שהיו פה אמרו, כי בהנחה שזה מה שיהיה הוועדה תסכים לאשר את הסעיף.

רביב סובול: לפני כמה דקות הנציגים של התאחדות התעשיינים האירו את עיני שהסיכום הוא על 12 פעמים השכר הממוצע ולא על 15 פעמים השכר הממוצע.

רביב סובול: אני עודכנתי שהתיקון מ-12 ל-15 היה על דעתם, אבל הם אומרים שלא ולכן נחזור ל-12.

רביב סובול: להבנתי, לא אמורות להיות עוד בעיות.

רביב סובול: הועלה בוועדה חשש, שמא ההסדר הזה יפגע בהסדרים הנהוגים היום, לפיהם אפשר להביא עובדים מומחים.

רביב סובול: מומחים מוגדרים כאנשים שמשלמים להם פעמיים שכר ממוצע ומעלה.

רביב סובול: לטובת הפרוטוקול נבהיר, כי אין כוונה שההסדר הזה יפגע בזה.

רביב סובול: ההסדרים הנוהגים היום בנהלים של משרד התמ"ת, לפיהם אפשר להביא עובדים מומחים לגבי מעסיקים המתחייבים לשלם פעמיים השכר הממוצע, שרירים וקיימים.

רביב סובול: כל מיני הסדרים ייחודיים שיש בענפים ייחודיים, כמו בני זוג של דיפלומטים או הסדרים בין חברות תעופה, שרירים וקיימים ואין כל כוונה לפגוע בהם או לשנות אותם.

סטס מיסז'ניקוב: אתם הצעתם 15 פעמים השכר הממוצע במשק.

סטס מיסז'ניקוב: מה הציעה התאחדות התעשיינים?

יהודה שגב: סיכמנו על סכום, ועכשיו הוא מתרגם אותו ל-12 כפול השכר הממוצע, וזה מקובל עלינו.

יהודה שגב: לגופו של עניין, אנחנו מסכימים ל-12 כפול השכר הממוצע מותנה בהסכם שסוכם עם האוצר בדצמבר 2006 שלא יצא אל הפועל.

יהודה שגב: אני רוצה להבהיר ולומר, כי לתעשייה ולתעשיינים אין אידיאולוגיה בהחזקת עובדים זרים.

יהודה שגב: מדובר על 1,000 עובדים מתוך 230,000 עובדים זרים במדינה.

יהודה שגב: מבחינתנו ירדנו במתווה יורד לאפס עובדים זרים, אבל ביקשנו לתת פתרון כלכלי אמיתי שהוסכם על ידי האוצר.

יהודה שגב: ההסכם הזה אומר, שאנחנו לוקחים את האגרה הזו, ומחזירים אותה למעסיק על מנת שנכריח אותו להכשיר בפרק זמן מסוים עובדים זרים.

יהודה שגב: כרגע, חלק א' של הפחתת העובדים הזרים מבוצע.

יהודה שגב: חלק ב' של האגרה מבוצע.

יהודה שגב: חלק ג' של העברת הכסף לתעשיינים לא מבוצע.

יהודה שגב: לכן, אין לנו התנגדות לסיכום, ובתנאי שהוא יופעל כך שגם חלק ג' יבוצע.

סטס מיסז'ניקוב: העברת הכסף להכשרה, ולא רק לתעשיינים.

יהודה שגב: בוודאי.

יהודה שגב: לנו יש הסכם עם התעשיינים.

רביב סובול: הנושא הזה גם עלה בדיון הקודם, והבהרנו שהפעילות למימוש ההסכם מתקיימת.

רביב סובול: אנחנו צריכים לעבור 7 מדורי גיהינום של ועדת מכרזים מיוחדת, על מנת להביא למימוש ההסכם הזה.

רביב סובול: הוועדה הוקמה, ועד שמיכל ילדה היא גם פעלה.

יהודה שגב: בדצמבר 2006 סוכם ההסכם.

יהודה שגב: ב-7 לנובמבר נחתם הסכם עם קובי הבר, שאומר כי עד סוף 2007 ההסכם יבוצע.

יהודה שגב: כרגע ההסכם לא מבוצע.

יהודה שגב: למרות שהכנסת תחוקק את החוק הזה, אני מבקש מנציגי האוצר שהפעלת ההסכם תהיה בד בבד, אחרי כל הבירוקרטיה הקשורה אך ורק במשרד האוצר.

סטס מיסז'ניקוב: החוק עוד לא חוקק.

סטס מיסז'ניקוב: עוד לא היתה הצבעה.

יהודה שגב: אתם תצביעו עליה, אני רק מציע.

סטס מיסז'ניקוב: אני חזרתי עכשיו מיפן, וראיתי שלוקחים שם ילדים בני 13 ומלמדים אותם מכונאות, חשמל ואלקטרוניקה, עושים להם הכשרה מקצועית מגיל 13, והם עובדים באותם מקומות עד גיל 60 .

סטס מיסז'ניקוב: המקומות האלה שמשקיעים בילדים מקבלים מומחים מדרגה ראשונה.

סטס מיסז'ניקוב: זו נקראת השקעה לעתיד.

סטס מיסז'ניקוב: אני לא יודע מה אחוז האבטלה ביפן, אבל בטח יותר נמוך משלנו.

סטס מיסז'ניקוב: כך הם לא צריכים עובדים זרים.

סטס מיסז'ניקוב: הם משקיעים בגיל צעיר בהכשרה מקצועית.

סטס מיסז'ניקוב: איפה אנחנו בקטע הזה?

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו לא עושים כלום.

סטס מיסז'ניקוב: אין לנו שום עתודה של מומחים, שיכולים להחליף עובד זר בתעשייה, ובטח לא עתודה של שפים שיכולים להחליף אנשים במסעדות יפניות, סיניות ותאילנדיות.

סטס מיסז'ניקוב: אני לא התלהבתי מהאוכל היפני, ואני מבקש סליחה מכם.

סטס מיסז'ניקוב: אני ביקשתי סטייק מקדונלדס, וכל הזמן קיבלתי סושי.

סטס מיסז'ניקוב: אני לא מרחם על אלה שאוכלים שם.

סטס מיסז'ניקוב: כל שף כזה מפרנס 10-12 ישראלים שעובדים באותה מסעדה, ואין לנו שום עתודה שיכולה להחליף אותו או את אותו מכונאי בתעשייה.

סטס מיסז'ניקוב: ביקרתי בתעשייה הצבאית, אחת ספינות הדגל שלנו, ואנשים שם התלוננו שאין להם מכונאים, שאין להם מהנדסי חשמל, שאין אין הכשרה ואף אחד לא מטפל בזה.

רביב סובול: זה לא מדויק שאף אחד לא מטפל בזה.

סטס מיסז'ניקוב: אתה יודע מה?

סטס מיסז'ניקוב: כולם מטפלים בזה, אבל אין.

סטס מיסז'ניקוב: זה עוד יותר גרוע.

סטס מיסז'ניקוב: תכשירו עובדים מקצועיים, ואחר כך תקטינו את הקווטה, תטילו היטלים על הייבוא של העובדים הזרים, אבל למה הפוך.

יהודה שגב: אתה צודק מאה אחוז.

רביב סובול: זה מעגל קסמים, שצריך לשבור אותו.

רביב סובול: כל עוד יש עובדים זרים, המעסיקים לא מזדרזים להצטרף לתוכניות.

סטס מיסז'ניקוב: איזה תוכניות?

רביב סובול: יש תוכניות.

סטס מיסז'ניקוב: יש תוכנית של קובי הבר, שלא מיושמת.

יהודה שגב: כן.

סטס מיסז'ניקוב: אז זה אין.

יהודה שגב: שאלת אם יש תוכנית, לא אם היא מבוצעת.

יהודה שגב: שיבצעו את התוכניות.

רביב סובול: אנחנו מבצעים.

סטס מיסז'ניקוב: איך אתם מבצעים?

רביב סובול: קודם כל בהקצאה כספית.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה להזכיר לך, שבחוק ההסדרים עמדתם לסגור 5 מרכזי הכשרה.

סטס מיסז'ניקוב: בד בבד עם גירוש עובדים זרים אתם גם סוגרים מרכזי הכשרה.

רביב סובול: לא ניכנס כאן לדיון על האפקטיביות של המרכזים הממשלתיים, אבל אחת הבעיות במרכזים האלה היא שהם מכשירים את העובדים לפי מלאי המורים שיש במרכזים ולא בהתאם לצרכים.

סטס מיסז'ניקוב: איזו אלטרנטיבה יש לך לאותם מרכזים, ויסקונסי?

רביב סובול: יש לנו תוכנית הכשרה מאוד מסודרת.

סטס מיסז'ניקוב: עוד פעם אתה מדבר על תוכנית.

יהודה שגב: תתנו את הכסף, והיא תהפוך להיות יישומית.

רביב סובול: המדינה גם מוכנה להעמיד את הכסף.

סטס מיסז'ניקוב: 40,000,000 שקלים.

יצחק גלנטי: האם סגרו את כל בתי הספר המקצועיים?

יהודה שגב: כן.

יהודה שגב: כולם מקיפים.

יהודה שגב: הם לא מקצועיים.

יצחק גלנטי: אז היום אין יותר בתי ספר מקצועיים.

רביב סובול: יש.

קריאה: גם אין את "בשמת" בחיפה.

יצחק גלנטי: אם כך, אני לא יודע מהיכן יגיע צוות של מרצים ומורים, אם אין סטודנטים לנושא.

יצחק גלנטי: בדרך כלל מרצים ומורים באים מקרב אלה שלמדו ולא מקרב אלה שלא למדו.

רביב סובול: יש הכרה בכך שיש בעיה משותפת לממשלה ולמעסיקים.

רביב סובול: נדרשת תוכנית משותפת של המעסיקים ושל הממשלה, על מנת לפתור את הבעיה הזו.

רביב סובול: אמנם אנחנו לא מתחילים להכשיר בגיל 13, אבל בתיכון אנו מתחילים לבצע זאת.

יהודה שגב: יש 30 כיתות, עם יעד להגיע ל-100.

יהודה שגב: מדובר בילדים בכיתה ט', ועד שהם יגיעו ל-1,000 האלה ייקח עוד זמן.

סטס מיסז'ניקוב: אז אל תגרשו את המומחים עד אשר הם יגדלו ויקבלו הכשרה.

רביב סובול: הבעיה קיימת בלי קשר ל-1,000 המומחים האלה.

סטס מיסז'ניקוב: אז למה החיפזון?

רביב סובול: כי אם לא נתחיל מתישהו, גם לא נסיים.

רביב סובול: צריך לזכור, שאנחנו מדברים על משהו שצריך להתחיל בשנת 2010 .

יהודה שגב: אתם התחלתם בשנת 2007.

יהודה שגב: הפחתם מ-1,500 עובדים ל-1,000 עובדים השנה.

רביב סובול: התחלנו בשנת 2007 בתהליך הדרגתי שאמור להסתיים בשנת 2010, על מנת לפעול להכשרה מקצועית.

רביב סובול: אנחנו רוצים להגיע להכשרה מקצועית ביחד עם התעשייה, ואני מקווה שאנחנו נעשה את זה.

יהודה שגב: למה שלא תגידו, שאתם תפעילו את החוק ביום שהגרוש הראשון יעבור על פי ההסכם והתוכנית שלכם?

רביב סובול: אין לי בעיה שייקבע פה, שהחוק הזה יופעל בהתאם לצו של השר.

רביב סובול: אני מוכן להגיד, שהצו הזה לא יותקן לפני שתהיה תוכנית מלאה שתפעל.

סטס מיסז'ניקוב: אם לא הייתי מכיר אותך, הייתי חושב שהאדישות שלך נובעת מכך שאתה בכלל לא רוצה להעביר את החוק.

סטס מיסז'ניקוב: כיוון שאני מכיר אותך, אני יודע שאתה תמיד כזה.

סטס מיסז'ניקוב: אני מניח, שאתה כן רוצה שהחוק יחוקק.

רוני שטרן: תודה רבה ליו"ר הוועדה על עצם הדיון הזה.

רוני שטרן: כל הכבוד שאתם נכנסים לענף מסוים, שכביכול לא מעניין אף אחד.

רוני שטרן: מדובר על ענף עם מחזור של מיליארד שקל בשנה.

רוני שטרן: אנחנו מדברים על ענף שמשלם 150,000,000 שקלים מיסים בשנה.

רוני שטרן: אנחנו מדברים על ענף שמייצר עבודה ל- 6,500 משפחות במדינת ישראל במעגל הראשון.

רוני שטרן: כאשר מדברים על 6,500 איש במעגל הראשון, חוטאים לעניין.

רוני שטרן: יש עוד עשרות אלפי משפחות: טכנאים, יצרני מזון, חקלאים, מובילי סחורות וכו'.

רוני שטרן: מדובר על עוד עשרות אלפי משפחות מסביב, שגם הן מתפרנסים מהענף הזה.

יצחק גלנטי: אם אותם שפים לא יגיעו לארץ, האם זה יביא לסגירת המסעדות האלה ולכל המשפחות לא תהייה עוד פרנסה?

רוני שטרן: לא כל המסעדות ייסגרו.

רוני שטרן: יש מסעדות חזקות, הבנויות על מחזורי ענק.

רוני שטרן: אלה הן מתי מעט, אולי 15 בכל הארץ.

רוני שטרן: אני מדבר על 250 מסעדות, שמתוכן 230 מסעדות בקושי מחזיקות את האף מעל קו המים.

רוני שטרן: אני אתקן את כבודו ואומר, שזכותנו גם להביא עובדים מומחים במקום אותם עובדים שכרגע עובדים.

רוני שטרן: לעובדים המומחים האלה אנחנו נצטרך לשלם משכורת של 16,000 שקלים.

רוני שטרן: אם אתה מחזיק מסעדה עם שישה עובדים, זה אומר שאתה תצטרך לשלם על שתי משמרות עוד 100,000 שקלים לחודש.

רוני שטרן: כך מגיעה הקריסה.

רוני שטרן: בשנות ה-70 היו כמה ענפים: חקלאות, בנייה ועוד עשרות מקומות להעסקת עובדים, אבל לא היו מסעדות אתניות.

רוני שטרן: לא היה מועסק אחד במסעדות אתניות.

רוני שטרן: אני לא נגד ענף הפרחים וענף הבנייה.

רוני שטרן: אני בעד לתת לכולם את מה שמגיע להם.

רוני שטרן: מאז, כאשר נכנסו העובדים הזרים, מספר הישראלים בבנייה ובחקלאות ירד, אבל נוצר ענף חדש של 6,500 משפחות ישראליות, שבנויות על אותם 900 עובדים מומחים.

רוני שטרן: הם המנוע המייצר את כל מה שאנחנו מדברים עליו.

רוני שטרן: אנחנו נמצאים פה היום, והמטרה שלנו משותפת: להוריד את כמות העובדים הזרים במדינת ישראל, כדי שיותר ישראלים ייכנסו למעגל העבודה.

רוני שטרן: על זה אין חילוקי דעות.

רוני שטרן: כאשר היו לנו מלצרים תאילנדים ועובדים מטבח ומנקים תאילנדים, אמרנו שאנו בעד שכולם ייצאו מהארץ ורק אותו מנוע, אותם אנשים בעלי יידע ייחודי שמכינים את האוכל, יישארו.

רוני שטרן: אם רוצים להשיג את אותו ידע, צריך להתמחות במשך 3 שנים בחו"ל.

רוני שטרן: האוצר כל הזמן אומר שהוא יינתן כספים על מנת להכשיר טבחים, אבל התמ"ת החליט שהוא יוצר 46 קורסים בתחומים אחרים.

רוני שטרן: הם לא מבינים שאותו טבח יוצר עבודה לעוד 7 ישראלים.

רוני שטרן: אנחנו מוכנים שעל כל טבח שיוכשר, הוא יעבוד אצלנו שנה.

רוני שטרן: אנחנו מתחייבים לשלם לו מעל מה שמקבלים טבחים ישראליים.

רוני שטרן: אנחנו מוכנים לקלוט את כולם, אבל שהוועדה הזו תשים סוף לסאגה הזו.

רוני שטרן: היום האוצר מסובב את כולם עם כל מיני מילים יפות ופירושים שונים.

רוני שטרן: כרגע אין אפשרות להוציא את הטבחים, אלא אם רוצים שהענף יקרוס.

רוני שטרן: אם יש ענף שמשלם מיסים בסך 150,000,000 שקלים בשנה, תפריטו את הענף הזה.

רוני שטרן: תמצאו מדינה באירופה, ותמכרו לה ענף שלם שמביא 150,000,000 שקלים.

רוני שטרן: אני לא מבין את האוצר.

רוני שטרן: הם יודעים שהם חוטאים לאמת, והם ממשיכים בשלהם.

יצחק גלנטי: אני מבין את ההתרגשות שלך ואת הרצון העז שלך לעזור לאותן משפחות שמתפרנסות מזה.

רוני שטרן: כולל משפחתי עם שבעת ילדיי.

יצחק גלנטי: אני משוכנע, שאתה עושה את זה מתוך אמונה שלמה בדרכך.

יצחק גלנטי: בני שסיים מנהל עסקים רצה לפתוח מסעדה אתנית כזו, אבל כאשר הוא שמע מה קורה בענף הוא הדיר את רגליו משם.

יצחק גלנטי: אתה אומר שיש אלטרנטיבה לשלוח סטודנטים ישראלים ללמוד את המקצוע בחו"ל.

יצחק גלנטי: מדובר היום ב-900 מומחים.

יצחק גלנטי: לאיזו תוספת של מומחים יזדקק הענף בשנה הבאה?

יצחק גלנטי: במקום לשלוח סטודנטים ישראליים להתמחות בחו"ל, מדוע לא יקימו בית ספר פה בארץ?

רוני שטרן: אני לא שמעתי שאנחנו המעסיקים צריכים לפתוח קורסים.

רוני שטרן: אני לא ראיתי בית ספר להכשרת עורכי דין שנפתח על ידי עורכי הדין.

רוני שטרן: המדינה פותחת קורסים.

רוני שטרן: לכל אחד יש את המומחיות שלו.

רוני שטרן: יש אוניברסיטה, והיא מכשירה איקס אנשים בתחומים מסוימים.

ארנון וולצקי: בית הספר המקצועי בארץ להכשרה למקצועות המלונאות והטבחות נקרא "תדמור".

ארנון וולצקי: מי שגרם לבן שלך לחסוך 200,000 שקלים הפסד ולא להיכנס לענף הזה, זה אני.

ארנון וולצקי: תשאל את עצמך, מדוע כאשר הוא בא עם תוכנית עסקית מסודרת ורצון לפתוח בחיפה מסעדה משמעותית וגדולה שתעסיק 70 ישראלים, הוא לא יכול היה לעשות זאת?

ארנון וולצקי: התשובה היא מאוד פשוטה.

ארנון וולצקי: הוא אמר, שהוא לא מסוגל לשלם שכר מומחים בסך 16,000 שקלים לאותם 6 טבחים שהוא צריך.

ארנון וולצקי: הוא ראה שאין הכשרה בארץ של אנשים כאלה.

ארנון וולצקי: מדוע אין הכשרה?

ארנון וולצקי: משום שתדמור עומדת בפני קריסה.

ארנון וולצקי: כל מערכת ההכשרה המקצועית בארץ עוברת תהליך של הפרטה, ואין לה תקציבים.

ארנון וולצקי: לפני 3 ימים הייתי בפגישה בבית ספר פרטי בשם "בישולים".

ארנון וולצקי: משרד התמ"ת מציע להם עבור הכשרת טבחים רק כמה אלפי שקלים בודדים.

ארנון וולצקי: הם מעריכים את עלות ההכשרה ב-40,000 שקלים.

ארנון וולצקי: גם אם הם מרוויחים חצי מזה, עדיין מדובר ב-20,000 שקלים.

ארנון וולצקי: מי צריך לממן את זה?

ארנון וולצקי: אין כסף.

ארנון וולצקי: רביב אומר שהם מעבירים כספים, ואני מאמין לו.

ארנון וולצקי: התמ"ת לא עושה כלום בהכשרה של ישראלים בעבודת טבחות.

ארנון וולצקי: אמרו לנו: תכשירו אנשים מקרב דורשי עבודה.

ארנון וולצקי: ביום הרביעי האחרון התקיים בשירות התעסוקה בתל אביב יריד תעסוקה לטבחים.

ארנון וולצקי: הגיעו אנשים שרשומים בשירות התעסוקה כמחפשי עבודה, ושיש להם ניסיון בטבחות.

ארנון וולצקי: באזור תל אביב רשומים 150 איש כאלה.

ארנון וולצקי: הגיעו קרוב ל-20 איש.

ארנון וולצקי: היינו שם 62 מסעדות.

ארנון וולצקי: אני ראיינתי את האנשים אחד-אחד, ומצאתי כי מתוך 20 איש 17 לא רוצים לעבוד.

ארנון וולצקי: הגיל הממוצע של ה-3 שרוצים לעבוד הוא 55.

ארנון וולצקי: האם זה פתרון לענף הזה?

ארנון וולצקי: רביב אתה יודע שאני צודק, ואתה יודע שלא עושים כלום עם הכספים.

אבשלום וילן: לפני חודשיים היה דיון בוועדת כלכלה בנושא המסעדות האתניות, כאשר הוועדה קבעה פה אחד שפונים למשרד התמ"ת לפתוח קורס לטבחים אתניים ב"תדמור".

אבשלום וילן: מספר המסיימים את הלימודים יוריד את מספר העובדים הזרים.

אבשלום וילן: לא דובר אז על 100,000 שקלים אגרה מיוחדת.

סטס מיסז'ניקוב: האם זה כולל גם אתכם?

ארנון וולצקי: בשום פנים ואופן לא.

ארנון וולצקי: זה תולדה של הסכם בין התעשיינים לבין האוצר.

סטס מיסז'ניקוב: מה איתכם?

סטס מיסז'ניקוב: איזו אגרה יש לכם?

קריאה: האגרה היא 5,000 שקלים לשנה פר שף.

אבשלום וילן: נאמר שבית ספר תדמור יפתח קורסים בעידוד משרד התמ"ת, וכך ככל שיהיו יותר טבחים ישראלים לא תהיה בעיה להוציא את העובדים הזרים.

סטס מיסז'ניקוב: מעולה, אבל הוא לא מקיים את זה.

אבשלום וילן: אם הוא לא מקיים, אתה לא צריך להעביר לו פה חוקים.

רביב סובול: אנחנו תקצבנו למשרד התמ"ת מיליון שקל צבועים, אך ורק לקורסים בנושא הזה.

סטס מיסז'ניקוב: לאן זה הלך, לישיבות?

רביב סובול: זה לא יכול ללכת לשום מקום.

רביב סובול: זו תקנה שצבועה אך ורק לנושא הזה.

רביב סובול: אם נראה שהם לא הרימו את הכפפה, אז אנחנו ננסה להעביר את הכסף הזה למשרד התיירות.

רביב סובול: שם ראינו שיש נכונות גדולה ללכת ולהשקיע בנושא הזה.

אבשלום וילן: אבל רק בתדמור אתה יכול ללמד קורסים כאלה.

אבשלום וילן: האם משרד התיירות אחראי על תדמור?

רביב סובול: משרד התמ"ת אחראי על תדמור.

רוני שטרן: לפחות תכריזו על זה, שעד שלא מוכשרים ישראלים, תקפיאו את המצב.

רוני שטרן: כאשר ישראלי אחד יוכשר, מומחה זר ייצר.

סטס מיסז'ניקוב: זה בדיוק מה שצריך לעשות.

סטס מיסז'ניקוב: זו בדיוק ההסתייגות שלי לחוק הזה.

סטס מיסז'ניקוב: אני לא מתכוון להעביר את הצעת החוק הממשלתית כפי שאתם מנסחים, בלי הסתייגות שקובעת שכל עוד אין עתודה של שפים ישראלים לא מגרשים את השפים הלא ישראלים.

רביב סובול: לא מגרשים אף אחד.

סטס מיסז'ניקוב: החלטת הממשלה קובעת, שעד ה-31 במרץ מגרשים חצי מהשפים האלה מהארץ.

אבשלום וילן: אני ישבתי איתם על המספרים לא פעם אחד.

אבשלום וילן: אני אומר לך, כי מבחינה כלכלית טהורה יש פה משהו לא הגיוני.

אבשלום וילן: צודקים שצריך להקטין את מספר העובדים הזרים, אבל זה ענף ייחודי שכולל בסך הכל 900 איש.

אבשלום וילן: אם לא יוצרים תשתית ישראלית, יהיה פה שוק שחור.

רביב סובול: החוק הזה בכלל לא חל על המסעדות.

סטס מיסז'ניקוב: זה לא משנה.

סטס מיסז'ניקוב: זו לא פעם ראשונה שאתה רואה שאנו דנים בחוק שמקביל למשהו בו אנו דנים, ואנו מלבישים עליו דברים.

סטס מיסז'ניקוב: על תיתמם.

אבשלום וילן: כתוב בחוק, כי מי שהוא לא אקדמאי בעלי מקצועות ייחודיים יצטרכו לשלם שכר ממוצע כפול 12.

אבשלום וילן: זה קרוב ל-100,000 שקלים.

אבשלום וילן: לפני שנתיים הייתי במפעל סריגים מיוחד באופקים.

אבשלום וילן: ראיתי שם מומחים מהמזרח הרחוק.

אבשלום וילן: אני לא יודע אם הם אקדמאיים.

אבשלום וילן: אלה אנשים שמקבלים משכורת יפה, אבל בלעדיהם המפעל הזה לא פועל.

אבשלום וילן: לוקח כמה שנים להכשיר בעלי מקצוע כאלה.

אבשלום וילן: אני מניח שיש כמה מפעלים ייחודיים כאלה.

אבשלום וילן: אם אלה סוג המומחים שאתה מדבר עליהם, בגדול פגעת בתעשייה.

אבשלום וילן: מדובר על מומחים מיוחדים בנושאים מסוימים, שמביאים את הידע למפעלים מסוימים.

אבשלום וילן: אני לא מבין, מה אנו מרוויחים מזה.

רביב סובול: אנחנו מדברים על כך, שמי שאפשר להכשיר אותו אכן יוכשר.

רביב סובול: צריך ליצור את התמריצים הנכונים למעסיקים להעסיק ישראלים.

רביב סובול: לזה נועדה האגרה הזו.

רביב סובול: זה לא פוטר את המדינה מלסייע בהכשרה.

סטס מיסז'ניקוב: למה אתה הולך הפוך על הפוך?

סטס מיסז'ניקוב: למה אתה קודם מגרש ורק אחר כך מכשיר?

קריאה: האוצר לא מוכן להשקיע בכלום.

רביב סובול: זה פשוט לא נכון.

רביב סובול: צריך לפתוח את שני הדברים.

רביב סובול: צריך לפתוח את מקומות התעסוקה, ובשביל זה אתה צריך לצמצם את מספר העובדים הזרים.

רביב סובול: בנוסף, צריך לפתוח את האופציה בפני הכשרה.

רביב סובול: אנחנו לא יודעים להכשיר בפועל, אלא לשים כסף על הכשרה מקצועית.

קריאה: אבל אתם יכולים לכפות על התמ"ת לעשות את זה.

סטס מיסז'ניקוב: האוצר מוכן להשקיע 40,000,000 שקלים לטובת ההכשרה.

סטס מיסז'ניקוב: למה זה יספיק?

יהודה שגב: להכשרה של 1,500 עובדים בשנה.

סטס מיסז'ניקוב: לאיזה ענפים, רק לתעשייה?

יהודה שגב: לעובדי התעשייה בלבד.

יהודה שגב: בתוכנית נקבע כמה זמן מכשירים, כמה דמי קיום מקבל העובד, כמה משכורת מקבל העובד, מה הקנס אם אנחנו לא מצליחים להכשיר וכו'.

סטס מיסז'ניקוב: כלומר, 40,000,000 שקלים הולכים לתעשייה פרופר.

יהודה שגב: הכל מסודר.

יהודה שגב: אנחנו מסכימים, בתנאי שהתוכנית תופעל.

סטס מיסז'ניקוב: מה עם הכשרה של טבחים?

רביב סובול: נשמח להיכנס לתוכנית כזו גם עם המסעדות.

סטס מיסז'ניקוב: מה עם כסף?

רביב סובול: אנחנו נשקיע גם כסף.

סטס מיסז'ניקוב: האם אתה מוכן עכשיו לשים כסף על זה?

יצחק גלנטי: לא, הוא רוצה קודם לגרש אותם.

רביב סובול: זה לא קשור.

רביב סובול: המסעדות לא קשורות לחוק הזה.

רביב סובול: ראשית, שמנו כבר כסף למען הכשרה של טבחים בסך מיליון שקל.

רביב סובול: כאשר משרד התמ"ת יתחיל למלא את המכסה הזו, נתקדם איתו הלאה.

יצחק גלנטי: אבל מסתבר שמשרד התמ"ת לא עושה כלום.

רביב סובול: תזמין הנה את משרד התמ"ת, והוא יסביר מה הוא עושה.

שושנה שטראוס: אני נציגה של משרד התמ"ת, אבל אין לי פרטים מדויקים לגבי תוכניות הכשרה.

שושנה שטראוס: אני יכולה לומר, שהמסעדנים אמרו בכמה פורומים שישראלים לא יכולים לבשל אוכל אתני.

שושנה שטראוס: פה שמעתי שהם אמרו, שזה רק עניין של מחסור בהכשרה.

שושנה שטראוס: התמ"ת ניסה לפתוח קורסים להכשרת טבחים.

שושנה שטראוס: הקורסים שהוסדרו ביחס עם המסעדנים, היו קורסים בני 4 חודשים.

שושנה שטראוס: אנחנו לא מדברים על רמת מומחיות מאוד גבוהה, ואכן היו בעיות למלא את הקורסים בדורשי עבודה.

שושנה שטראוס: רביב דיבר על מעגל קסמים.

שושנה שטראוס: זו באמת נקודת התורפה בכל הנוגע לעובדים זרים.

שושנה שטראוס: כאשר ישנם עובדים זרים, שעובדים קשה מאוד בשכר נמוך, המוניטין של העבודות האלה יורד.

שושנה שטראוס: קשה להביא ישראלים לאותן עבודות.

שושנה שטראוס: לכן, מנסים ליצור מצב של תמריצים, והכשרת ישראלים.

סטס מיסז'ניקוב: על זה ידובר בוועדה לעובדים זרים בניהולו של רן כהן.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו מדברים פה על משהו אחר.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו מדברים על כך, שהממשלה מגרשת עובדים מומחים, שאין להם תחליף כרגע, ואחר כך היא אולי תפתח הכשרה לעתודה.

סטס מיסז'ניקוב: לדעתי, הכיוון צריך להיות הפוך.

סטס מיסז'ניקוב: יש לכם מיליון שקלים צבועים לכשיר שפים ישראליים במסעדות אתניות.

סטס מיסז'ניקוב: האם אתם מפעילים את הקורס במיליון שקל?

יהודה שגב: התשובה היא לא.

שושנה שטראוס: אני לא באתי מוכנה לנושא הזה.

סטס מיסז'ניקוב: אז לאיזה נושא באת מוכנה?

שושנה שטראוס: לנושא של האגרה בתעשייה.

שושנה שטראוס: אכן נפתחו קורסים.

שושנה שטראוס: לדעת המסעדנים, 4 חודשים זה כל הזמן שנדרש להכשיר טבח.

שושנה שטראוס: אני יכולה לומר, שלא היו מועמדים.

אבשלום וילן: מי אמר שנדרשים רק 4 חודשים להכשרה?

אבשלום וילן: בוועדת הכלכלה הם הסבירו, שלוקח 3-5 שנים להכשיר למומחיות.

אבשלום וילן: אני יושב 9 שנים בוועדת כספים ובוועדת כלכלה.

אבשלום וילן: כל שנה מגיע אלינו תקציב הכשרה מקצועית כאשר הוא מקוצץ.

אבשלום וילן: אנו מנהלים קרבות אדירים, ועכשיו התבשרנו שנתנו לתמ"ת מיליון שקלים.

אבשלום וילן: גם אני חושב שצריך לטפל בנושא של העובדים הזרים, אבל תנו הכשרה מקצועית למקצועות הספציפיים.

אבשלום וילן: בשביל זה קיימת מדינה.

אבשלום וילן: כמה יש לכם השנה להכשרה מקצועית כוללת?

אבשלום וילן: מדוע סגרו את רוב מרכזי ההכשרה המקצועית?

אבשלום וילן: מצפים שבאופן פרטי ייפתחו מרכזי הכשרה.

אבשלום וילן: אחוזי האבטלה עולים, ואנשים יורדים מהארץ.

אבשלום וילן: למה מה שטוב לשוויץ ולגרמניה, שמכשירות אנשי מקצוע, לא טוב לנו?

אבשלום וילן: אני אומר לך, אדוני היושב ראש, אסור לנו לתת לסעיף כזה לעבור, עד שלא נראה כמה הולך להכשרה מקצועית.

אבשלום וילן: אז זה יהיה הגיוני.

אבשלום וילן: מה אנחנו עושים היום?

אבשלום וילן: מגדילים את האבטלה, פוגעים בתעשייה ומחכים לאיזה שוק חופשי.

אבשלום וילן: גם באמריקה זה כבר לא עובד.

אבשלום וילן: איפה שיש כשלי שוק, צריך להתערב.

אבשלום וילן: אצלנו הזניחו לחלוטין את כל הצד הזה של המשוואה, וגורמים נזק אדיר למשק הישראלי.

אבשלום וילן: על מה מדובר פה?

אבשלום וילן: 40,000,000 שקלים במאקרו.

אבשלום וילן: לא ראיתי אחד מאגף התקציבים באוצר, שיבוא לכאן ויעשה את החישוב במאקרו ברצינות.

אבשלום וילן: הכל זו אידיאולוגיה בגרוש, שלא נכונה מתמטית.

אבשלום וילן: תמיד שיש פרדיגמה כלכלית, כל האוניברסיטאות מדקלמות אותה.

אבשלום וילן: ההצעה הזו מבחינה כלכלית טהורה איננה נכונה, ולכן אנחנו כוועדת כספים לא צריכים לאשר אותה.

חנניה אזולאי: אני רוצה לדבר על הנושא של הכשרת עובדים.

חנניה אזולאי: לפני 10 שנים הכנו תוכנית עם האגף להכשרה מקצועית, על מנת להכשיר מנהלי עבודה באגף הפרחים.

חנניה אזולאי: מאז ועד היום אנו במשא ומתן.

חנניה אזולאי: גם לפני מספר חודשים משרד החקלאות תמך בהצעה הזו, וביקש ליישם אותה.

חנניה אזולאי: פנינו לבן משה שלום, שהוא אחראי על האגף להכשרה מקצועית, אבל עד היום לא קיבלנו התייחסות.

חנניה אזולאי: רפול, ז"ל, יעקב צור ושמחון, כולם תמכו אבל האוצר לא היה מוכן להשקיע.

חנניה אזולאי: מה כן?

חנניה אזולאי: אגרות כן, מיסוי כן, להקשות כן.

חנניה אזולאי: פעם אחת חייבים לעשות מהלך הפוך.

חנניה אזולאי: קודם הכשרה למען קליטת ישראלים, ורק אחר כך העונשים.

חנניה אזולאי: היום אתם אמנם צובעים את הכסף, אבל ברגע שהוא לא מנוצל הוא נשאר בקופת המדינה.

חנניה אזולאי: רן כהן העביר חוק של 5,000,000 שקלים לסיוע בחקלאות, ועד היום זה לא מיושם.

חנניה אזולאי: חייבים פעם אחת ולתמיד להסדיר את הנושא הזה.

רן כהן: אגב, היתה התחייבות של משרד החקלאות ומשרד האוצר, להציג את הפיילוט של ה-5,000,000 שקלים בתחילת המושב הזה.

רן כהן: היום אנחנו נמצאים יום לפני תום המושב, ועוד לא הציגו זאת.

אבשלום וילן: מעבירים חוק היסטורי של השתלת איברים, הרבנים אישרו, ועומד שר האוצר ומכשיל חוק על 5,000,000 שקלים.

אבשלום וילן: מדובר בכסף למכן הסברה, כי בלי שהציבור יידע לא יקרה כלום.

אבשלום וילן: זה לא משנה אם אנו מדברים על דתיים או חילוניים, להרבה אנשים יש פחד.

אבשלום וילן: דרך מסע הסברה ניתן לשכנע אותם, למה אין מה לחשוש מתרומת איברים.

אבשלום וילן: אין בושה לשר האוצר במדינת ישראל.

אבשלום וילן: על זה הוא מתעקש, על נושא של הצלת חיים שעומד בקונצנזוס כללי.

אבשלום וילן: זה מראה לך, שסדרי העדיפויות הם לא נכונים.

אבשלום וילן: אחרי שהוועדה ישבה שנה וחצי והגיעו להסכמה פה אחד, הוא בא ודורס אותו בצורה גסה.

רן כהן: על חוק ממשלתי ולא פרטי.

יצחק גלנטי: הם הרוויחו 5,000,000 שקלים.

יצחק גלנטי: הציבור לא צריך לדעת, מה מותר ומה אסור.

יצחק גלנטי: חסכו 5,000,000 שקלים.

רביב סובול: המסע הזה עובד, והוא עובד יותר טוב אפילו.

רביב סובול: במקום לבזבז כסף על מודעות, עושים את זה דרך העיתונאות עצמה.

רן כהן: בזה אתם טועים.

יצחק גלנטי: יותר טוב מפה לאוזן.

אבשלום וילן: כאשר האוצר רצה להעביר את התוכנית הכלכלית, הוא לקח משרד פרסום במיליון דולר ועשיתם מסע פרסום על מנת להסביר את התוכנית הכלכלית.

אבשלום וילן: למה עשיתם את זה?

אבשלום וילן: לא היו חסרות כתבות של כל המדורים הכלכליים.

רביב סובול: המסע הזה לא עלה 50,000,000 שקלים.

יצחק גלנטי: דובר על 5,000,000 שקלים ולא על 50,000,000 שקלים.

רביב סובול: ל-10 שנים.

יצחק גלנטי: אם תחשב את זה ל-100 שנה, תגיע לסכום גדול יותר.

אבי ברק: אני רוצה לרגע לעזוב את הסושי ואת הפרחים, ולחזור לעניין של התעשייה.

אבי ברק: בתעשייה יש היום היתרים ל-1,100 עובדים מתוך 365,000

אבי ברק: העובדים הקיימים בתעשייה.

אבי ברק: 1,100 זה המספר לאחר ההפחתה מ-1,400.

אבי ברק: אם לא נעצור את זה, בשנה הבאה יאושרו רק 700 עובדים ובשנת 2010 יהיו אפס עובדים.

אבי ברק: המפעלים צריכים להגיש בקשה פרטנית לגבי כל אחד לוועדה מיוחדת, שמורכבת מפקידי משרד העבודה, משרד התמ"ת, בודקת אחד-אחד ומאשרת רק במקרה שאכן מדובר בבעל תפקיד חיוני, שאין ישראלים לביצוע התפקיד הזה ושהתועלת שמביא העובד הזר עולה על הנזק.

אבי ברק: הסכמנו שזה יהיה שכר גבוה, 50% משכר המינימום.

אבי ברק: היום אנחנו צריכים לשלם 5,000 שקלים משכורת בסיס לעובד זר, ולא 3,800 כמו שכר המינימום.

אבי ברק: זה יוצר בעיות במפעלים, זה יוצר אפליה, אבל הסכמנו לזה מתוך המטרה שלא לתת למעסיקים את ההזדמנות לקחת עובד זר בזול ולהתאמץ יותר.

אבי ברק: במקביל, בנינו את תוכנית ההכשרה ביחד עם המעסיקים כולם.

אבי ברק: לצערי, לא כל כך ביחד עם התמ"ת, שלא רצה להוציא את המונופול הזה מידיו.

אבי ברק: בנינו תוכנית הכשרה מסודרת ומאורגנת עם גיבוי כספי, וקיבלנו את האישור.

אבי ברק: כרגע עוצרים לנו את התקציב, וההורדה נמשכת.

אבי ברק: מתוך ה-1,100 ישנה קבוצה אחת של עובדים שאנחנו יכולים להכשיר אותה.

אבי ברק: ישנה קבוצה אחרת שאחנו לא מתכוונים להכשיר, כי אף אחד לא יכשיר בארץ אנשים למקצועות שלא באים אליהם, בורסקאות וכו', או למקצועות שאין סיכוי ללמד אותם בארץ, כמו מבלטנים.

אבי ברק: בסך הכל יש כמה מאות בארץ, ולומדים את זה רק בחו"ל במשך 3 שנים.

אבי ברק: ביקשנו שישאירו לנו 400 איש כדי שנוכל להמשיך את המקצועות האלה בלבד.

אבי ברק: הם אמרו לנו: אנחנו רוצים להגיע לאפס עובדים, ולכן תשלמו כפול מהשכר הממוצע, חצי מזה יהיה לצורך האגרה, 84,000 שקלים, שתוחזר בצורה של תמיכה.

אבי ברק: אני לא מאמין שנקבל את ה-40,000,000 שקלים בתקופה הקרובה, והתוצאה היא שבשנה הבאה נצטרך להוריד לחצי את מספר העובדים הזרים, עם כל המשמעות שיש לזה על מקומות העבודה ועל כמות הישראלים.

יצחק גלנטי: קודם דיברת על 400 מבלטנים.

אבי ברק: אני דיברתי על מספר עובדים במקצועות, שאין סיכוי להכשיר אותם בארץ.

אבי ברק: המינימום שאותם לא נוכל להכשיר, זה 400 עובדים.

אבי ברק: אנחנו מבקשים להשאיר את ה-400 העובדים האלה במחיר של 5,000 שקלים לחודש.

אבי ברק: עם כל היתר אין לנו בעיה.

אבי ברק: אם תתנו לנו את התקציב, אנחנו נצליח להכשיר אותם.

אבי ברק: מדובר על עיבוד שבבים וריתוך.

אבי ברק: הכשרה לעיבוד שבבי אנחנו עושים גם בלי התקציב, למרות שזה עדיין לא כל כך הולך.

אבי ברק: לגבי ריתוך זה קצת יותר קשה, כי אנשים לא יבואו ללא דמי קיום.

רן כהן: למה אי אפשר ללמוד את המבלטנות?

אבי ברק: כי אין מי שילמד את זה בארץ.

אבי ברק: טקסטיל היה אפשר, אבל היום אי אפשר וגם לא כדאי.

אבי ברק: שנקר נסגר, ולא לומדים יותר טקסטיל.

אבי ברק: עוד שנתיים-שלוש גם לא יהיה צורך באנשי טקסטיל.

אבי ברק: מבלטנות ועוד כמה מקצועות בתחום המתכת, אלה מקצועות שלא מלמדים אותם בארץ כי לא כדאי.

אבי ברק: יש מספר מקצועות, שישראלים לא יבואו אליהם או שישראלים לא יקבלו פה הכשרה.

אבי ברק: אנחנו מדברים על 400 איש מתוך תעשייה של 400,000 איש.

אבי ברק: בנוגע לאגרה, אני חושש שאנחנו נמשיך לעמוד בהתחייבות החתומה ולהוריד את מספר העובדים הזרים, לא נקבל שום תקציב ולא יהיו לנו במקומם עובדים ישראלים.

אבשלום וילן: אני לא מבין את שני הצדדים של המשוואה.

אבשלום וילן: אם אתה הולך בתהליך שבו אתה מכשיר את הישראלים ומקטין היתרים, יש בזה היגיון.

אבי ברק: זה מה שאני רוצה.

אבשלום וילן: אז מה ההיגיון לרדת למינימום, ולהגיד: אני מוכן לשלם אגרה בסך 84,000 שקלים, ותחזיר לי את זה חזרה בדרך עקיפה.

יהודה שגב: הסברנו את זה לפני שהגעת, ואני אסביר את זה שוב.

יהודה שגב: אנחנו הסכמנו עם האוצר על תוכנית שלושה שלבים.

יהודה שגב: בשלב הראשון יורדים לאפס עובדים זרים.

יהודה שגב: בשלב שני אנו מקבלים חלק מהאגרה חזרה, על מנת לתמרץ את התעשיינים לקלוט עובדים ישראלים.

יהודה שגב: בשלב השלישי אנחנו מכשירים עובדים לאותם מקצועות שאבי דיבר עליהם.

יהודה שגב: הסכמנו איתם על שלושת השלבים, אבל יש דבר אחד שלא מבוצע - לא יודעים להעביר את הכסף.

יהודה שגב: אנחנו מאשרים את כל מה שכתוב בהצעה, אבל אנחנו מבקשים שיפעילו את זה כאשר הם יממשו את הסיכום שהם חתמו עליו.

יהודה שגב: שיעבירו לנו את הכסף, אנחנו נעביר אותו למפעלים, אנחנו נזיע על מנת להביא את האנשים, אבל שיעמדו בהסכמים.

יהודה שגב: אני בא מתל אביב כדי לבקש שיעמדו בהסכמים.

רן כהן: תשבו עם שר התמ"ת.

רן כהן: זה התפקיד שלו.

יהודה שגב: ישבנו עם שר התמ"ת ועם מנכ"ל משרד התמ"ת, והם אמרו לנו שיהיה בסדר.

יצחק גלנטי: רביב, מדוע הכסף מתעכב ולא מועבר?

רביב סובול: הכסף לא מתעכב.

רביב סובול: על מנת להעביר את הכסף מתקציב המדינה להתאחדות התעשיינים, על מנת שתוכל לממש את כל האופרציה שסוכמה, צריך פטור ממכרז.

רביב סובול: אנחנו הקמנו ועדת מכרזים משותפת של אגף החשב הכללי עם משרד התמ"ת, על מנת לייצר את אותו פטור ממכרז ולהצליח לחתום על ההסכם.

יצחק גלנטי: כמה זמן הבירוקרטיה הזו נמשכת?

יהודה שגב: מנובמבר 2006.

יצחק גלנטי: באיזה שלב הוועדה נמצאת?

רביב סובול: ועדת המכרזים הוקמה לפני שלושה חודשים.

אבשלום וילן: למה רק שנה וחצי אחרי שנחתם ההסכם הקימו את הוועדה?

רביב סובול: כי היו הרבה נשמות טובות שניסו לסכל את ההסכם הזה.

אבשלום וילן: אבל אני מבין, שההסכם הזה טוב לכם וגם טוב להם.

רביב סובול: נכון.

רביב סובול: משרד התמ"ת לא היה שמח להיכנס לעסק הזה ולהעביר את השליטה שלו על ההכשרה המקצועית למישהו אחר, ולקח הרבה זמן עד שהשתכנעו שם להיכנס לתהליך הזה ולהסכים להקמת הוועדה.

יצחק גלנטי: עוד כמה זמן נחוץ על מנת שאפשר יהיה להעביר את הכסף?

רביב סובול: זה ייקח עוד כמה חודשים.

רביב סובול: אם נראה שזה לא זז, אנחנו ננסה למצוא שיטות אחרות להצליח להעביר את המהלך הזה, גם אם זה יגרום לכך שהוא יעלה יותר כסף כי עוד גורמים שירצו לעשות תהליך דומה.

יצחק גלנטי: אם זה ייקח עוד כמה חודשים עד שזה יקרום עור וגידים ואפשר יהיה להעביר את הכסף, האם לא ניתן בינתיים לעכב את הוצאת העובדים הזרים מהמערכת?

קריאה: או את התשלום.

יצחק גלנטי: את אותו פסק זמן שאתה לוקח, תן להם.

רביב סובול: צריך להבין, שהחקיקה הזו מדברת על סוף התהליך, משהו שייכנס לתוקף בשנת 2010 כרגע אנחנו מכינים את התשתית החקיקתית למהלך של תחילת שנת 2010.

יצחק גלנטי: ועד אז יוציאו את העובדים הזרים, או ישלמו קנס עליהם.

רביב סובול: קנס לא משלמים.

יצחק גלנטי: אני מתכוון להיטל.

רביב סובול: המטרה היא, כן להעביר את המהלך הזה.

רביב סובול: זה נכון שהוא נתקל בקשיים, אבל אנחנו נעשה אותו.

רוני שטרן: אנחנו בענף המסעדנות משלמים כבר שנתיים משכורת של 8,000 שקלים לכל עובד על מנת לקבל ויזה.

רוני שטרן: יש עשרות אלפי טבחים במדינת ישראל שמרוויחים רק 4,000 שקלים או 5,000 שקלים, ואף אחד מהם לא בא לענף שלנו.

רוני שטרן: זה אומר דרשני.

רוני שטרן: לגבינו המצב חמור יותר.

רוני שטרן: אנחנו היינו אמורים להיות מקוצצים מ-900 ל-500 עובדים בראשון לינואר האחרון, כאשר בראשון לינואר הקרוב כבר להיות עם אפס עובדים.

רוני שטרן: כלומר, החרב אצלנו כבר חותכת.

רוני שטרן: אנחנו נמצאים כרגע בשלב של בג"צ, ובגלל זה עוד לא גרשו עובדים והרסו את הענף.

רוני שטרן: אנחנו צריכים את העזרה של המחוקקים, שיעבירו מסר שעושים פה דברים לא ראויים ולא נכונים.

רוני שטרן: אנחנו משלמים 150,000,000 שקלים מיסים בשנה.

רוני שטרן: זה חלק מתקציב מדינת ישראל.

אבשלום וילן: זה חלק מההכנסות ולא מהתקציב.

ארנון וולצקי: אני רוצה להגיב לדבריה של עו"ד שטראוס.

ארנון וולצקי: אנחנו לא טוענים, שישראלים יכולים להכין אוכל במקום הטבחים הזרים.

ארנון וולצקי: העובדה שאת או אשתי מסוגלות לקחת אגרול קנוי ולשים אותו בשמן עמוק, עדיין לא הופכת אתכן לטבחיות אתניות.

ארנון וולצקי: אנחנו כן אומרים, שבמידה והמדינה חושבת אחרת שתוכיח את זה.

ארנון וולצקי: אם היא תוכיח את זה, אנחנו לא נמנע את החלפת הטבחים הזרים בטבחים ישראלים שעברו הכשרה.

ארנון וולצקי: תהליך ההכשרה שנבנה עם תדמור מבוסס על 6 חודשי הכשרה ועוד 6 חודשי סטאז' ולא 4 חודשים, עו"ד שטראוס.

ארנון וולצקי: אל תכניסי לנו מילים לפה, שאינן נכונות.

ארנון וולצקי: יש במדינת ישראל עוד 100 טבחים זרים שלא עובדים במסעדות, אלא אצל יהלומנים הודים.

ארנון וולצקי: בחברות קבלניות שעושות פרויקטים, כמו פרויקט הרכבת הקלה, יש גם כן טבחים זרים.

ארנון וולצקי: למה?

ארנון וולצקי: כי הזרים האלה לא יכולים לאכול את האוכל שהישראלים מכינים.

רביב סובול: אני מניח, שהיהלומנים ההודים יוכלו לשלם פעמיים השכר הממוצע.

ארנון וולצקי: לא נכון.

ארנון וולצקי: לא מוטלת עליהם חובה לשלם שכר מינימום של 8,000 שקלים.

ארנון וולצקי: יש פה משחק כפול.

ארנון וולצקי: אנחנו קטנים וחלשים, ואנחנו לא מסוגלים להגיע לאותם הישגים שגורמים אחרים שמקבלים את הטבחים מסוגלים.

ארנון וולצקי: אני מתחייב, שאין מצב בו בגלל טבח הודי לא מועסק ישראלי.

ארנון וולצקי: עם זאת, אני יכול לומר כי על כל אחד מהטבחים המועסקים אצלנו מועסקים 7 ישראלים.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה לסכם את הישיבה.

סטס מיסז'ניקוב: ברור שהדיון תם ולא נשלם.

סטס מיסז'ניקוב: אנו נתכנס גם בפגרה בנושא הזה.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו לא נצביע היום על ההצעה הממשלתית.

רן כהן: סטס, לא צריך להצביע אבל צריך להודיע למנכ"ל משרד ראש הממשלה, שהוועדה המשותפת הזו לא תמשיך לחוקק את החוק הזה עד שלא נקבל תוכנית משביעת רצון להכשרה מקצועית.

סטס מיסז'ניקוב: למה אתה מתייחס למנכ"ל משרד ראש הממשלה?

רן כהן: כי זה אומר ככה וזה אומר ככה.

רן כהן: מי אחראי לזה?

רן כהן: שר האוצר-לא.

רן כהן: שר התמ"ת-לא.

רן כהן: צריך גורם שמארגן את כל משרדי הממשלה.

רן כהן: אי אפשר שהכנסת תהיה חותמת גומי.

רן כהן: אגב, אני בעד האגרה.

רן כהן: אני נגד זה שיעסיקו עובדים זרים במקום ישראלים, אבל צריך שזה יהיה מותנה בהכשרה.

סטס מיסז'ניקוב: זו ההחלטה של הוועדה.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו פונים למנכ"ל משרד ראש הממשלה, להטיל את כל כובד משקלו על כך שיופעלו תוכניות הכשרה לפני שמגרשים עובדים זרים.

רביב סובול: צריך לפנות למנכ"ל משרד התמ"ת ולא למנכ"ל משרד ראש הממשלה.

רן כהן: גם וגם.

סטס מיסז'ניקוב: אני לא פונה למנכ"ל משרד התמ"ת, כיוון שמנכ"ל ראש הממשלה הוא גורם מאחד, והוא יידע מאיפה לקחת כסף ולאן להזרים אותו.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו קוראים לממשלת ישראל, לא לגרש ולא להפעיל שום תוכנית לגירוש עובדים זרים מקצועיים, לפני שמופעלות תוכניות להכשרת עתודה ישראלית מתאימה לאותם מקצועות.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו נמשיך לעבוד גם בפגרה.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה, הישיבה נעולה.