ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 337, 2008-03-19 09:30

אופיר פינס-פז: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

אופיר פינס-פז: על סדר היום שלנו הפיגוע בישיבת מרכז הרב בירושלים.

אופיר פינס-פז: בהמשך נדון גם באירועים בג'בל מוכבר.

אופיר פינס-פז: בסופו של דבר, שני האירועים התרחשו במחוז ירושלים.

אופיר פינס-פז: אני מודה למפקד מחוז ירושלים, ניצב פרנקו שמשתתף בישיבה אתנו.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להתחיל את הישיבה בדבר שהוא כביכול לא קשור, אבל בעיניי הוא קשור.

אופיר פינס-פז: ממשלת ישראל החליטה לקדם תזכיר הצעת חוק שייצר מהפיכה בשיטת החקירה במשטרה, ובעצם להצר את צעדי המשטרה בכל מה שקשור ביכולת שלה לחקור.

אופיר פינס-פז: אני רואה קשר בין הדברים, כי אני מצפה מממשלת ישראל שלא תעסוק בוקר, צהרים ולילה בשאלה איך מצרים את פעולת המשטרה, איך מסנדלים אותה ואיך מקשים על המשטרה, אלא להיפך.

אופיר פינס-פז: אני מצפה מממשלת ישראל שתגבה את משטרת ישראל, תייצר לה את כלי עבודה הנדרשים ואת הגיבוי הציבורי.

אופיר פינס-פז: כשאני רואה שכל מה שמעניין את הממשלה זה איך לעצור חקירות, שאולי גורמות לחוסר נעימות ואפילו אולי לעינוי דין לנחקרים, אבל בוודאי בשיטה הזאת לעולם לא נגיע לחקר האמת, ותמיד ניתן לעבריינים המתוחכמים לצאת מכל דבר.

אופיר פינס-פז: אני רואה בזה סוג של הבעת אי-אמון במשטרת ישראל מצידה של ממשלת ישראל.

אופיר פינס-פז: זה עוד צעד, שמצטרף לשורה ארוכה של צעדים שמשדרים כל הזמן מהממשלה הנוכחית חוסר אמון במערכת שלטון החוק, במערכת אכיפת החוק.

אופיר פינס-פז: את המהפכות אני ממליץ לממשלה לשמור לתחומים אחרים, שזקוקים למהפיכות.

אופיר פינס-פז: משטרת ישראל זקוקה בעיקר לגיבוי ולכלי עבודה.

אופיר פינס-פז: יש פה הצעת חוק, שעברה בקריאה ראשונה בוועדה, על תגבור מצבת השוטרים במשטרת ישראל.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק הזו תקועה כי הממשלה החליטה לחזור בה מתמיכתה בחוק הזה בקריאה הטרומית.

אופיר פינס-פז: זו הצעת חוק של שי חרמש, הצעת חוק חשובה מאוד.

זבולון אורלב: ההצעה היא שיוסיפו שוטרים לאגף החקירות.

אופיר פינס-פז: נכון.

אופיר פינס-פז: אבל אל תשכחו שאגף החקירות היום הוא אגף חקירות ומודיעין.

אופיר פינס-פז: מי שלא רוצה חקירות גם לא רוצה מודיעין, מי שלא רוצה מודיעין מגיע גם למה שקרה בירושלים.

אופיר פינס-פז: הפיגוע במרכז הרב הוא פיגוע חמור, קשה, מקומם, לא אנושי.

אופיר פינס-פז: לא שיש פיגוע שהוא כן אנושי.

אופיר פינס-פז: זה דבר שהדעת לא סובלת אותו.

אופיר פינס-פז: השנאה, הטירוף, זה בא מעולמות אחרים, והפגיעה היא אנושה וכואבת.

אופיר פינס-פז: החלטנו לקיים את הדיון הזה בוועדה משום שאנחנו אחראים מבחינה פרלמנטרית על פעילות משטרת ישראל והמשרד לביטחון פנים.

אופיר פינס-פז: אנחנו סבורים שהכנסת צריכה לקבל דין וחשבון על מה שקרה במרכז הרב, במובן של איך פעלו המערכות לנוכח הפיגוע הנורא הזה.

אופיר פינס-פז: הייתה הדלפה או אמירה מכוונת שיצאה מהמשטרה, שבמהלך הבחינה שלה את עצמה הסתבר שהיו כוחות משטרה בשטח שלא התעמתו מול המפגע הרצחני בזמן אמת, אלא החליטו, בשיקול דעת שלהם, לעשות דברים כדי למנוע דברים שיקרו מבחוץ פנימה, ולא דברים שקרו פנימה.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע אם הדברים האלה אכן קרו, איך הם קרו ומה ההסבר להם אם הם קרו.

אופיר פינס-פז: בשביל זה הזמנו את מפקד המחוז.

אופיר פינס-פז: בחלק השני של הישיבה נעסוק באירועים שקרו בג'בל מוכבר.

אופיר פינס-פז: יש קשר בין הדברים במובן אחד, שהמשטרה אמרה גם בג'בל מוכבר שהיא הופתעה, לא הייתה ערוכה.

אופיר פינס-פז: כמובן שהדברים קרו בירושלים ובסמיכות, אבל בכל זאת אלה שני אירועים נפרדים, ולכן נדון בהם באותה ישיבה אבל בשני חלקים נפרדים, כי אני רוצה לייחד את תשומת הלב הראויה לכל אחד מהנושאים בנפרד.

אופיר פינס-פז: אדוני, מפקד מחוז ירושלים, פתח פיך ויאירו דבריך.

ניצב אהרון פרנקו: תודה על דברי הפתיחה שלך והתמיכה במשטרה, כי היא צריכה את זה.

ניצב אהרון פרנקו: לעניין הפיגוע, אכן פיגוע קשה מאוד, שמתרחש אחרי מספר שנים של שקט באזור ירושלים.

ניצב אהרון פרנקו: לא מזמן סיכמנו את שנת 2007, ולשמחתנו זו שנה שהסתיימה ללא שום פיגוע חריג, למעט ארבעה נפגעים ללא אף הרוג.

ניצב אהרון פרנקו: לכן, עבורנו האירוע הזה בישיבת מרכז הרב היה אירוע קשה, אבל משטרת ישראל, בהיותה אמונה על הביטחון בעיר הבירה, נמצאת כל ימות השנה במוכנות להתמודד עם אירועים כאלה.

ניצב אהרון פרנקו: נתמקד באירוע עצמו.

ניצב אהרון פרנקו: היום אוכל להרחיב כי סיימנו את התחקירים שלנו ואנחנו יכולים לצייר את התמונה הברורה והמדויקת של כל מה שהתרחש בזירה.

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו מדברים על אירוע שקרה ביום 6 במרץ.

ניצב אהרון פרנקו: בשעה 20:30 חדר המגע לישיבת מרכז הרב והחל במסע הרג, שנמשך דקות ספורות.

ניצב אהרון פרנקו: בתום אותו מסע הרג, לצערנו, ספרנו שמונה הרוגים ו-12 פצועים, מחציתם מפגיעות ירי והיתר פגיעות כתוצאה מהימלטות וקפיצה מקומות גבוהות.

ניצב אהרון פרנקו: אתן את לוח הזמנים כדי שנבין את האירוע.

ניצב אהרון פרנקו: ההערכה שלנו היא שהוא החל ב-20:30.

ניצב אהרון פרנקו: קריאות ה-100 הראשונות מגיעות למוקד המשטרה, ובמקביל גם למד"א, ב-20:36.

ניצב אהרון פרנקו: היה ריבוי של קריאות, סיכמנו את הערב הזה עם 1,200 קריאות למוקד שעסקו באירוע הירי.

ניצב אהרון פרנקו: כתוצאה מהקריאות שודר לניידות האירוע.

ניצב אהרון פרנקו: הניידת הקרובה ביותר שהתה ברחוב הרצל.

ניצב אהרון פרנקו: מתמונת הנוף שלנו, שמתארת את מיקום הניידות בכל זמן נתון על-פי המחשוב שקיים בניידת - - -

אופיר פינס-פז: הוועדה קיימה סיור במחוז ירושלים לא מזמן, וראינו חלק מהאמצעים שאתה מדבר עליהם.

ניצב אהרון פרנקו: הניידת הזו, שהייתה הקרובה ביותר, היו בה שני שוטרים.

ניצב אהרון פרנקו: הם היו ברחוב הרצל והגיעו סמוך לרחוב.

ניצב אהרון פרנקו: התקהלו שם כ-40 איש והצביעו לעבר הישיבה, ששם התרחש האירוע.

ניצב אהרון פרנקו: הם נכנסו בכביש הנגדי וגלשו לכיוון הישיבה.

ניצב אהרון פרנקו: תוך שהם עוברים ליד הישיבה הם שמעו ירי וראו אוטובוס שעולה במעלה הרחוב.

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו מדברים על רחוב צבי יהודה.

ניצב אהרון פרנקו: האוטובוס היה מלא אנשים.

ניצב אהרון פרנקו: השוטרים ירדו מיד ועצרו את האוטובוס, פתחו את הדלת וביקשו מהנוסעים לרדת מהאוטובוס וללכת לצד ההפוך.

ניצב אהרון פרנקו: השוטר השאיר את השוטרת להשגיח על האוטובוס והוא עצמו לקח את הנשק הארוך וניגש לכיוון הישיבה.

ניצב אהרון פרנקו: הוא קיבל את הדיווח על האירוע ב-20:38 והגיע לזירה 20:40.

ניצב אהרון פרנקו: הניידת הייתה במקום, כי היא דיווחה על כך ששומעים יריות מתוך הישיבה.

ניצב אהרון פרנקו: השוטר, עם הנשק עליו, נכנס בשער הישיבה, ואם תרצו אפשר יהיה לראות את התהליך כולו לראות בתמונות.

ניצב אהרון פרנקו: יש לנו מצגת.

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו רואים את לוח הזמנים מרגע התרחשות האירועים ועד חיסול המחבל, שסיים את האירוע בשלב הזה.

ניצב אהרון פרנקו: ב-20:36 התקבלו ההודעות, בשעה 20:46, להערכתנו, נגמרו היריות והמחבל נוטרל.

ניצב אהרון פרנקו: זאת אומרת, ההערכה שלנו היא שהאירוע נמשך 15 עד 16 דקות, מרגע כניסתו של המחבל ועד חיסולו.

ניצב אהרון פרנקו: קדמו לאירוע הזה קריאות כל היום, ורק במשמרת הצהרים התקבלו במוקד ה-100 כ-22 אירועים של שמיעת פיצוצים של קפצונים.

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו מדברים על ראש חודש אדר, זו תופעה שקימת בכל הארץ.

ניצב אהרון פרנקו: היא בולטת מאוד בירושלים, בעיקר ברחוב החרדי.

ניצב אהרון פרנקו: משנכנס אדר מרבין בשמחה, אנחנו סופגים את זה בהמון קריאות של שמיעת פיצוצים של קפצונים.

ניצב אהרון פרנקו: הניידות מוקפצות כדי לבדוק כל אירוע כזה.

ניצב אהרון פרנקו: גם כאן, חיכו לשמוע - - -

אופיר פינס-פז: אנחנו הרי יודעים שהרבה הודעות שמגיעות למוקד אתם מתייחסים אליהן כאל הודעות שווא, כתוצאה מהרבה מאוד הטרדות למוקד המשטרה.

אופיר פינס-פז: איך התייחסתם להודעה הזאת?

אופיר פינס-פז: האם מיד הבינו שאירוע?

ניצב אהרון פרנקו: כשיש הודעה בודדת היא נבחנת ונבדקת, ברגע שנכנסות מאות שיחות זה אומר שבוודאות אירוע חריג.

ניצב אהרון פרנקו: זו האינדיקציה, ופה היו 1,200 קריאות באירוע הירי.

ניצב אהרון פרנקו: 1,100 מהקריאות האלה נענו על ידי המשטרה, רק על מאה קריאות המשטרה לא הצליחה לענות, בגלל עומס.

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו רואים בלוח הזמנים שהניידת מגיעה ב-20:40.

ניצב אהרון פרנקו: כשהשוטר עומד בכניסה לישיבה מגיע קצין הצנחנים, דוד שפירא, סרן מגדוד 890, כשהוא חמוש ב-16-M ונכנס למבנה.

ניצב אהרון פרנקו: היות שהוא למד שם הוא מכיר את המבנה.

ניצב אהרון פרנקו: שניות אחריו מגיע צוות בילוש, שהיה פעילות באזור בנייני האומה.

ניצב אהרון פרנקו: הוא הגיע מיידית לאירוע, והצטרפו שני הבלשים.

ניצב אהרון פרנקו: גם הם נכנסו לתוך הישיבה.

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו מעריכים שתי דקות של חתירה למגע, הן של דוד שפירא, הן של אזרח בשם יצחק דדון, תלמיד הישיבה שהיהבמקום, ושני הבלשים.

ניצב אהרון פרנקו: היה קרב ירי עם המחבל שבסיומו הוא חוסל.

ניצב אהרון פרנקו: לפי לוח הזמנים שלנו והקריאות בקשר אנחנו מעריכים שב-20:46 השלב של ניטרול המחבל בוצע.

אופיר פינס-פז: אם שפירא לא היה שומע את היריות מהבית, מה היה קורה?

אופיר פינס-פז: המשטרה הייתה שם.

ניצב אהרון פרנקו: המשטרה הגיעה דקה לפני שפירא.

ניצב אהרון פרנקו: הניידת של השוטר הגיעה בדיוק לפני שפירא.

ניצב אהרון פרנקו: המחבל הגיע עם רכב ההסעה, החנה אותו ברחוב דגל ראובן ועלה במעלה רחוב צבי יהודה לכיוון הכניסה לישיבה.

ניצב אהרון פרנקו: המחבל מגיע דרך הכניסה הראשית.

ניצב אהרון פרנקו: יש שתי כניסות, אחת מימין ואחת משמאל כשבפנים חצר.

ניצב אהרון פרנקו: המחבל נכנס דרך הכניסה הימנית.

ניצב אהרון פרנקו: הוא עולה במעלה המדרגות, שזו חזית הפנימייה.

אופיר פינס-פז: אין מאבטח בכניסה?

ניצב אהרון פרנקו: אין מאבטח בכניסה הזאת.

ניצב אהרון פרנקו: היה מאבטח בצד השני של הישיבה.

אופיר פינס-פז: לא אמור להיות מאבטח בכניסה הזאת?

ניצב אהרון פרנקו: לא אמור, כי זו הישיבה הגבוהה.

ניצב אהרון פרנקו: בישיבה של הצעירים יש אבטחה.

אופיר פינס-פז: אתה חושב שהמחבל ידע שפה אין ושם יש?

ניצב אהרון פרנקו: ארחיב בעניין המחבל בהמשך, כי היום אנחנו יודעים קצת יותר לגביו.

ניצב אהרון פרנקו: הוא עולה במעלה המדרגות, כשהוא נושא בידיו קרטון טלוויזיה.

ניצב אהרון פרנקו: הוא מניח אותו על המעקה שבתמונה, והתלמידים שעמדו ברחבה שאלו אותו מה הביא.

ניצב אהרון פרנקו: אז הוא שולף מתוך הקרטון נשק ארוך ופותח בירי לעבר התלמידים שהיו על המרפסת.

ניצב אהרון פרנקו: שלושת התלמידים שעמדו שם, המחבל יורה לעברם והם נמלטים פנימה, לכיוון הכניסה לספריה ועזרת הנשים.

ניצב אהרון פרנקו: המחבל יורה בשני תלמידים שעמדו בכניסה והורג אותם.

ניצב אהרון פרנקו: מתוך ארבעת התלמידים שהיו שם, התלמיד שצעד לכיוון המחבל עולה לבית המדרש ומזהיר קבוצה של תלמידים שהיו בקומה העליונה שיש מחבל בישיבה; תלמיד שני נכנס לשירותי הנשים ומסתגר בפנים; תלמיד שלישי, שנפצע, מצליח להימלט דרך מדרגות עזרת הנשים, ובהמשך הוא מקבל טיפול ומפונה; תלמיד רביעי, שכנראה נפצע קשה יותר, מאבד את ההכרה ומתמוטט על המדרגות בפנים, ושם הוא מוצא את מותו.

ניצב אהרון פרנקו: נכון לעכשיו, ספרנו שלושה הרוגים.

ניצב אהרון פרנקו: בהמשך, אחרי שהמחבל ירה והתלמידים נמלטו, הוא הולך לאורך הפרוזדור.

ניצב אהרון פרנקו: יש דלת שמובילה לישיבה, אבל היא הייתה נעולה.

ניצב אהרון פרנקו: אז הוא יצא והלך לאורך הפרוזדור, לדלת הכניסה הראשית לספריה.

ניצב אהרון פרנקו: הוא מתחיל בירי בתוך הספרייה, ותלמידים שהיו בספריה נורים על ידי המפגע.

ניצב אהרון פרנקו: הצלחנו להבין שבשעות כאלה הספרייה בדרך כלל הומה באנשים.

ניצב אהרון פרנקו: זה היה ערב ראש חודש אדר, וחלק גדול מהתלמידים היו בשני אירועים גדולים, שמשטרת ירושלים טפלה בהם באותו ערב.

ניצב אהרון פרנקו: האחד, תפילת זעקה שהייתה בכותל בשעות הערב, בהשתתפות 2,000.

ניצב אהרון פרנקו: לאחר מכן היה סבב שנקרא סבב אל הר המור, סביב העיר העתיקה, שהשתתפו בו 5,000 אנשי ימין.

ניצב אהרון פרנקו: חלק גדול מהתלמידים היו שם, והיו אמורים להצטרף אחר כך למסיבת ראש חודש, שהייתה אמורה להתנהל בישיבה, ולכן לא רבים היו בספריה.

ניצב אהרון פרנקו: חלק מהתלמידים הצליחו להינצל בגלל ששמעו את הצעקות והירי והסתתרו.

ניצב אהרון פרנקו: בתוך הספרייה יש שני חדרי לימוד, בתוכם הסתגרו 17-18 תלמידים.

ניצב אהרון פרנקו: 15 תלמידים נעלו את עצמם בחדר אחד, ועוד שני תלמידים נעלה את עצמם בחדר השני.

ניצב אהרון פרנקו: בשלב הזה המחבל ירה רק באלה שהיו בתוך הספרייה.

ניצב אהרון פרנקו: מתוך הספרייה הצליחו להימלט מספר תלמידים, שחלקם נפגעו, חלקם בהקרבה עילאית הצליחו לדחוף את המחבל ולצאת החוצה.

ניצב אהרון פרנקו: בשלב זה הסתיים שלב ההרג שלו, משום שהוא לא ניסה לגשת לתלמידים שהיו נעולים בתוך החדר.

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו מגיעים לשלב של הגעת אנשי המשטרה.

ניצב אהרון פרנקו: בכניסה יש לנו את תלמיד הישיבה, יצחק דדון, שברשותו אקדח.

ניצב אהרון פרנקו: הוא שמע את היריות.

ניצב אהרון פרנקו: גם הוא, כמו כולם, חשב שמדובר בקפצונים, אבל אחרי שהתעשת ושמע צעקות "מחבל, מחבל" הוא משפר עמדה ויורד דרך החלון לגג שמעל הדלת שמובילה לספרייה הוא המתין שם להזדמנות שהמחבל יציץ או יצא מהחלון כדי לבצע ירי לעברו.

ניצב אהרון פרנקו: ההזדמנות הזו לא ניתנה לו בשלב הראשון, כי המחבל כל הזמן הסתובב בתוך הספרייה.

ניצב אהרון פרנקו: בשלב הזה השוטר שהגיע עם הניידת יורד עם נשק, נכנס לחצר.

ניצב אהרון פרנקו: נורות לעברו יריות, הוא מדלג חזרה לכיוון עמוד המודעות ושוכב כדי לזהות את מקורות ירי.

אופיר פינס-פז: איך ירו עליו?

ניצב אהרון פרנקו: כשהוא נכנס לחצר הוא נצפה מהדלת של הספרייה.

אופיר פינס-פז: המחבל ראה אותו מגיע.

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו מעריכים שהוא ראה את הניידות.

ניצב אהרון פרנקו: כל מה שאני מציג פה היום זה לאור העדויות שנאספו, הראיות.

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו רואים הצלבה בין דברי איציק דדון, שראה את הניידת שמגיעה, את השוטר.

ניצב אהרון פרנקו: אחד משלים את השני, ואנחנו מקבלים את התמונה הכוללת.

ניצב אהרון פרנקו: השוטר, אחרי ששיפר עמדה, מגיע אליו הקצין דוד שפירא.

ניצב אהרון פרנקו: דוד שפירא, שגר מספר בתים מהישיבה שמע את היריות.

ניצב אהרון פרנקו: גם הוא ידע שמדובר בקפצונים, אבל כשראה שזה נמשך הוא זיהה שמדובר בצרורות.

ניצב אהרון פרנקו: הוא לקח את נשקו, שהיה בארון, וירד בריצה.

ניצב אהרון פרנקו: כשהוא הגיע לישיבה השוטר לו: תיזהר, יורים.

ניצב אהרון פרנקו: אתה לא ממוגן.

ניצב אהרון פרנקו: הוא לא נשמע לשוטר ונכנס פנימה.

ניצב אהרון פרנקו: היות שהוא מכיר את הישיבה הוא פנה ישר לדלת בית המדרש, וממנה הוא יכול היה להגיע למרחק קטן מדלת הספרייה.

ניצב אהרון פרנקו: בנקודה מסוימת מזהה את המפגע בדלת הזכוכית.

אופיר פינס-פז: אז הוא מפתיע את המחבל.

ניצב אהרון פרנקו: דלת הספרייה היא דלת זכוכית שקופה.

אופיר פינס-פז: שפירא אומר שירו גם עליו?

ניצב אהרון פרנקו: עדיין לא.

ניצב אהרון פרנקו: הוא נכנס פנימה וצפה לעבר דלת הזכוכית.

ניצב אהרון פרנקו: הוא חיכה להזדמנות שהמחבל יסתכל.

אופיר פינס-פז: התחקיר שלכם אומר שעל השוטר ירו, ועל שפירא לא ירו.

ניצב אהרון פרנקו: כן.

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו מקבלים אחר כך חיזוק לכך שמדי פעם יוצא המחבל ויורה החוצה.

ניצב אהרון פרנקו: שפירא נכנס פנימה עם הנשק ותופס עמדה מול דלת הזכוכית.

ניצב אהרון פרנקו: כלומר, על המחבל כרגע צופים גם דדון מלמעלה וגם שפירא מלמטה, ומחכים להזדמנות שהוא יתקרב לדלת.

ניצב אהרון פרנקו: בשלב מסוים הוא מתקרב לדלת, וכשהוא נותן את הגב שפירא יורה לעברו, גם דדון יורה לעברו מספר כדורים באמצעות אקדחו לכיוון כללי של הראש, ורואים את המפגע מתמוטט בסמוך לדלת הזכוכית.

ניצב אהרון פרנקו: בשלב הזה מגיעים שני שוטרי בילוש.

ניצב אהרון פרנקו: הם פוגשים את השוטר בכניסה לישיבה.

ניצב אהרון פרנקו: הוא מודיע להם שהם לא ממוגנים ושייזהרו.

ניצב אהרון פרנקו: הם לא נשמעים לו.

ניצב אהרון פרנקו: כל אחד תופס דלת, וכשהם באים להיכנס נורה לעברם צרור.

ניצב אהרון פרנקו: כלומר, זה השלב שעדיין לא חוסל המחבל.

ניצב אהרון פרנקו: הם יורים מספר יריות מכיוון הכניסה לעבר הדלת ומשפרים את הכניסה פנימה.

ניצב אהרון פרנקו: בשלב הזה יוצא שפירא מדלת העץ וצועק להם שהוא קצין צה"ל.

ניצב אהרון פרנקו: היה חשוב מאוד שהוא צעק כי הוא לא היה מזוהה, והשוטרים היו עם אקדחים טעונים.

ניצב אהרון פרנקו: יכול היה להיות מצב של דו"צ.

ניצב אהרון פרנקו: לשמחתי, הוא הספיק לצעוק.

ניצב אהרון פרנקו: הוא אדם מנוסה, מקצוען.

ניצב אהרון פרנקו: הוא בלם את זה ואמר להם שירה במחבל, ושניהם ניגשו איתו.

ניצב אהרון פרנקו: שני הבלשים ניגשים עם שפירא, שוב דרך הדלת, שוב לפרוזדור, צופים לעבר המחבל.

ניצב אהרון פרנקו: הם שמים שעדיין הוא מזיז את רגליו וידיו ואז יורים שני הבלשים עוד מספר כדורים ומתקרבים אליו.

דוד אזולאי: לפני כן היה ירי בלשים?

ניצב אהרון פרנקו: בשלב ראשון הם ירו לעבר הדלת מכיוון הכניסה.

ניצב אהרון פרנקו: לאחר שהם וידאו שהוא הרוג ניגשו לגופה, ואז הבחינו שעל הגופה יש אפוד עם חוט – שאחר כך התברר שהוא של פלאפון - והיה חשד שיש חגורת נפץ.

ניצב אהרון פרנקו: מכאן האירוע מתגלגל לכיוונים אחרים.

ניצב אהרון פרנקו: המחבל הוא יליד 1982, תושב ג'בל מוכבר, ללא עבר פלילי, בעל תעודת זהות כחולה.

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו היום יודעים שעד לפני שנתיים הוא כן עסק בפלילים, אבל אין רישום במשטרה.

ניצב אהרון פרנקו: עיקר העיסוקים שלו היו באזור חברון.

ניצב אהרון פרנקו: הוא עסק בנשק, גניבת רכבים ועוד מול חברונים.

ניצב אהרון פרנקו: מזה כשנתיים הוא נמצא בתהליך של חזרה בתשובה.

ניצב אהרון פרנקו: לאחרונה הוא התארס.

ניצב אהרון פרנקו: בחקירת ארוסתו ובני המשפחה עולה כי לא ידעו על כוונותיו לבצע את הפיגוע.

ניצב אהרון פרנקו: הם אפילו גינו את המעשה בחקירה במשטרה.

ניצב אהרון פרנקו: ביום הפיגוע הוא עבד רגיל עד השעה 6:00 אחרי הצהרים.

ניצב אהרון פרנקו: הוא ביצע הסעות של בני נוער בירושלים, גם למבשרת, גם באזור ירושלים וגם במזרח ירושלים, ביניהם גם תלמידם, כמובן.

ניצב אהרון פרנקו: כשסיים הגיע לביתו, ובשעה 19:00 יצא מביתו לכיוון הישיבה.

ניצב אהרון פרנקו: זה לוח הזמנים האחרון של מי שראה אותו.

ניצב אהרון פרנקו: המחבל החנה את הרכב כ-100 מטר מהישיבה, עשה את דרכו ברגל.

ניצב אהרון פרנקו: הוא היה מצויד עם קלצ'ניקוב עם תשע מחסניות.

ניצב אהרון פרנקו: מבדיקה שלנו בתום האירוע הוא עשה שימוש בשש מחסניות מתוך התשע.

ניצב אהרון פרנקו: ברשותו היו עוד שני אקדחים עם מחסניות, סכין קומנדו וכובע גרב.

ניצב אהרון פרנקו: למפגע לא היה שום קשר למקום הפיגוע.

ניצב אהרון פרנקו: בדקנו אם היה לו קשר לישיבה, לא נמצא כל קשר כזה, אבל יש לנו הערכה בדוקה שהוא אסף מידע על הישיבה.

ניצב אהרון פרנקו: זאת אומרת, הבחירה בישיבה לא הייתה מקרית.

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו מדברים על אדם שיוצא מג'בל מוכבר, מדרום מזרח העיר, חוצה את כל העיר ומגיע לישיבה, לאירוע ממוקד, בשעה יעודה, שעל פי הצפי אמור להיות אז ריבוי תלמידים.

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו יודעים עכשיו לומר שהירי בוצע על-ידי תלמיד הישיבה, יצחק דדון, על-ידי קצין צה"ל ועל-ידי שני הבלשים.

ניצב אהרון פרנקו: ברגע שהתחיל הירי, הן של דדון והן של קצין צה"ל, זה הסיט את כיוון החשיבה של המפגע לכיוון היורים עליו ופסק הירי על התלמידים.

ניצב אהרון פרנקו: זה אולי מנע את המשך הירי שיכול היה להיות לכיוון התלמידים שהיו בחדרים הנעולים.

ניצב אהרון פרנקו: אני מעריך שהוא היה מגיע אליהם, ואולי ההרג היה נמשך.

ניצב אהרון פרנקו: הירי של שני האנשים, ובהמשך גם של הבלשים, הסיט את כיוונו עד שהוא חוסל.

ניצב אהרון פרנקו: החתירה שלהם למגע וניטרול המפגע מנעו המשך הרג של תלמידים נוספים, כי חלק היו גם פצועים ויכלו להיפגע.

ניצב אהרון פרנקו: נשאלתי קודם על השומר.

ניצב אהרון פרנקו: יש שומר בין השעה 3:00 ל-7:00 בערב בבית הספר בן מימון, שזה 100 מטר מהישיבה.

ניצב אהרון פרנקו: בשעות הערב, מ-19:00 עד 23:00, הוא בכניסה לישיבה הצעירה, בצדה השני של הישיבה.

ניצב אהרון פרנקו: מחקירת המאבטח, אדם בן 61 אדם שהיה חמוש, גם הוא חשב שמדובר בקפצונים כששמע את הירי.

ניצב אהרון פרנקו: אבל כשהילדים אמרו לו שמדובר במחבל הוא לא ירד לשם, הוא לא שינה את המיקום שלו.

ניצב אהרון פרנקו: אני לא בטוח שאם הוא היה מגיע הוא היה משפיע על האירוע, מבחינת המיומנות שלו.

ניצב אהרון פרנקו: אבל זה דבר שעוד נצטרך לבדוק.

אופיר פינס-פז: אבל אמרו לו בזמן אמת שיש ירי והוא לא זז.

ניצב אהרון פרנקו: הוא לא זז משם.

ניצב אהרון פרנקו: הוא נשאר בצד העליון, שזה שתי קומות מעל, עם הפנים לצד השני, של הכניסה לישיבה.

ניצב אהרון פרנקו: מיד אחרי הירי, עם חיסול המפגע, התחילו לזרום כוחות גדולים.

ניצב אהרון פרנקו: היו לנו הרבה כוחות, בעיקר סביב העיר העתיקה בשל סבב אל הר המור שהיה שם.

ניצב אהרון פרנקו: כל הכוחות זרמו לכאן והתחלנו בסגירת הזירה.

ניצב אהרון פרנקו: אירוע כזה, בשל המורכבות הגדולה שלו, זה אירוע שיוצר הרבה דילמות.

ניצב אהרון פרנקו: היה לנו חשד לחגורת נפץ, שהיינו צריכים להזים אותה.

ניצב אהרון פרנקו: החבלנים נדרשו לעשות בדיקה מיידית כדי להזים את החשד שיש חגורת נפץ, כי רצינו לשחרר את המקום לסריקות.

ניצב אהרון פרנקו: הדבר המיוחד שהיה באירוע הזה, היו הודעות - גם של הפצועים וגם של חלק מהאנשים שחילצו את עצמם – שכנראה יש מפגע נוסף.

ניצב אהרון פרנקו: הדבר הזה חייב אותנו לקיים סריקות בבניין למשך פרק זמן ארוך.

ניצב אהרון פרנקו: תוך כדי הסריקות איתרנו לא מעט תלמידים שהסתתרו מתחת למיטות, בתוך ארונות.

ניצב אהרון פרנקו: את כולם הוצאנו החוצה.

ניצב אהרון פרנקו: לקח זמן לסרוק, עשינו את זה בכמה שלבים.

ניצב אהרון פרנקו: בשלב השלישי הצטרף אב הבית של הישיבה, כי היינו צריכים להגיע לנקודות מסתור בישיבה, ובסיוע של אנשי הישיבה הצלחנו להגיע לכל המקומות.

ניצב אהרון פרנקו: עד כאן השתלשלות האירועים.

אופיר פינס-פז: עכשיו, מה המסקנות?

ניצב אהרון פרנקו: לאירוע הזה במרכז הרב לא קדם שום מידע קונקרטי במערכת המודיעין, שתיאר סוג כזה של אירוע או מתווה כזה של אירוע.

ניצב אהרון פרנקו: מתוך התחקיר עולה שהפעילות הנחושה של האזרח יצחק דדון ושל קצין צה"ל, דוד שפירא, ושני בלשי היחידה, שפעלו בזירה תוך סיכון עצמי, הביאו לסיומו של האירוע ומנעו הרג נוסף על-ידי המחבל.

ניצב אהרון פרנקו: לגבי התנהגות השוטר.

ניצב אהרון פרנקו: שוטר הסיור שהגיע ראשון לזירה, מבחינתנו, זה חייב אותו לחתירה למגע להפסקת הירי.

אופיר פינס-פז: מה שהוא לא עשה.

ניצב אהרון פרנקו: אני מצפה מכל איש משטרה באשר הוא, במדים או לא במדים, באירוע מסוג זה, של ירי שמתרחש במקום מסוים, כשהוא יודע שמתבצע הרג – הוא חייב להגיב.

ניצב אהרון פרנקו: יכול להיות שאפילו לא יגיע למגע, אבל עצם זה שיבצע ירי, זה יסיט את כיוון החשיבה של המפגע, יסיט אותו מההרג.

ניצב אהרון פרנקו: הזמנים היו קצרים.

ניצב אהרון פרנקו: זאת התפיסה, כך צריך לראות את הדברים.

ניצב אהרון פרנקו: באירוע מסוג כזה צריך לחתור למגע כדי להפסיק את האירוע בכל מחיר.

ניצב אהרון פרנקו: במקרה הזה נורו לעברו יריות, הוא שיפר עמדה כדי לראות מהיכן - - -

אופיר פינס-פז: דרך אגב, הזמנים לא כל כך קצרים.

אופיר פינס-פז: בעניין הזה כל דקה היא נצח.

אופיר פינס-פז: זה אירוע די ארוך.

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו מדברים על אירוע, שלפי ההערכה שלנו, נמשך 15 דקות.

אופיר פינס-פז: 15 דקות הוא יורה על אנשים, זה המון זמן.

ניצב אהרון פרנקו: מהרגע שהגיעו הקצין והאזרח זה כבר הצטמצם.

ניצב אהרון פרנקו: בחמש הדקות האחרונות היה קרב המגע.

דוד אזולאי: מתי הגיע השוטר הראשון?

ניצב אהרון פרנקו: נתתי את לוח הזמנים.

ניצב אהרון פרנקו: הוא הגיע ב-20:40.

ניצב אהרון פרנקו: הוא קיבל את ההודעה כשהוא היה ברחוב הרצל, בשעה 20:38.

אופיר פינס-פז: מתי הייתה הקריאה הראשונה למוקד?

ניצב אהרון פרנקו: ההודעות מגיעות למוקד המשטרה ומוקד מד"א ב-20:36.

ניצב אהרון פרנקו: בגלל מורכבות הזירה לקח זמן לסרוק את הזירה כדי לשלול את האפשרות שיש מפגעים נוספים.

ניצב אהרון פרנקו: תוך כדי הסריקות גם התבצעה חקירה, כי נמצאו פריטים שונים של המפגע, שבאמצעותם זיהינו אותו ולכן יכולנו לקצר שלבים.

ניצב אהרון פרנקו: כשאימתנו, גם בחקירה, שאין מחבלים נוספים, סיימנו את האירוע.

אופיר פינס-פז: ניצב פרנקו, אתם מתכוונים לעשות משהו כתוצאה מזה?

אופיר פינס-פז: יש לקחים לעתיד?

אופיר פינס-פז: יש משהו שאתם מתכוונים ללמוד מהאירוע הזה לגבי ההתנהלות שלכם?

אופיר פינס-פז: משהו בתגובה, בלוחות הזמנים, בהגעת השוטרים, יצירת מגע?

אופיר פינס-פז: השוטר שלא יצר מגע, מישהו קרא לו?

ניצב אהרון פרנקו: מכל אירוע אנחנו למדים.

ניצב אהרון פרנקו: גם מהאירוע הזה יש לנו לא מעט לקחים.

ניצב אהרון פרנקו: לגבי התנהגות השוטר, זה נושא שנלמד במשטרה.

ניצב אהרון פרנקו: אין ספק שהאירוע הזה יילקח ויילמד.

ניצב אהרון פרנקו: תימשך הדרישה שאיש משטרה שמגיע לאירוע מסוג זה צריך לחתור למגע.

זבולון אורלב: מה קורה עם השוטר עצמו?

ניצב אהרון פרנקו: השוטר היה שותף לכל התחקירים בימים האחרונים.

זבולון אורלב: וזהו, עוברים לסדר היום?

ניצב אהרון פרנקו: לא, זה לא קשור לסדר היום.

ניצב אהרון פרנקו: אני לא חושב שהשוטר הוא הכתובת.

ניצב אהרון פרנקו: בסך הכול הוא הגיע לסיטואציה מסוימת, נורו לעברו יריות, שיפר עמדה, רצה ללמוד את האירוע, לראות את הזירה.

ניצב אהרון פרנקו: בזמן הזה הגיע הקצין, שהוא יותר מקצועי, והוא נכנס.

אופיר פינס-פז: נורו לעברו יריות והוא לא ירה.

ניצב אהרון פרנקו: הוא לא ירה כי לא ידע מאיפה היריות וחשש, לפחות לדבריו, לפגוע באנשים חפים מפשע שרצו מתוך הישיבה.

אופיר פינס-פז: האם בנהלי המשטרה כתוב שבסוג כזה של אירוע שחייבים לחתור בכל מחיר למגע?

ניצב אהרון פרנקו: בתו"ל שעוסק באירועים מהסוג הזה יש מה שנקרא הקפאת מצב.

ניצב אהרון פרנקו: כשיש מפגע אבל אין סכנה לחיי אדם מקפיאים מצב עד להגעת כוחות מקצועיים.

ניצב אהרון פרנקו: ברגע שיש אירוע ירי, המטרה היא להפסיק את הירי ולכן צריך לחתור למגע.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: מר חיים כץ, מנכ"ל ישיבת מרכז הרב, בבקשה.

חיים כץ: זה המקום להודות לכל כוחות הביטחון וההצלה על העזרה הרבה.

חיים כץ: גם אנחנו נשמח לקבל את התחקיר, כי בינתיים אני ניזון, כמו כולם, מהתקשורת.

ניצב אהרון פרנקו: אתם הראשונים ששומעים פה, ונשמח להציג את זה בפניכם.

חיים כץ: על-פי התחקיר הפנימי שערכתי יש כמה נקודות שמוארות מעט באור שונה.

חיים כץ: לא כולם מכירים את הישיבה, אתן סקירה מאוד קצרה.

חיים כץ: ישיבת מרכז הרב הוקמה על-ידי מר"ן הרב קוק, זכר צדיק לברכה, לפני כ-84 שנה.

חיים כץ: הוא הקים גם את הרבנות הראשית לישראל.

חיים כץ: זו ישיבה בעלת מוניטין רב.

חיים כץ: כל מוסדות הציונות הדתית, התורניים, הלא תורניים, האולפנות, ישיבות תיכוניות, ישיבות הסדר, כולם היו בניי – בלשון מליצה.

חיים כץ: כולם יצאו מהבית המפואר והקדוש הזה.

חיים כץ: לא לחינם הרוצח המתועב בחר לפגוע בישיבת מרכז הרב.

חיים כץ: הישיבה היא קומפלקס, בתוך הקמפוס שלנו יש שני מוסדות: הישיבה הגבוהה והישיבה התיכונית.

חיים כץ: באירוע נהרגו שמונה בחורים, הצעיר ביניהם בן 14.5, המבוגר בן 26.

חיים כץ: שמונה נרות קדושים, שכל אחד בפני עצמו עולם ומלואו.

חיים כץ: אני מתאר לעצמי שכולכם קראתם בתקשורת הכתובה ושמעתם מה היה טיבם של כל אחד ואחד מתלמידים אלה.

חיים כץ: אני אומר לכם מתוך הכרות אישית עם כולם, זה לא בגדר מליצה של אחרי מות קדושים, אלא היינו אומרים אותם דברים על כל אחד ואחד מהם באופן אישי.

חיים כץ: נפצעו שבעה בחורים, שלושה פונו ל"הדסה עין כרם" וארבעה ל"שערי צדק".

חיים כץ: ברוך השם, כולם שוחררו חוץ משניים.

חיים כץ: הפצוע קשה התעורר במוצאי שבת.

זבולון אורלב: מאיפה בא הפצוע הקשה ביותר?

חיים כץ: שמו שטרית, הגיע משדרות.

חיים כץ: הייתם צריכים לראות את שמחת ההורים כשהוא בא ללמוד בירושלים ולא בשדרות.

חיים כץ: הוא הפצוע הקשה ביותר, וברוך השם, הוא כבר התעורר, וברוך השם כבר התחיל לאכול.

חיים כץ: ישנו עוד פצוע אחד, סמואלס, שעדיין מאושפז ב"הדסה", במחלקה האורטופדית.

חיים כץ: התחקיר שלנו תואם את לוחות הזמנים של המשטרה, עם כמה שינויים פה ושם.

חיים כץ: אני מבין שכששפירא נכנס הוא שם עליו כובע שוטר כדי שיזהו אותו לא יהיה דו"צ.

חיים כץ: יצחק דדון, תלמיד הישיבה, ממגורשי גוש קטיף, לומד אצלנו 18 שנה.

חיים כץ: יש ברשותו אקדח.

חיים כץ: הוא היה בספרייה, כמה רגעים לפני כן עבר לעיין בספר בבית המדרש, ומכיוון שהוא מכיר את כל המבואות והפרוזדורים הוא עלה על הגג, ועל פי הבדיקות הבליסטיות היריות שלו פגעו בראשו של המחבל.

חיים כץ: לפחות על פי הדיווח שקיבלתי.

ניצב אהרון פרנקו: לא.

ניצב אהרון פרנקו: תן למשטרה לדבר על הדברים האלה.

חיים כץ: הוא ודוד שפירא שגר ממול, שגם הוא בוגר המוסד, נכנסו וסיימו את האירוע.

אופיר פינס-פז: היית בישיבה באותה עת?

חיים כץ: יצאתי מהמתחם 15 דקות לפני כן, וכשקיבלתי דיווח חזרתי.

חיים כץ: בנקודה של לקחים, אני רוצה להוסיף נקודה, שהעלינו גם בפגישה שהייתה לנו עם הקב"ט אתמול.

חיים כץ: היינו שמחים לארגן כיתת כוננות, כדוגמת הכיתות בקו התפר או ביישובים ביש"ע.

חיים כץ: בקרית משה יש הרבה מוסדות חינוך, ואנחנו חושבים שאנחנו מסוגלים להקים כיתת כוננות טובה ולתת מענה של התערבות ראשונית לכל המוסדות שנמצאים בסביבה.

אופיר פינס-פז: זה רעיון מעניין, אבל למה לא היה לכם מאבטח בכניסה?

חיים כץ: פעלנו לפי דרישות גורמי הביטחון.

חיים כץ: החוק לא חייב אותנו לשים שמירה, כי אנחנו מוסד על תיכוני.

חיים כץ: היו תקופות שהקב"ט דרש מאתנו לגדר את הישיבה, גידרנו את הישיבה.

אופיר פינס-פז: הקב"ט של הישיבה?

חיים כץ: לא, הקב"ט של העירייה.

חיים כץ: היו תקופות שדרשו מאתנו שומר והיה שומר, והיו תקופות שאמרו שלא צריך שומר.

חיים כץ: פעלנו על פי הנחיות.

חיים כץ: אנחנו לא אנשי ביטחון, לא מתיימרים להיות אנשי ביטחון, על אף שלכל אחד מאתנו יש עבר בצבא.

אופיר פינס-פז: נציג עיריית ירושלים, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אתה רוצה להתייחס לדברים מבחינתכם?

זיו איילון: אין לנו יותר מדי מה לומר.

זיו איילון: מה שאמר מפקד המחוז אלו הדברים העיקריים.

זיו איילון: התחקיר, שגם אני הייתי שותף לו, היה מאוד מעמיק.

זיו איילון: אני חושב שמדובר בעובדות מוצקות.

זיו איילון: לגבי שמירה ואבטחה, זו שאלה שאף פעם לא נדע את התשובה, לא נדע מה היה קורה לו היה מאבטח.

זיו איילון: בדרך כלל עדיף שיש מאבטח, לא תמיד זה אפשרי.

זיו איילון: הישיבה, במסגרת סדרי העדיפויות שלה, צריכה להחליט איך לנהוג.

אופיר פינס-פז: לא הבנתי את התשובה הזאת.

אופיר פינס-פז: מה זה סדרי עדיפויות שלה?

אופיר פינס-פז: או שאתם מנחים או שאתם לא מנחים.

אופיר פינס-פז: הם לא אנשי ביטחון, הם מלמדים.

זיו איילון: ישיבה גבוהה, כדוגמת מרכז הרב, איננה נתונה להנחיותינו, אנחנו ממליצים.

אופיר פינס-פז: ואתם המלצתם שיהיה שם מאבטח?

זיו איילון: היו תקופות שהמלצנו.

זיו איילון: מדובר בקומפלקס אחד, שאנחנו אחראים לחציו השני.

זיו איילון: מבחינתנו זה כמו חצר אחורית, שגם שם היה טוב שיהיה פיקוח.

זיו איילון: אין לנו יכולת לכפות, וגם אין צורך לכפות.

אופיר פינס-פז: בדקתם למה המאבטח מהצד השני לא הגיע לאירוע?

זיו איילון: מפקד המחוז דיבר על התנהלות המאבטח שהיה בצידו השני של המבנה.

זיו איילון: אין לי מה להוסיף.

אביגדור קאופמן: אני מישיבת ירושלים לצעירים, זה בית ספר תיכון, ישיבה תיכונית.

אופיר פינס-פז: אבל אני רואה שבאירוע, למרבה הצער, נהרגו ילדים צעירים.

אופיר פינס-פז: הספרייה בטח משותפת.

אביגדור קאופמן: היא לא משותפת.

אביגדור קאופמן: באותו יום, מאחר שזה היה ראש חודש, תכננו אירוע גדול ומסיבה גדולה.

אביגדור קאופמן: אותם תלמידים, צדיקים, אנשים רציניים שלא רצו לשרוף את הזמן על הכנסת המסיבה באו ללמוד באותה ספרייה.

אביגדור קאופמן: אנחנו עצמנו מאובטחים 24 שעות ביממה, להוציא ארבע שעות שבהן עיריית ירושלים, משיקולים פיננסיים ואחרים, העבירה את השומר לבית ספר מימון.

אביגדור קאופמן: אנחנו שמורים יום ולילה.

אביגדור קאופמן: השומר שלנו מצא לנכון לשמור על התלמידים בפנימיות ולא לצאת לצד השני של המבנה.

אופיר פינס-פז: וזה נראה לך סביר.

אביגדור קאופמן: אני לא יודע אם ההתנהלות שלו סבירה או לא.

אביגדור קאופמן: אני מניחה שאת זה המשטרה בחנה.

אביגדור קאופמן: יש לנו שלושה מבנים והוא צריך לשמור על פנימיות.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להתייעץ עם חברי הוועדה.

אופיר פינס-פז: יש אפשרות להיכנס עכשיו לעניין אירועי ג'בל מוכבר ולשחרר את החברים שלנו ממרכז הרב או לקיים דיון משותף.

אברהם מיכאלי: אני מציע שנגמור את הדיון הזה.

אופיר פינס-פז: אז אני מבקש מחברי הכנסת להשתדל להיות קצרים מאוד וקולעים.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת ביילין, בבקשה.

יוסי ביילין: תודה לניצב פרנקו על הדיווח המפורט שהוא הציג כאן.

יוסי ביילין: אני לא מקנא בך, הקושי הוא רב מאוד.

יוסי ביילין: מי שלוקח את הפיקוד על ירושלים בוודאי לא לוקח על עצמו תפקיד קל.

יוסי ביילין: כשאתה מתאר את הדברים, לנו באופן טבעי יותר קל להגיד: איך זה יכול להיות.

יוסי ביילין: אבל מי שמכיר רגעים כאלה יודע גם את הקושי העצום ואת הפער הנורא בין האירוע עצמו לבין הניסיון לנתח אותו אחר כך בניחותא יחסית.

יוסי ביילין: יכול להיות שהשוטר שנשלח לשם יחקרו אותו ויענישו אותו.

יוסי ביילין: אני לא חושב שזה באמת העניין.

יוסי ביילין: אני זוכר תחקירים דומים בצבא, כשמישהו לא מיומן לא ביצע את התפקיד שלו.

יוסי ביילין: המפקדים אמרו רובאי 2 חייב להיכנס למגע כי הוא הוכשר בטירונות בדיוק לתפקיד הזה.

יוסי ביילין: אנחנו יודעים שמי שלא הוכשר באמת לעימותים מהסוג הזה, גם אם נגיד שזה לא בסדר ושבעתיד זה צריך להיות, לא נוכל לגרום לכך שזה יקרה.

זבולון אורלב: למה, המחבל היה רובאי 7?

יוסי ביילין: הוא לא הוכשר למגע ישיר.

זבולון אורלב: המחבל הוכשר למגע ישיר?

יוסי ביילין: כנראה שהכשיר את עצמו.

יוסי ביילין: אני חושב שנעשה לעצמנו חיים קלים מדי אם זה יתמקד שוב בסוג של ש"ג מהסוג הזה.

יוסי ביילין: השאלה שלי היא יותר מערכתית, כי אנחנו רוצים להגיע ללקחים המערכתיים, אתה בוודאי רוצה להגיע לזה.

יוסי ביילין: אם מגיעות כל כך הרבה פניות – לא הייתי מודע להיקף הפניות שהיו למוקד - איך זה יכול להיות שאחרי כל זה נשלחו שוטר ושוטרת למקום, ואין יחידת ימ"מ או דבר כזה, שערוך בדיוק לרגע הזה.

יוסי ביילין: להגיד אם יש אירוע של טרור בישיבה, שולחים לשם אנשים מיומנים ולא אנשים שהם כמעט עוברי אורח משטרתיים.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אני מניח שדברים רבים נאמרו ועוד ייאמרו בנושא הזה.

דוד אזולאי: אני רוצה לפנות למפקד מחוז ירושלים ולכל הגורמים רוצים להסיק מסקנות.

דוד אזולאי: לפני כארבע שנים התנהל דיון בוועדת הפנים בנושא אבטחת מוסדות חינוך במדינת ישראל בכלל, ובירושלים בפרט.

דוד אזולאי: שם עלה נושא אבטחת המוסדות, ואני מודיע לכם שמה שנאמר שם, לצערי הרב, הגיע אלינו היום בצורת הפיגוע שהיה בישיבת מרכז הרב.

דוד אזולאי: אז נאמר מפורשות שהאבטחה במוסדות החינוך היא עד השעה 2:00 אחר הצהרים, והחל מהשעה 2:00 אחר הצהרים כל הישיבות אינן מאובטחות, ובעצם מופקרות לגמרי.

דוד אזולאי: לכן, אני חושב שזו אחת המסקנות שצריכה להיות מהפיגוע הזה.

דוד אזולאי: שמענו את אנשי עיריית ירושלים שמודים בחצי פה שלא הייתה אבטחה והם לא מחויבים לאבטחה, וגם אנשי הישיבה פועלים על-פי הנחיות שהם מקבלים, מתי לשים מאבטחים ומתי לא.

דוד אזולאי: אדוני, ניצב פרנקו, אני מבקש שהדבר הזה ייבדק ושיוסקו המסקנות והלקחים הנדרשים.

דוד אזולאי: לא ייתכן שתלמידים שלומדים עד השעה 6:00 בערב - אני מדבר על ישיבות אקסטרניות, שהולכים הביתה בשעה 6:00-7:00 בערב, לא הישיבות הפנימייתיות, ששם הבעיה שונה לגמרי – החל מהשעה 2:00 הם מופקרים ואין אבטחה במקומות האלה.

דוד אזולאי: אני חושב שזה אחד הלקחים שצריך להפיק מהאירוע הזה.

אופיר פינס-פז: אני מודה לך.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת צרצור.

אברהים צרצור: אסתפק בשאלה שרציתי להפנות לניצב פרנקו.

אברהים צרצור: דיברת על כך שבארבע השנים האחרונות לא היו אירועים מהסוג הזה.

אברהים צרצור: בשנה האחרונה היו אירועים, שהגיעו לשיא באירוע הטרגי הזה.

אברהים צרצור: שאלתי היא, האם אתה, כאדם שמופקד על הביטחון בירושלים, חושב שיש דבר באוויר שהביא לשינוי הזה?

אברהים צרצור: מה ההערכה שלך לגבי הנושא הזה?

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת חנין, בבקשה.

דב חנין: אעדיף לדבר על שני הנושאים יחד, כדי לחסוך זמן.

אופיר פינס-פז: בסדר גמור.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת אורלב.

זבולון אורלב: אני בהחלט חושב שהוועדה בראשותך צריכה לקיים דיון מיוחד בסוגיה של אבטחת מסגרות ציבוריות.

זבולון אורלב: רבבות מתושבי ירושלים נמצאים במקומות שונים.

זבולון אורלב: בקניונים או בתי קולנוע יש הסדר בחוק, המשטרה או העירייה מנחים.

זבולון אורלב: אבל יש הרבה מאוד גופים שבהם בא ציבור גדול, והואיל ואנחנו חשופים לפעולות טרור נפשעות, שלא מבחינות בין אנשים, בין צעירים, חשוב שהוועדה תקיים דיון מיוחד ותסדיר את הנושא הזה בצורה ברורה.

זבולון אורלב: דבר שני, הנושא של החתירה למגע.

זבולון אורלב: אני חושב שאנחנו עוברים על העניין הזה בקלות.

זבולון אורלב: אותה בעיה התגלתה גם במלחמת לבנון.

זבולון אורלב: אני חושב שצודק מפקד המחוז שאומר שערך בסיסי של שוטר, שנועד להגן על חיי בני אדם, זה לעשות כל דבר נדרש ולא להסתתר מאחורי רובאי 2 או רובאי 4.

זבולון אורלב: יש לעשות כל דבר כדי לחתור למגע ולחסל כל איום על חיי אזרח.

זבולון אורלב: לא הייתי מרוצה מתשובות מפקד המחוז ליושב ראש הוועדה לגבי המסקנות.

זבולון אורלב: המסקנות צריכות להיות מאוד נחרצות בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: המשטרה חייבת לקחת את עצמה בידיים, ושכל שוטר עברי בארץ ישראל וכל שוטר ישראלי בארץ ישראל יידע שזאת חובתו הבסיסית.

זבולון אורלב: דבר אחרון, כשבא מחבל חמוש ברובה, מישהו נתן לו את הרובה; כשהוא בא חמוש בתשע מחסניות, מישהו נתן לו את התחמושת; כשהוא יורה, לאמור הוא התאמן באיזשהו מקום.

זבולון אורלב: התחמושת הזאת הוחבאה באיזה מקום, הרובה הוחבא באיזה שהוא מקום.

זבולון אורלב: דיברת על איסוף מודיעין, המודיעין נאסף.

זבולון אורלב: לבוא אחרי כל זה ולאמר: המשפחה לא ידעה, זה איזה משהו משמיים.

זבולון אורלב: לדעתי, עשיתם לעצמכם עבודה קלה.

זבולון אורלב: אני לא מתאר לעצמי שום מצב שהמשפחה לא ידעה, ולכן עולה שאלה עוד יותר קשה: מדוע המשטרה עברה לסדר היום, איפשרה את סוכת האבלים?

זבולון אורלב: מדוע המשטרה לא הרסה מיד את הבית?

זבולון אורלב: מדוע המשטרה לא גירשה מיד את המשפחה?

זבולון אורלב: לא עולה על הדעת שאזרחים במדינת ישראל, שהמדינה מיטיבה אתם כל כך, רואה אותם כשווים בין שווים, נותנת להם כל מה שמדינה יכולה לתת – ואני גאה בכך שהמדינה נותנת – פועלים כך.

זבולון אורלב: אותם תושבים שעושים את המעשה הזה, וכל אלה ששותפים ויודעים, ואין לי ספק שהמשפחה ידעה, צריכים למצות אתם את מלוא חומרת הדין.

זבולון אורלב: אני מציע שהמשטרה תשיב על השאלות הנוקבות האלה, למה עברה בסלחנות כזאת על העניינים האלה.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת אהרונוביץ, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב ראש, מפקד המחוז, אני חושב שצריכים לא לחפש את הש"ג ולא את השוטר ולא את המאבטח.

יצחק אהרונוביץ': אם השוטר היה מגלה נחישות - היה מצוין, היה מחסל את האירוע.

יצחק אהרונוביץ': זה לא יהיה באירוע הבא, זה יכול לקרות או לא לקרות, שיהיה ברור.

יצחק אהרונוביץ': מאבטח יכול להיות או לא להיות.

יצחק אהרונוביץ': אני צריכים להגיד איפה הבעיה.

יצחק אהרונוביץ': הבעיה היא שאדם, מחבל, רוצח, שמתכונן לבצע פיגוע הרג, יעשה את זה בפעם הבאה.

יצחק אהרונוביץ': הוא האשם, מי ששלח אותו אשם, ושם הכתובת צריכה להיות.

יצחק אהרונוביץ': על פניו היה שקט, אבל צריך לחזור לימים שאנחנו חיים בהם - זו המציאות של ירושלים ושל מדינת ישראל - בתחום האבטחה, בתחום החתירה למגע, בתחום האכיפה.

יצחק אהרונוביץ': יש דברים שצריך לחזור אליהם, אבל האשם המרכזי הוא אותו מחבל.

יצחק אהרונוביץ': אני מצטרף לדברים של חבר הכנסת אורלב, הבית היה צריך להיהרס, המשפחה הייתה צריכה לעבור משם, והנפת הדגלים לא היו במקומה.

יצחק אהרונוביץ': אלה הדברים המרכזיים שלא היו תקינים.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

אופיר פינס-פז: חברת הכנסת סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: שמעתי את המסקנות של מפקד המחוז.

מרינה סולודקין: אני מאוד לא מרוצה.

מרינה סולודקין: למה?

מרינה סולודקין: כי ראינו בכלי התקשורת שאנשים שיושבים במוקד לא מבינים עברית פשוטה, אין להם מספיק אינטליגנציה להבין שיש אירוע חריג.

מרינה סולודקין: דבר שני, את מי מגייסים למשטרה?

מרינה סולודקין: הם מפחדים מהחושך.

מרינה סולודקין: מה זה?

מרינה סולודקין: הגיעו לאירוע ולא יודעים מה לעשות.

מרינה סולודקין: זה לא ש"ג ולא מאבטח, קודם כול עריפת ראשים של מפקדים שמגייסים שוטרים כאלה לאירוע.

מרינה סולודקין: אני מכירה משטרה אחרת, שמרביצה לאזרחים פשוטים.

מרינה סולודקין: יש לי מקרה שנתנו מכות לשני אזרחים באזיקים.

מרינה סולודקין: כאן הם גדולים, כאן הם חזקים, אבל לא במרכז הרב.

מרינה סולודקין: תודה.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: חברת הכנסת חילו, בבקשה.

נאדיה חילו: בחלק הזה חשוב לי להביע צער על המקרה זה, ולהגיד שבשם הדת – וזה לא נכון - מתבצעים אירועים קשים ביותר, לפעמים גם משני הצדדים.

נאדיה חילו: מקרים מהסוג הזה הם מזון לכל החלק של ההקצנה.

נאדיה חילו: זה מקרה מאוד מצער, משום שהשכל האנושי לא יכול לסבול קורבנות חפים מפשע, לא במקרה הזה ולא במקרים אחרים.

נאדיה חילו: אבל מצד שני, גם התגובה לא הייתה תגובה נכונה.

נאדיה חילו: תמיד השוליים של החברה מצליחים להוציא את האיזון של החברה, שצריך להיות שונה.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: אני מצטער שלא אוכל לתת ליתר הדוברים לדבר, כי אנחנו חייבים לעבור לנושא הבא.

אופיר פינס-פז: קודם כול, הוועדה מוקירה באופן שקשה לתאר במילים את גבורתם של דוד שפירא ויצחק דדון, שלא שעו להנחיות המשטרה, לקחו סיכון אישי, נטלו את גורלם בידם ועשו מעשה.

אופיר פינס-פז: מעשה שהייתי מצפה ששוטרים במשטרת ישראל יעשו.

אופיר פינס-פז: יישר כוח גדול.

אופיר פינס-פז: אדוני מפקד המחוז, נשמעו הערות חשובות של חברי הכנסת.

אופיר פינס-פז: אני חושב שמשטרת ישראל צריכה להסיק ולהוציא הרבה יותר מסקנות מערכתיות מהאירוע הזה.

אופיר פינס-פז: יותר ממה שעושה רושם מדבריך.

ניצב אהרון פרנקו: יש.

אופיר פינס-פז: אז לא פרשת אותן, איפשרנו לך את כל הבמה.

אופיר פינס-פז: יש כאן שרשרת של דברים.

אופיר פינס-פז: בסופו של דבר, הטבח הזה התרחש במשך הרבה יותר מדי זמן במרכז ירושלים.

אופיר פינס-פז: הדבר הזה היה צריך לקבל מענה משטרתי הרבה יותר מוחץ והרבה יותר קצר בטווחי זמנים.

אופיר פינס-פז: דובר פה על יחידות ימ"מ, על כיתות כוננות, על פעילות המוקד העירוני.

אופיר פינס-פז: הרבה מאוד דברים, שאני חושב שאתה צריך להתייחס אליהם.

ניצב אהרון פרנקו: לא היה זמן.

ניצב אהרון פרנקו: לימ"מ לוקח שעה וחצי - - -

אופיר פינס-פז: עלו פה דברים.

אופיר פינס-פז: לא אמרתי שכל דבר הוא התשובה המקצועית.

אופיר פינס-פז: לא יושבים כאן אנשי מקצוע, חוץ מחבר הכנסת אהרונוביץ שבא מהמשטרה.

אופיר פינס-פז: אבל אנחנו מצפים שגם אם אתם לא מתכוונים להסיק מסקנה אישית מול שוטר או שוטרים שפעלו לא לפי התו"ל - - -

מרינה סולודקין: מפקדים.

אופיר פינס-פז: בדיוק.

אופיר פינס-פז: לא מטפלים בדברים ואין שום נגיעה לרמה האישית: יש שוטרים, יש להם מפקדים ויש אחראים.

אופיר פינס-פז: אני בטוח שזה לא דבר נכון, אבל התחושה היא שאתם כמעט עוברים לסדר היום על האירוע הזה.

אופיר פינס-פז: זה הרושם שאני מקבל, גם ברמה של המסקנות המערכתיות גם ברמת הפעולה האישית.

אופיר פינס-פז: משום שאנחנו חוששים שזה לא יהיה אירוע יחיד, אני מצפה ממשטרת ירושלים לשנות היערכות מהקצה לקצה בעיר, על כל המשתמע.

אופיר פינס-פז: גם נושא המודיעין.

אופיר פינס-פז: גיליתם עכשיו שהוא עוסק בנשק, בגניבות רכב בחברון.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שצריך מודיעין ברמה אחרת וצריך להגיע למידע הזה.

אופיר פינס-פז: לא שאני אומר שזה קל, זה מאוד קשה, אבל אין ספק שהדבר הזה מחייב, לדעתי, מערכת למידה והפנמה ברמות מערכתיות ואסטרטגיות וגם ברמה האישית.

אופיר פינס-פז: בעיניי, יש טעם לפגם שאפילו אין הערה.

אופיר פינס-פז: יש הבנה.

אופיר פינס-פז: אפילו לא אמרת שהייתה תקלה בהתנהלות המשטרה.

אופיר פינס-פז: אני לא יכול שלא להעיר על הסגנון, שכאילו מקבל את הדברים כפי שהם.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהמשטרה יכולה הייתה להתנהל אחרת באירוע הזה.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שהתנהלות שונה הייתה יכולה לחסוך בקורבנות, ומשום שאנחנו מסתכלים קדימה, ולצערי המציאות היא לא קלה, צריך להיערך בצורה הרבה יותר הדוקה.

אופיר פינס-פז: ההערה של חבר הכנסת אורלב לגבי מוסדות ציבור היא בהחלט הערה במקומה, ונידרש אליה במתכונת כזו או אחרת.

דוד אזולאי: גם מוסדות חינוך שפעילים אחרי הצהרים.

זבולון אורלב: הכוונה היא לכל מה שלא מטופל על-ידי משרד החינוך.

אופיר פינס-פז: יש דברים שמטופלים, יש גם דברים שכבר לא מטופלים.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להזכיר שירדה אבטחה מאוטובוסים, ועוד דברים כהנה וכהנה.

אופיר פינס-פז: למרבה הצער, אנחנו עוד לא שוויץ.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שמישהו חשב שאנחנו יכולים לנוח, אנחנו עוד לא במקום הזה, למרבה הצער.

אופיר פינס-פז: בשם כל חברי הוועדה, אני רוצה למסור לכם ובאמצעות

אופיר פינס-פז: כם לבני המשפחות שאנחנו משתתפים באבלן של המשפחות השכולות וכואבים כאב עצום את כאבם.

אופיר פינס-פז: אנחנו לאחל לכל הפצועים החלמה שלמה, קודם כול, ואם אפשר גם החלמה מהירה כמיטב היכולת.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להודות לכל מי שהשתתף בדיון.

נאדיה חילו: אדוני היושב ראש, אני גם מציעה להוקיע את מה שנעשה עם שרת החינוך יולי תמיר.

זבולון אורלב: בואי נקיים על זה דיון, לא במחטפים.

אופיר פינס-פז: אני מקבל את ההערה של חברת הכנסת חילו.

אופיר פינס-פז: הדבר הזה צרם מאוד והתקבל על-ידי כולנו כדבר חמור.

אופיר פינס-פז: לא מתקבל על הדעת שיזעקו כאלה זעקות כנגד שרה שבאה להשתתף בצער, תוך כדי מילוי תפקידה.

אופיר פינס-פז: היא באה לשם כשרת חינוך בישראל.

אופיר פינס-פז: אני חושב שקבלת הפנים הנוראה שזכתה לה ראויה לכל גנאי.

אופיר פינס-פז: אבל אני גם לא רוצה לשפוט, יש סערת רגשות, יש ילדים.

זבולון אורלב: אני חושב שאתה דבר לא הגון.

חיים כץ: אם יורשה לי, כדי שתהיה לנו תמונה מלאה.

חיים כץ: שרת החינוך התקבלה בסבר פנים יפות ובכבוד רב בישיבה התיכונית.

זבולון אורלב: שם תואם הביקור.

חיים כץ: באותו זמן חבר הכנסת זבולון אורלב ישב עם ראש הישיבה, אתי ועם עוד כמה אנשים עם השר לביטחון פנים, דיכטר, בחדר אחר.

אופיר פינס-פז: שני שרים הגיעו באותה עת?

חיים כץ: בדיוק באותו זמן, ואנחנו היינו עם השר לביטחון פנים.

חיים כץ: מעולם הישיבה לא גירשה איש מביתה, תמיד קיבלנו את כולם בסבר פנים יפות.

חיים כץ: גם אני בדקתי את התמונות בתקשורת.

חיים כץ: עברתי אחד-אחד על כל הפרצופים.

חיים כץ: כולנו יודעים שלאחר אירוע כזה מגיעים למתחם הישיבה מאות ואלפי אנשים.

חיים כץ: אני רוצה לציין שאלה לא היו תלמידי הישיבה.

דב חנין: חסרה רק מילת גינוי.

דב חנין: אתה גם מגנה את זה.

זבולון אורלב: אלה קריאות לא ראויות, שמקומן לא יכירן במדינת ישראל.

זבולון אורלב: אני מציע להבא לשרת החינוך, כשהיא באה למקום רגיש כזה, להרים טלפון לראש הישיבה ולהודיע לו שהיא באה.

זבולון אורלב: הוא היה מקבל אותה בכבוד, כמו שקיבל את השר דיכטר, את יושבת ראש הכנסת, את שר הביטחון ואת כולם.

חיים כץ: כולם הגיעו והתקבלו בכבוד.

עודד וינר: אני רוצה להוסיף משפט אחד, דבר מעשי ומיידי להיום.

עודד וינר: מוסדות רבים, במיוחד ישיבות גבוהות, המשופעים ביוצאי צבא, מוכנים להגן על עצמם על-פי חוק.

עודד וינר: אין להם נשקים.

עודד וינר: כמו שכל מוסד שיוצא לטיול מקבל נשק בהשאלה מהמשטרה, שתהיה אפשרות, שהמשטרה תוכל להשאיל לאלה שיאושרו על-פי חוק, וכך הם יוכלו להגן על עצמם.

אופיר פינס-פז: אתה נכנס כבר לדיון מקצועי.

עודד וינר: פנו אלינו מוסדות רבים.

אופיר פינס-פז: אמרתי שנייחד זמן לדיון בכל מה שקשור לאבטחת מוסדות ציבור, שהיום לא מאובטחים בצורה מסודרת על-פי חוק.

אופיר פינס-פז: כל הרעיונות ייבחנו.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להודות לכם.

אופיר פינס-פז: אדוני, מפקד מחוז ירושלים, אמרת על אירועי ג'בר מוכבר שהופתעתם ולא ידעתם להעריך מראש את היקף המהומות וההתפרעות.

אופיר פינס-פז: צריך לזכור, מדובר בהתפרעות קשה מאוד, אלימה מאוד, נגד אנשים שהם חפים מפשע על-פי כל כלל ועל-פי כל דין.

אופיר פינס-פז: נמצא אתנו המוכתר של ג'בל מוכבר.

אופיר פינס-פז: אנשים הותקפו, אנשים חפים מפשע.

אופיר פינס-פז: ראינו את התמונות בטלוויזיה.

אופיר פינס-פז: אלה תמונות קשות ביותר: אבנים, השחתת מכוניות, השחתת רכוש.

אופיר פינס-פז: אבקש את ההתייחסות שלך לאירוע הזה, ולאחר מכן נשמע את המוכתר ואחר כך, כמובן, נקיים דיון עם חברי הכנסת.

אופיר פינס-פז: בבקשה.

ניצב אהרון פרנקו: אדגיש שהאירוע לא היה בג'בל מוכבר.

ניצב אהרון פרנקו: האירוע הקשה היה קילומטר וחצי מג'בל מוכבר.

ניצב אהרון פרנקו: אני, כמפקד מחוז ירושלים, וכל משטרת ירושלים, מטפלים ונותנים שירות לכלל אוכלוסיית ירושלים, יהודים וערבים.

ניצב אהרון פרנקו: האירוע, כפי שהחל מבחינתנו, התחיל כבר ביום חמישי כשקיבלנו מידע ופרסום שבכוונת גורמי ימין לכפר בג'בל מוכבר, במטרה להרוס את ביתו של המפגע.

ניצב אהרון פרנקו: זו הייתה הידיעה, וההערכה דיברה על 1,000 – 1,500 איש שיגיעו לכפר.

ניצב אהרון פרנקו: במהלך כל סוף השבוע וביום ראשון עשינו את כל ההכנות כדי לאבטח את הכפר ואת מבואותיו כדי לסכל ולמנוע את האפשרות שמישהו יוכל להגיע ולפגוע.

ניצב אהרון פרנקו: הכפר נמצא במורדות טיילת ארמון הניצב, בדרך יש תחנת משטרה, עוז.

ניצב אהרון פרנקו: בהיערכות שלנו עם כוחות גדולים ביום ראשון אחרי הצהרים דאגנו לסגור כל מבואות הכפר, כולל אבטחת בית המחבל.

ניצב אהרון פרנקו: בנוסף, כוח גדול במרחק של למעלה מקילומטר מהכפר, עם גדרות וכוחות משטרה.

ניצב אהרון פרנקו: צריך לציין שבמהלך כל סוף השבוע וביום ראשון התקבל מידע, שבדקנו אותו עם גופים שונים, שהמארגנים שלא מצליחים להביא מפגינים ולכן האירוע יהיה, כנראה, קטן.

ניצב אהרון פרנקו: בכל זאת התארגנו ונשארנו עם כוחות גדולים.

זבולון אורלב: מה הסד"כ שהיה?

ניצב אהרון פרנקו: היו 350 שוטרים, שנעמדו בחלק העליון של ארמון הניצב, בקו אחד עם גדרות ושוטרים.

ניצב אהרון פרנקו: התחילו להגיע בטפטוף מפגינים לזירה בהליכה רגלית מאזור צומת הבנקים, דרך חברון.

ניצב אהרון פרנקו: בשלב מסוים הגיעו לשיא של 250 מפגינים שנעמדו מול השוטרים, כאשר מדי פעם ניסו לדחוף את השוטרים והגדרות.

ניצב אהרון פרנקו: היה שלב שאחד הדוברים לקח מגאפון והסביר שמטרת ההפגנה היא מחאה כנגד אי-הריסה הבית.

ניצב אהרון פרנקו: בשלב הזה, קבוצה צעירה מהמפגינים עזבה את ההתקהלות ונעה לאחור, ובמדרון של טיילת ארמון הניצב - - -

זבולון אורלב: איזה סדר גודל?

ניצב אהרון פרנקו: כ-30 בני נוער.

אברהים צרצור: ההפגנה הייתה מאושרת?

ניצב אהרון פרנקו: לא, לא הייתה מאושרת.

אופיר פינס-פז: ביקשו אישור?

ניצב אהרון פרנקו: לא ביקשו.

ניצב אהרון פרנקו: ניסינו במהלך כל סוף השבוע וביום ראשון להגיע למארגנים על-פי הפרסומים שמצאנו כדי שיוכלו להגיש בקשה.

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו מכירים אירועים מהסוג הזה, עם אותו סוג של מארגנים, הם בדרך כלל לא מבקשים אישור.

ניצב אהרון פרנקו: אלה נשים בירוק, קוממיות ועוד מספר קבוצות, כפי שזה רשום במודעות שפרסמו.

אופיר פינס-פז: יהיו כתבי אישום נגד המארגנים שלא ביקשו אישורים?

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו מטפלים גם בקבוצה של אותם מארגנים, על-פי אותן מודעות.

ניצב אהרון פרנקו: היועצים המשפטיים מטפלים בסוגיה הזו.

ניצב אהרון פרנקו: קבוצה של כ-30 בני נוער עזבו את ההפגנה והלכו דרך הוואדי לכיוון שיח' פארוק, שאלה מספר מבנים שנמצאים מתחת לטיילת ארמון הניצב.

ניצב אהרון פרנקו: זה מרחק של למעלה מקילומטר מכפר ג'סל מוכבר, מבית המפגע.

ניצב אהרון פרנקו: שם החלו ביידוי אבנים לעבר אותם בתים ולעבר מכוניות.

ניצב אהרון פרנקו: כוח המשטרה שהבחין בזה רץ מיד למקום וחצץ בין המפגינים, שהתחילו לידות אבנים לעבר הבתים והמכוניות, והכפר.

ניצב אהרון פרנקו: הוא התחיל בהפרדה ובביצוע מעצרים.

ניצב אהרון פרנקו: באירוע הזה נגרמו נזקים למספר בתים ולמספר מכוניות, לחלק מהמכוניות נזקים כבדים.

ניצב אהרון פרנקו: באותו שלב נעצרו תשעה מהמפגינים, שברשותם היו האבנים שיידו, אחד אפילו נתפס עם סכין.

ניצב אהרון פרנקו: כל העצורים האלה נלקחו משם, והיתר הועלו חזרה להפגנה.

ניצב אהרון פרנקו: לאחר שהתכנסו כולם הכרזנו על ההפגנה כבלתי חוקית, וכוח המשטרה שהיה במקום פיזר את המפגינים תוך כדי ביצוע מעצרים נוספים.

ניצב אהרון פרנקו: בסך הכול נעצרו באירוע הזה 22 מפגינים ומפגינות שהתפרעו.

אברהים צרצור: עוצמת ההפגנה הפתיעה אתכם?

אופיר פינס-פז: ממה הופתעתם?

אופיר פינס-פז: הרי הייתם 350 שוטרים על 250 מפגינים.

אופיר פינס-פז: איך לא הצלחתם למנוע?

ניצב אהרון פרנקו: נאמרה המילה הפתעה, לא הייתה הפתעה.

ניצב אהרון פרנקו: ההפתעה הייתה דווקא מרמת האלימות של המפגינים.

ניצב אהרון פרנקו: אנחנו מדברים על אירוע שהיה אמור להיות אירוע מחאה, אירוע שקט, ואפשרנו אותו.

אופיר פינס-פז: למה חשבתם שיהיה אירוע מחאה שקט?

אופיר פינס-פז: הם לא ביקשו אישור, מדובר על מפגינים שעל פניו הם אנשים קיצוניים.

אופיר פינס-פז: ירושלים היא לא בימים שקטים.

אופיר פינס-פז: ידוע שיש אנשים שרוצים להרוס את בית המחבל, ידוע שאנשים כועסים מאוד, שיש סערת רגשות.

אופיר פינס-פז: למה הערכתם שיהיה אירוע שקט?

ניצב אהרון פרנקו: בירושלים יש עשרות אירועים כאלה מדי יום, ואנחנו נערכים אליהם ומאפשרים מחאה, על-פי החוק, לכולם.

ניצב אהרון פרנקו: גם כאן אפשרנו את זה.

ניצב אהרון פרנקו: היה לנו מידע שאמור להיות שקט, אני לא יכול לפרט הכול.

ניצב אהרון פרנקו: אותה קבוצה שהתפרעה, שהלכה ופגעה בשכונת מגורים שהיא רחוקה מהזירה שאבטחנו, יכלו להגיע באותה דרך גם ליישובים אחרים ולכפרים אחרים.

ניצב אהרון פרנקו: התמקדנו בכפר עצמו, בבית המפגע, שלשם הייתה מטרת המפגינים להגיע, ואת זה מנענו.

ניצב אהרון פרנקו: זה שהם עזבו את ההפגנה והלכו לאתר אחר, שהוא במקום גדול מאוד מהכפר עצמו, זו הייתה נקודה שלא התייחסנו אליה.

ניצב אהרון פרנקו: טיפלנו בה במהירות ובנחישות.

ניצב אהרון פרנקו: המפגינים נעצרו, ואנחנו מטפלים בהם כרגע בהליכים משפטיים.

אברהים צרצור: מה הכלים שהשתמשתם בהם כדי לפזר את ההפגנה הזאת?

אברהים צרצור: השתמשתם בנשק?

אברהים צרצור: השתמשתם באלות, בגז מדמיע?

אברהים צרצור: תסביר בדיוק מה הכלים שהשתמשתם בהם.

ניצב אהרון פרנקו: באירוע הזה לא היה צורך להשתמש בכלים אחרים, למעט לבלום אותם באמצעות השוטרים.

דב חנין: זו מדיניות כללית של המשטרה, שלא משתמשים באמצעים אחרים אלא רק בולמים?

דב חנין: זרקו אבנים אז רק בולמים?

דב חנין: אין גז מדמיע ואין כלום?

דב חנין: אם זו מדיניות כללית, אני רוצה לדעת.

ניצב אהרון פרנקו: היו פרשים, שוטרי יס"מ.

ניצב אהרון פרנקו: השתמשנו בכוחות והתאמנו אותם לסוג ההפגנה.

דב חנין: מה זה לסוג ההפגנה?

דב חנין: ללאומיות המפגינים התאמתם אותם?

זבולון אורלב: זו דעה קדומה.

דב חנין: זו לא דעה קדומה.

דב חנין: אני רוצה לראות אם הפגנה כזו - - -

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת חנין, זכות הדיבור שלך שמורה לך.

אופיר פינס-פז: אדוני, המוכתר של ג'בל מוכבר, אתה מוזמן לכנסת לדיון באירועים שהיו, כמי שהוא המוכתר, נציג הציבור הבכיר.

אופיר פינס-פז: אנחנו מעוניינים לשמוע את דעתך.

אופיר פינס-פז: תפדל.

אופיר פינס-פז: דברי המוכתר נאמרו בערבית ותורגמו על-ידי נציג שלו.

אברהים אבודהים: אני מדבר בפורום הזה כמוכתר של ג'בל מוכבר, ואני לא רוצה להתייחס לעניינים פוליטיים.

אברהים אבודהים: אני מדבר בתוקף תפקידי כנציג התושבים.

אברהים אבודהים: הפעולה שביצע עלאא אבודהים היה הפתעה גדולה בשבילנו.

אברהים אבודהים: אף אחד לא ציפה לזה.

אברהים אבודהים: מדובר באדם שהיה ישר כל הזמן, לא היה חשד כלשהו.

אברהים אבודהים: אני דוחה את האלימות באשר היא, הן מהצד הישראלי והן מהצד הפלסטיני.

אברהים אבודהים: אנחנו אזרחים שמחזיקים בתעודת זהות ישראלית ונמצאים תחת הריבונות הישראלית, ועל משרד הפנים וגורמי הביטחון להבטיח את הביטחון האישי שלנו ולהימנע ממתן אישור לכל גורם, באשר הוא, לתקוף אותנו ולהתנכל לילדים שלנו.

אברהים אבודהים: בהתאם לחוק הישראלי, כל אדם מעל גיל 18 אחראי למעשיו, ואין מקום לענישה קולקטיבית.

אברהים אבודהים: אין מקום לאשר פגיעה ברכוש שלנו, באינטרסים שלנו ולהציק לנו במחסומים שהוצבו בשכונת ג'בל מוכבר.

אברהים אבודהים: היו גם מקרים של תושבים רבים שעוכבו על-ידי המשטרה על לא עוול בכפם, ואפילו עוכבו לכמה שעות על-ידי גורמי המשטרה.

אברהים אבודהים: היו חוזים של חברות ישראליות מג'בל מוכבר שביצעו עבודות במערב העיר, ועיריית ירושלים ביטלה חוזים אלה.

אברהים אבודהים: אנחנו אומרים שמתפקידה של משטרת ישראל ושל הגורמים הביטחוניים בירושלים לדאוג לביטחון האישי שלנו, וכל הפרה - - -

נאדיה חילו: הוא מטיל אחריות מלאה.

נאדיה חילו: התרגום לא נכון, אני מצטערת.

נאדיה חילו: הוא מטיל אחריות מלאה, וצריך לתרגם את זה גם אם לא מוצא חן.

אברהים צרצור: המתרגם הוא מטעמו.

אברהים אבודהים: אני מטיל אחריות על משרד הפנים ועל ממשלת ישראל על כל הפעולות הלא כשרות שבוצעו.

אברהים אבודהים: ולסיום, אנחנו מצפים מחברי הכנסת לראות עצמם אחראים להשגת שלום בעיר הזו.

זבולון אורלב: המוכתר הוא מהחמאס או מאיזושהי מפלגה?

זבולון אורלב: קראתי שתושבים רבים בג'בל מוכבר - - -

טלב אלסאנע: עצם העובדה שהוא הגיע - - - זאת לא שאלה לגיטימית.

זבולון אורלב: אתה רוצה להגן על החמאס – תגן על החמאס.

אברהים צרצור: הוא המוכתר, הוא נציג התושבים בג'בל מוכבר.

אברהים צרצור: אל תסיט את הדיון הזה לכיוון שהוא לא במקום.

זבולון אורלב: כל פעם שמזכירים את החמאס אתה מרגיש שאתה להגן עליו.

אברהים צרצור: הוא לא צריך את ההגנה שלי, תאמין לי.

אופיר פינס-פז: חברים, לא נחזיר את ועדת הפנים לימים הרעים שלה.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב ראש.

דב חנין: אני צריך לעלות למליאה לשאול שאילתא בעל-פה.

אופיר פינס-פז: כולנו.

אופיר פינס-פז: אני מבקש הערות קצרות.

דב חנין: כמובן, בישיבת מרכז הרב קרה רצח נורא, וצריך לומר את זה, ובאזור ג'בל מוכבר קרה פוגרום, וגם את זה צריך להגיד.

דב חנין: קרה שם פוגרום, ראיתי את התמונות, שמעתי את האינפורמציה ממה שהתרחש שם.

זבולון אורלב: איך אתה משווה רצח - - -

דב חנין: אני לא משווה שום דבר.

דב חנין: אמרתי שפה קרה רצח ופה קרה פוגרום, וצריך את שתי המילים האלה להגיד.

דב חנין: דבר שני שצריך להגיד, שהמשטרה התנהלה בצורה בלתי אפשרית בג'בל מוכבר.

דב חנין: כל הדברים היו כתובים על הקיר, פרסמו מראש קריאה לבוא להרוס.

דב חנין: לא הפגנה שקטה, קראו לאנשים להרוס את הבית, אז איך ציפיתם שתהיה שם מחאה שקטה?

דב חנין: דבר שלישי, אמרתי את זה בשאלה, ואני חי בתחושה הקשה הזו, שהתגובה הרכה שלכם קשורה לזהות של המפגינים.

דב חנין: אם אלה היו מפגינים ערבים הייתם משתמשים באמצעים אחרים לגמרי.

ניצב אהרון פרנקו: אני מוחה, אתה מוזמן לכל אירוע ואציג את הדברים.

ניצב אהרון פרנקו: יש גבול למה שאתה יכול להגיד על המשטרה.

ניצב אהרון פרנקו: אתה גם לא יכול לבקש ממני לירות גז על בתים שיש בהם נשים וילדים.

דב חנין: אני מכיר את ההסברים שלכם היטב.

דב חנין: כשמדובר במפגינים ערבים אתם לא רק יורים גז מדמיע, מה שלא עשיתם כאן, אתם גם יורים באש חיה.

דב חנין: אני לא מציע לירות באש חיה, לא על מפגינים ערבים ולא על יהודים.

ניצב אהרון פרנקו: תשאל כל ערבי בירושלים אם ירו עליו גז בשנתיים האחרונות.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

אופיר פינס-פז: חברת הכנסת חילו, בבקשה.

נאדיה חילו: לא היה צריך הרבה מאוד אינטליגנציה, וגם האזרח הקטן, כמוני, שישב בביתו ושמע את התקדימים שהיו לפני ההפגנה הזאת יכול היה להסיק שהולכת להיות הפגנה די קשה.

נאדיה חילו: הרווח בין התחלת ההפגנה להתפרעות - למה המשטרה לא הייתה שם?

נאדיה חילו: למה היא לא הייתה ערוכה?

נאדיה חילו: כמו שאמרתי, אני נגד אלימות משני הצדדים, אבל לא יכול להיות שיש נורמות כפולות של פעולת המשטרה, כשמדובר במפגינים ערבים או יהודים.

נאדיה חילו: האזרח הקטן, לא משנה מי הוא, מה מוצאו, מה דתו, מאיפה הוא, חייב לקבל את ההגנה המכסימלית מהמשטרה.

נאדיה חילו: זו חובתה של המשטרה וכך אני רואה את הדברים.

נאדיה חילו: אני מתרשמת שבמקרה הזה הנורמה לא הופעלה כנורמה אחידה.

אופיר פינס-פז: אני מודה לך.

אופיר פינס-פז: אני חוזר ומבקש הערות קצרות.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אני חושב שאי-אפשר לזרוק הכול לפתחה של המשטרה.

דוד אזולאי: המשטרה בכל זאת הגנה על התושבים, אולי לא כפי שכמה מהחברים כאן היו רוצים שתעשה.

דוד אזולאי: הטענה שלי כלפי המשטרה, אנחנו יודעים שאם מישהו מעמיד דוכן של פרחים ללא היתר מיד המשטרה פועלת מרחיקה אותו.

דוד אזולאי: כאן מדובר במעשה כל כך קשה וחמור, שהמשטרה, לצערי הרב, לא עשתה מה שצריך לעשות.

דוד אזולאי: אני מדבר על נושא הדגלים, הקמת סוכת אבלים, ולכן האזרחים עשו מעשים שלא ייעשו – לא שאני מצדיק את זה.

דוד אזולאי: יחד עם זה, אי-אפשר לתקוף את המשטרה ולהגיד שלא עשתה את תפקידה.

דוד אזולאי: אני חושב שהמשטרה עשתה את תפקידה, ועובדה היא שיצאה להגנת התושבים.

דוד אזולאי: הערה קצרה למוכתר.

דוד אזולאי: הייתי מצפה מהמוכתר שיגיד לא רק שהוא מגנה במילים, אלא שצריך לגרש את האנשים האלה.

דוד אזולאי: הם מביאים כתם על החברה הערבית, הם פוגעים באוכלוסייה הערבית.

דוד אזולאי: הייתי מצפה מהמוכתר שיקום ויגיד את הדברים.

אברהים צרצור: זאת ענישה קולקטיבית.

דוד אזולאי: לא אמרתי ענישה קולקטיבית, אבל כמוכתר בעל השפעה, שהוא יגיד משהו בעניין הזה.

אברהים צרצור: ימי הגירוש עברו מזמן.

אברהים צרצור: זהו, אין גירוש.

אברהים צרצור: רגילים לגירוש ערבים.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת אהרונוביץ, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': קודם כול צריך להגיד מי האשמים.

יצחק אהרונוביץ': האשמים הם הפורעים, אותו ימין קיצוני, אותם אנשים שמעכירים את האווירה, גורמים נזק לדו-קיום וצריך להצביע עליהם כאשמים המרכזיים וצריך למצות אתם את הדין.

אופיר פינס-פז: אתה אומר דברים שגם ליברמן היה אומר?

יצחק אהרונוביץ': אני מצטט את עצמי, ואני מדבר בשם עצמי.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר שקודם כול צריך לעצור את האנשים האלה, לפרוע דין אתם ולהביא אותם למשפט כמה שיותר מהר.

יצחק אהרונוביץ': לגבי המשטרה, אני אומר את זה כאחד שבא מתוך המשטרה, אירועים כאלה יכולים לקרות.

יצחק אהרונוביץ': זה לא בגלל המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': יכול לקרות מצב שנכנסים ממקום כזה או ממקום אחר.

יצחק אהרונוביץ': מהירות התגובה - זה מה שהכי חשוב.

יצחק אהרונוביץ': אם הייתה תגובה מהירה, לא צריך נשק בנשק ולא בגומי.

יצחק אהרונוביץ': לעצור אותם, להעלות אותם לניידת ולהביא אותם לשיפוט מהיר, זו צריכה להיות התשובה.

יצחק אהרונוביץ': כך צריך להתנהג, ואני חושב שבמקרה הזה כך הם עבדו.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר בשפה ברורה שהדרך שבה נהגו הפורעים, בבריונות אלימה, היא דרך מגונה, דרך לא ראויה.

זבולון אורלב: יש מדינה, יש משטרה,יש רשויות, והן המופקדות על הסדר הציבורי.

זבולון אורלב: לצערי הגדול, המשטרה במבחן התוצאה נכשלה.

זבולון אורלב: למרות שהיו לה כל הנתונים, למרות שהזירה הייתה ידועה, 30 פורעים מצליחים לקבוע סדר יום למדינה.

אופיר פינס-פז: הכול אמרת, רק לא אמרת עשבים שוטים.

זבולון אורלב: אמרתי.

זבולון אורלב: אלה הנזק הגדול ביותר של הציונות הדתית, שרואה את עצמה מחוברת למדינה, פועלת למענה.

זבולון אורלב: לכן, גם אני לא מקבל את דברי המוכתר, שהוא תושב ירושלים, שאיננו מגנה בשפה ברורה.

זבולון אורלב: הוא מדבר בהתחמקות, מגנה את הכול.

זבולון אורלב: יש רצח, מדובר במקרה קונקרטי שיצא בחור מתוך השכונה - - -

אופיר פינס-פז: סליחה, זה לא הוגן מה שאתה עושה, כי אתה יודע שהדיונים האלה מופרדים.

אופיר פינס-פז: אתה יודע שהוא לא הוזמן לזה.

אופיר פינס-פז: תהיה הוגן.

זבולון אורלב: אני חושב שזה הוגן.

זבולון אורלב: הוא צריך לפתוח בדברי גינוי מאוד ברורים, כך הייתי מצפה ממנו.

זבולון אורלב: הוא לא ענה לי אם הוא חמאס או לא.

אופיר פינס-פז: הוא יוכל לענות אחר כך.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אני חושב שאוזלת היד שמגלה המשטרה בפעילות שלה נגד הימין הקיצוני מזמינה את הפיגוע הבא מצד הימין או מעשה טרור שיבוצע על-ידי ימין.

טלב אלסאנע: הייתה מחתרת יהודית שקמה תחת עיניהם, הכאילו פקוחות, של גורמי הביטחון, ואז היו תוצאות קשות.

טלב אלסאנע: היו חכמים שהוציאו פסקי הלכה והסיתו.

זבולון אורלב: הלוואי שהיית מדבר ככה על ארגוני הטרור.

זבולון אורלב: הלוואי.

טלב אלסאנע: הסיתו כדי להלהיט את הציבור, והמשטרה ידעה, צפתה, ולא עשתה מאומה.

טלב אלסאנע: כאשר הגיעו אותם מתפרעים, איך התנהגה המשטרה?

טלב אלסאנע: אדוני מפקד המחוז, עם יד על הלב, אם היה מקרה הפוך, והיו פלסטינים נכנסים לשכונה יהודית ומתנהגים בצורה הזו, האם התוצאה - - -?

זבולון אורלב: הם נכנסו ורצחו.

טלב אלסאנע: ראינו את זה באירועי אוקטובר.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: חברים, אני חייב לסיים את הישיבה כי המליאה התחילה.

אופיר פינס-פז: פרץ האלימות והוונדליזם הזה לא בא מהשמיים.

אופיר פינס-פז: הוא תוצאה ישירה של הסתה וגזענות.

אופיר פינס-פז: אני לא מציע לטייח ולנסות להגיד שזה כמה ילדים וכמה פרחחים.

אופיר פינס-פז: שמעתי היום אדם שקורא לעצמו רב וולפה, אני חושב, מה שהוא אומר על ראשי המדינה הזו ועל המדינה כולה.

אופיר פינס-פז: לאור הדברים ההזויים האלה אנשים מתחנכים, לוקחים את המילים והופכים אותן למעשים.

אופיר פינס-פז: זה חוזר על עצמו פעם אחר פעם, פעם אחר פעם, ואחר כך ראשי הציבור אומרים איזושהי מילה של גינוי.

אופיר פינס-פז: אני בהחלט בעד הגינוי, אבל איפה כל ימות השנה?

אופיר פינס-פז: איפה חשבון הנפש?

אופיר פינס-פז: איפה הטיפול היסודי באנשים האלה, שיפסיקו להסית ולהדיח?

אופיר פינס-פז: הגזענות האין-סופית הזו מחלחלת בנו כמו סרטן.

זבולון אורלב: איפה המדינה.

אופיר פינס-פז: נכון, ואיפה המדינה, שהרב וולפה הזה לא מקבל מיד זימון למשטרה ומטופל?

אופיר פינס-פז: לגבי האירוע עצמו, אין ספק שבאירוע עצמו המשטרה כשלה.

אופיר פינס-פז: אני לא חושב שהיא הופתעה.

אופיר פינס-פז: לפי הדברים שלך היא לא הופתעה.

אופיר פינס-פז: היו יותר שוטרים ממפגינים, והמפגינים עשו מה שהם רוצים.

אופיר פינס-פז: זה דבר חמור.

אופיר פינס-פז: אדוני, מפקד מחוז ירושלים, צריך לעשות בדק בית יסודי, להחזיר למשטרת ירושלים את כוח האכיפה שלה, את כוח ההרתעה שלה, את כושר הביצוע שלה.

אופיר פינס-פז: אני חושבת שיש לכם את זה, ואתם צריכים ללכת עם מה שיש לכם, עם מה שהחוק מקנה לכם ועם מה שאנחנו מצפים מכם.

אופיר פינס-פז: אני מאוד מקווה שאכן כך ייעשה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להודות למפקד מחוז ירושלים על אנשי צוותו ולכל המשתתפים בישיבה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.