ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 401, 2008-03-19 10:00

מיכאל מלכיאור: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

מיכאל מלכיאור: אני מכריז בזאת שבישיבה הזאת אנחנו עוברים את ה-400 ישיבות של ועדת החינוך בקדנציה הנוכחית.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד שמח שבישיבה החגיגית הזאת, אנחנו דנים בהצעת חוק שאני מאוד מזדהה אתה.

מיכאל מלכיאור: היו צריכים להיות כאן חברי הכנסת אורי אריאל ויעקב מרגי שהם היוזמים של הצעת החוק, אבל מאחר שהם לא יכלו להגיע, חבר הכנסת אברהם מיכאלי מייצג אותם בכבוד ואנחנו שמחים על כך.

מיכאל מלכיאור: מדובר כאן על הצעת חוק להכריז על חג הסיגד כיום שיונהג במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: זה דבר שמחבר בין המסורת היהודית האשכנזית למסורת היהודית האתיופית כי אחת מהערים החשובות ביותר בהונגריה, שם הייתה יהדות ענפה וגדולה, נקראה סיגד ממנה יצאו אנשים חשובים כמו חתן פרס נובל לשלום, אלי ויזל, והרבה מאוד אנשים חשובים אחרים.

מיכאל מלכיאור: כאמור, מדובר ביום שיוכרז כיום חג במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: החג הוא חג של ביתא ישראל שהונהג מימים ימימה והוא יהיה גם חג של מדינת ישראל ואני מאוד מאוד אשמח לקדם את הנושא.

מיכאל מלכיאור: אני מקדם בברכה את חבר הכנסת מולה שפעם ראשונה נמצא בוועדת החינוך של כנסת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לברך אותך בשם כל ועדת החינוך על כניסתך לכנסת ישראל.

מיכאל מלכיאור: הכרתי אותך הרבה מאוד שנים בפעילות למען היהודים העולים מאתיופיה כאשר היה לי את הכבוד להשתתף בפעילות הזאת כבר למעלה מ-30 שנים בכל מיני אופנים.

מיכאל מלכיאור: גם הרציתי על הנושא ולחמתי עליו עם ארגוני הסטודנטים בעולם וגם פה בישראל, עוד הרבה לפני שהייתי בפוליטיקה והרבה לפני שחשבתי שאני אהיה בפוליטיקה, ובדרך אכן נפגשנו וראיתי את הפעילות המבורכת שלך.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שאתה מייצג כאן לא רק את העולים מאתיופיה אלא את כלל בית ישראל, גם ביתא ישראל וגם כלל בית ישראל.

מיכאל מלכיאור: אני שמח שהגעת לוועדת החינוך.

מיכאל מלכיאור: אולי תספר לנו קצת על הרקע לחג הסיגד.

שלמה מולה: תודה רבה לאדוני היושב-ראש, חברי הכנסת אורחים יקרים.

שלמה מולה: אני אצטט איש מאוד יקר שהיה משתמש במושג עלייה וקליטת יהודי אתיופיה וזה מהווה מבחן כבוד לחברה הישראלית וזה בשני מובנים.

שלמה מולה: ראשית, במובן שמדינת ישראל אפשרה ליהודים מאתיופיה להגיע לכאן, אמנם לפעמים בדרכים קשות, אבל פעם ראשונה בתולדות היסטוריית העמים אפשר לומר שאנשים בעלי צבע שחור מאפריקה יוצאים להיות חופשיים ובאים להתקבץ כאן מבחירה, ומאידך אנחנו יודעים שהאנשים מאפריקה, במיוחד בעלי צבע שחור, הלכו להיות עבדים.

שלמה מולה: לכן זה מבחן כבוד של העם היהודי כאשר אנחנו באים לכאן לבניין הארץ.

שלמה מולה: מבחן הכבוד השני הוא מבחן הקליטה והשילוב.

שלמה מולה: כל חבריי יודעים שמעולם לא דגלתי ולא חשבתי, ואפילו אין לי גרגר של מחשבה, לחשוב על בדלנות של קבוצה כלשהי בארץ.

שלמה מולה: כלומר, אני חושב שהשילוב של גוונים שונים של דעות ותרבויות שאנחנו מביאים, בסופו של דבר נייצר כאן חברה רב-תרבותית שכל אחד ואחד יוכל ליהנות בה.

שלמה מולה: חג הסיגד הוא חג הכיסופים לציון של יהודי אתיופיה.

שלמה מולה: כל קהילת יהודי אתיופיה היו עולים אל ההר, מתפללים כדי לבוא לציון, לירושלים, כאשר רובם היו צמים.

מיכאל מלכיאור: מה זאת אומרת להר?

שלמה מולה: בדרך כלל יש הרים גבוהים יותר.

מיכאל מלכיאור: הם היו עולים להר הקרוב למקום ישיבתם?

שלמה מולה: כן.

שלמה מולה: היכן שאני גדלתי, זה היה באמבובר.

שלמה מולה: האנשים היו עולים עם ספרי התורה אל ההר, בשירה ובריקודים, בקריאת תהלים וכן הלאה.

שלמה מולה: מתקבצים יחדיו על ההר והקייסים מנהיגים את התפילה, העם חוזר על התפילה ומתפללים כל היום, כאשר בסוף היום אומרים לשנה הבאה בירושלים.

שלמה מולה: זאת אומרת, בסופו חותמים באמונה שלמה שבשנה הבאה נגיע לירושלים.

שלמה מולה: מדובר בעליית המונים, ביחד, בתלבושת חגיגית.

מיכאל מלכיאור: זה לא יום צום.

שלמה מולה: לא.

שלמה מולה: אמנם צמים אבל לא מתאבלים.

שלמה מולה: ליום הזה אין סימנים של עצב.

מיכאל מלכיאור: אבל זה יום צום.

שלמה מולה: כן.

אברהם מיכאלי: צום מהמובן של חזרה למסורת.

שלמה מולה: בהחלט, חזרה למסורת.

שלמה מולה: חוזרים על קריאה בספר תורה, פרקים משמעותיים כמו יציאת מצרים וכולי.

מיכאל מלכיאור: גם היום בישראל, אחרי שעלו, זה מונהג כיום צום?

שלמה מולה: כאן בארץ זה מאוד חופשי.

שלמה מולה: יש כאלה שצמים אבל אני יכול לומר שאלה המבוגרים שבינינו שהם בהחלט צמים וכמובן גם הקייסים, אבל הצעירים, התלמידים, לא צמים.

מיכאל מלכיאור: היום הזה מצוין גם היום?

שלמה מולה: כן, בהחלט.

שלמה מולה: מציינים בארמון הנציב.

שלמה מולה: היה ויכוח בארץ בראשית העלייה האם נכון לחגוג את החג הזה כן או לא.

שלמה מולה: התשובה של הקייסים, גם של המנהיגות הצעירה הייתה שזה חלק מהמסורת שלנו וזה חשוב מאוד שנעביר את זה לעם ישראל.

מיכאל מלכיאור: אתם רוצים בדרך הזאת לעזור לנו להחזיר את לב הציונות.

שלמה מולה: אני חושב שזה יפה.

שלמה מולה: היה ויכוח אם לקיים את זה בכותל המערבי או להשקיף אל הכותל המערבי.

שלמה מולה: המקום שנבחר היה ארמון הנציב, משם אפשר להשקיף על ירושלים.

שלמה מולה: אני חושב שמערכת החינוך, דווקא דרך החג הזה, יכולה לסייע בהבנת המסורת והתרבות של יהודי אתיופיה.

שלמה מולה: אפשר להזכיר את דוקטור חיים פרי, מנהל כפר הנוער שהיה בין החלוצים שאמר שכמו שאנחנו חוגגים את החגים של קבוצות ועדות שונות, הוא רוצה שהיום הזה ייחגג אצלו.

שושנה בן-דור: אני כתבתי את עבודת התואר השני שלי על הסיגד.

שושנה בן-דור: אני יודעת שצריך לקצר, אבל בכל זאת אני רוצה להרחיב את היריעה.

מיכאל מלכיאור: הבחירה שלך היא בין להרחיב את היריעה לבין לקבל את החוק.

מיכאל מלכיאור: אני מתעניין מאוד בנושא.

מיכאל מלכיאור: פעם למדתי את הנושא וראיתי גם את הספר שיזם משה זעפרני שאחראי במשרד החינוך על כל קהילות ישראל והספר הוא ספר יפה ביותר.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שנעבוד על הצעת החוק ואם נוכל לאשר אותו, נישאר באופן לא פורמלית ונשמע על הדברים כי זה מאוד מעניין אותי.

אברהם מיכאלי: מדובר כאן בחוק חשוב שאפשר לראות במגוון החברים שחתמנו על החוק הזה בזמנו שזה לא מייצג לא עדה ולא מפלגה.

אברהם מיכאלי: כולנו מצטרפים בקריאה שלנו לחזק את המסורת היפה הזאת שבאמת יהודי אתיופיה חגגו במשך שנים ואומרים שהמקור הוא מתקופת נחמיה ומצטטים את המקור שלהם מאותו פסוק שמבוא בספר נחמיה "וביום עשרים וארבעה לחודש הזה יעשו בני ישראל בצום ובשקים ואדמה עליהם וייבדלו זרע ישראל מכל בני נכר ויעמדו ויתוודו על חטאותיהם ועוונות עוונותיהם ויקומו על עומדים ויקראו בספר תורת ה' אלוהיהם רביעית היום ורביעית משתחווים לה' אלוהיהם".

אברהם מיכאלי: הסיגד הוא מלשון סגידה, מלשון השתחוות, מלשון תפילה.

אברהם מיכאלי: זה באמת מקור שכנראה יהודי אתיופיה שימרו אותו מתקופה מאוד מאוד קדומה.

אברהם מיכאלי: בכל ההתפתחות ההלכתית שהייתה, כבוד היושב-ראש בוודאי מכיר, במשך דורות בקהילות ישראל, ויהודי אתיופיה שימרו את המסורת העתיקה מאוד ואומרים שזאת אחת המסורות העתיקות שבני ישראל שימרו.

אברהם מיכאלי: לכן אין ספק שהחג הוא חג של יהודי אתיופיה שמשמרים אותו בארץ ומנסים בכך גם להיות קשורים למורשת וגם בכך מביעים את הגעגועים שלהם לציון ולירושלים.

אברהם מיכאלי: זה בעצם עיקר המסר בחג, מעבר לדברים שהזכרנו כאן קודם.

אברהם מיכאלי: זה גם חידוש הברית עם ה', עידוד הקהילה לשמירה על הזהות היהודית, התורה והמצוות, גם יום צום שמוזכר כאן כחזרה למסורת ולשורשים, אחדות בקהילה וכולי.

אברהם מיכאלי: את כל הדברים האלה החג הזה מסמל.

מיכאל מלכיאור: גם חסר לנו חג בחודש חשוון.

אברהם מיכאלי: מבחינה זאת אולי זה יהיה עוד חידוש.

אברהם מיכאלי: אם אנחנו לוקחים את המצב של קליטת יהודי אתיופיה בארץ במובן שלצערנו אנחנו מתמודדים אתו יום יום בוועדות השונות, ובוודאי בוועדת החינוך ובוודאי בוועדת העלייה והקליטה, אנחנו רוצים לתת לעדה הקדושה הזאת יחס שהם רצויים כאן ושהם נקלטים כאן בכל מובן.

אברהם מיכאלי: לכן החוק הזה הוא לא חוק תקציבי ואין כאן משהו שהממשלה מתנגדת לו.

אברהם מיכאלי: אנחנו בוודאי נקדם כל דבר בתיאום עם הגורמים השונים במשרדי הממשלה.

משה זעפרני: אדוני היושב-ראש, אתה כבר הצגת את הספר.

משה זעפרני: אני שמח לומר שהספר הזה הוא הספר השמיני שיצא במסגרת ספרים על קהילות ישראל.

משה זעפרני: הוצאנו ספרים על קהילות תימן, עיראק, מרוקו, טוניסיה, איראן, לוב, ספר על מעגל החיים של כל קהילות ישראל וזה הספר השמיני.

משה זעפרני: אני שמח שזה אחד הספרים הראשונים שיצא כי יש עוד קהילות רבות שעוד לא יצא עליהן ספר.

משה זעפרני: אנחנו כבר משלבים את נושא הסיגד במשך שנים רבות במערכת החינוך.

משה זעפרני: בישיבה הקודמת פגשתי את היועצת המשפטית של משרד החינוך, את עורכת-הדין אילת כהן-מלקמן, והיא אמרה לי, כאשר דיברנו על הנושא, שבתה בבית ספר אפרתה בירושלים למדה השנה על הסיגד.

משה זעפרני: משרד החינוך כבר שנים רבות הכין חוברות עבודה, מנסה לשלב את הקהילה האתיופית בכל מיני תוכניות כאשר אחת התוכניות למשל היא כאשר אנחנו מלמדים פיוטים מכל קהילות ישראל ובספר הראשון כבר קהילת יהודי אתיופיה הייתה משולבת.

מיכאל מלכיאור: אתם בעד החוק?

משה זעפרני: אנחנו בעד החוק.

מיכאל מלכיאור: זה מה שחשוב לנו כרגע.

רון אשכנזי: יש כנראה איזושהי טעות כי עמדת הממשלה בוועדת השרים לענייני חקיקה הייתה להתנגד להצעת החוק ולמעשה להעביר אותה לוועדת השרים לענייני טקסים וסמלים.

רון אשכנזי: כנראה חל איזשהו בלבול.

רון אשכנזי: כרגע עמדת הממשלה היא להתנגד.

איה דביר: הממשלה לא מתנגדת לרעיון אלא להפך, תומכת בחשיבות העקרונות הדתיים וזאת הסיבה שזה הועבר לוועדת שרים לענייני טקסים וסמלים.

איה דביר: עם זאת, אנחנו סבורים, קודם כל מבחינה מבנית, בהיבט של דיני עבודה, שהמקום שבו נכון להסדיר את הנושא של ימי בחירה/חופשה, היא במסגרת הסכמים קיבוציים ולא במסגרת חקיקה ראשית.

איה דביר: החריג היחיד להכללה בהסכמים קיבוציים והעברה של הנושא לחקיקה ראשית הוא יום ירושלים שהוא לא יום דתי אלא יום לאומי ששותף לכל העדות והדתות בכלל בישראל.

מיכאל מלכיאור: זה עניין של הגדרה.

איה דביר: יום ירושלים, בירת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אם זה חג ששייך לכולם, על זה אפשר להתווכח.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שיש יותר שחוגגים את חג הסיגד מאלה שחוגגים את יום ירושלים אבל זה דבר שניתן למדידה במספרים.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד בעד יום ירושלים וגם בעד חג הסיגד.

איה דביר: מבחינת המבנה של חוק חופשה שנתית שקיים היום, סעיף 6(ב) לחוק חופשה שנתית מאפשר לכל עובד לבחור יום בחירה בהודעה של 30 ימים מראש וזאת ללא קשר לחופשה שהמעביד צריך לאשר.

איה דביר: זאת אומרת, כל איש לפי עדתו ולפי אמונתו רשאי להודיע 30 יום מראש למעבידו שהוא מעונין לצאת לחופשה ולצאת לחופשה גם אם המעביד ממש לא מעונין לאפשר לו זאת.

איה דביר: באופן הזה אני חושבת שמתאפשר לכל עדה ולכל אדם לפי אמונתו וערכיו לבחור את היום בו הוא רוצה לממש את החופשה על פי הבנתו.

איה דביר: יש הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת ניסן סלומינסקי שמדבר על תיקון ההסדר של חוק חופשה שנתית לגבי יום בחירה והכללת ימי בחירה נוספים.

איה דביר: בהצעת החוק מדובר על שני ימי פורים ועל ט' באב, אבל אנחנו סבורים שמאוד יכול להיות שאפשר לשקול – והממשלה תמכה בזה – לכלול בתוך התוספת הזאת גם התייחסות לימים הדתיים וככל שזה ייעשה, ניתן בהחלט לשקול – בכפוף להתייעצויות שטרם קיימנו – הכללת חג הסיגד.

מיכאל מלכיאור: הממשלה תומכת בהצעת החוק של חבר הכנסת סלומינסקי?

איה דביר: כן.

איה דביר: הממשלה תמכה בהצעת החוק בכפוף לכך שתהיה הכללת מועדים שאינם מועדים יהודים בלבד.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שנעשה תיקון עקיף כאשר זה יבוא ונכלול את זה גם בחוק השני.

מירב ישראלי: גם היום אפשר לעשות, לתקן את התוספת שם.

דבורה אליעזר: נכון להיום חוק חופשה שנתית לא מונה את ימי הבחירה.

דבורה אליעזר: ימי הבחירה כפי שאמרה חברתי נמנים בהסכמים קיבוציים, בהוראות תקשי"ר וזה לא בא לידי ביטוי בחוק חופשה שנתית.

דבורה אליעזר: יש הצעת חוק כזאת שעומדת היום על הפרק והממשלה תמכה בה.

דבורה אליעזר: לכן במידה שהיא תעבור בקריאה ראשונה ובקריאה שנייה ושלישית ותהפוך לחוק, תהיה תוספת כנראה לחוק ושם אנחנו נכלול את כל ימי הבחירה.

רותם רולף: רציתי יותר לשאול מאשר להתייחס.

רותם רולף: לא כל כך הבנתי בסעיף 2 להצעת החוק לגבי העצרת המרכזית.

רותם רולף: ניסיתי לעשות בדיקה – ואולי לא בדקתי מספיק טוב – ולא מצאתי איזשהו חג שהיום יש לו עצרת מרכזית ותקנו אותי אם אני טועה.

מירב ישראלי: יום ירושלים.

רותם רולף: אני רואה שכתוב כאן שראש הממשלה מוסמך להורות על קיום עצרת אבל לא נאמר שהוא יורה על קיומה.

מיכאל מלכיאור: שמענו את כל המשרדים ואני מבקש להקריא את החוק.

אברהם מיכאלי: הממשלה תמכה במליאה.

מיכאל מלכיאור: אתה מספיק זמן כאן כדי לדעת שיש ממשלה בוועדת שרים ויש ממשלה בכנסת.

מיכאל מלכיאור: יש שתי ממשלות.

מיכאל מלכיאור: הממשלה בהרבה מאוד חוקים תומכת במליאה ומודיעה שהיא תומכת ומצביעה בעד, אבל הממשלה השנייה, זאת שיושבת בוועדת השרים, מתנגדת והפקידים מחויבים לממשלה השנייה ולא לממשלה הראשונה.

מירב ישראלי: במליאה אכן השר גדעון עזרא בשם שר התרבות תמך ואורי אריאל התחייב לתאם את הנוסח.

מירב ישראלי: הצעת חוק חד הסיגד, התשס"ח-2007 1.

מירב ישראלי: כ"ט בחשון – חג הסיגד (א) הכנסת מכריזה בזה על יום כ"ט בחשוון כעל חג הסיגד, שיוחג מדי שנה בשנה כחג המדינה וייקרא בשם "חג הסיגד".

מירב ישראלי: (ב) חג הסיגד הוא יום בחירה.

מירב ישראלי: בסעיף זה, "יום בחירה" – יום שהבחירה בידי העובד לצאת לחופשה או לעבוד.

מירב ישראלי: בחר העובד ביום חופשה, יובא היום במניין ימי החופשה שלו.

מירב ישראלי: (ג) שר החינוך רשאי לקבוע פעילויות חינוכיות שייוחדו לחג הסיגד.

מירב ישראלי: זה למעשה פחות או יותר העתק של חוק יום ירושלים.

מירב ישראלי: 2.

מירב ישראלי: עצרת מרכזית שר המדע, התרבות והספורט יורה על קיום עצרת מרכזית לפתיחת חג הסיגד.

מירב ישראלי: 3.

מירב ישראלי: הוראות שר המדע, התרבות והספורט שר המדע, התרבות והספורט רשאי, לאחר התייעצות עם שר התעשייה, המסחר והתעסוקה לקבוע את סוגי העובדים, סוגי העבודות והשירותים שאין להפסיקם בחג הסיגד, כן רשאי הוא לקבוע את השעות וההסדרים שיחולו ביום זה.

מיכאל מלכיאור: אם כל עם ישראל ייקח יום בחירה ביום הסיגד, שר התעשייה יצטרך לדאוג שיהיו תפקידים חיוניים.

מירב ישראלי: אני חושבת שאת הסעיף הזה אפשר להוריד.

מיכאל מלכיאור: כן, גם לי נראה.

מירב ישראלי: 4.

מירב ישראלי: סמלי חג הסיגד שר המדע, התרבות והספורט רשאי לקבוע סמלים לחג הסיגד ולהסדיר את השימוש בהם.

מירב ישראלי: חוץ מהערתה של רותם לגבי "המוסמך", החוק זהה לחוק יום ירושלים.

מיכאל מלכיאור: יש הערות לסעיפי החוק?

שלמה מולה: בסעיף (ג), שר החינוך רשאי, זאת אומרת שהוא לא חייב.

מיכאל מלכיאור: היית רוצה שהוא יהיה חייב.

שלמה מולה: כן, ששר החינוך יקבע.

שלמה מולה: אני מבקש לשנות את הניסוח.

שלמה מולה: בהמשך אותו סעיף, הייתי רוצה שיהיה פעולות חינוכיות שייוחדו לחג הסיגד ולמסורת של יהודי אתיופיה.

שלמה מולה: אני נותן חשיבות רבה לפעילות החינוכית שמשרד החינוך יבצע על מנת להכיר ולהנחיל את המסורת והתרבות של יהודי אתיופיה לדורות הבאים כחלק ממסורת ישראל בישראל.

משה זעפרני: את זה אנחנו מבצעים גם היום.

שלמה מולה: לכן אני אומר להוסיף את התוספת הזאת.

שלמה מולה: אני אומר ששר החינוך יקבע פעילויות חינוכיות שייוחדו לחג הסיגד ולמסורת יהודי אתיופיה.

שלמה מולה: זאת אומרת, בפעילות לא ידברו רק על חג הסיגד אלא ידברו על חג הסיגד ואיך הוא השפיע על חיי הקהילה.

מיכאל מלכיאור: זה יהיה חג בו ילמדו לא רק על החג אלא על כל המסורת.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה דבר טבעי.

אברהם מיכאלי: יש הצעת חוק של מורשת יהודי אתיופיה.

שלמה מולה: זה משהו אחר.

אברהם מיכאלי: במסגרת החוק הזה הכנסנו את נושאי הלימוד.

מירב ישראלי: החוק הזה מיוחד לחג.

מירב ישראלי: ברגע שאתה נכנס לנושא של עדות, יש עוד עדות וזה בעייתי.

מירב ישראלי: אני מציעה שנייחד את הסעיף הזה לחג.

מירב ישראלי: כמובן שמסביב לזה, זה חג של יהודי אתיופיה, המסורת תהיה חלק ממנו, אבל לומר את זה במפורש בחוק כאשר אנחנו לא מדברים על עדות אחרות, אנחנו בדרך כלל לא מתערבים בחקיקה בתכנים החינוכיים.

מירב ישראלי: כאן אנחנו מציינים את יום החג, שזה בסדר וכל החוק עוסק בחג, אבל להתחיל להכניס מסורת של עדה אחת בחוק, זה נראה לי בעייתי.

אברהם מיכאלי: את אומרת שבחוק אחר כן מדברים על זה.

שלמה מולה: על החוק השני חתמו יותר מ-70 חברי כנסת ובו מדובר על הקמת מרכז מורשת יהדות אתיופיה והקמת מוזיאון.

מירב ישראלי: אם אני לא טועה, אפשר לדון בזה שם.

מיכאל מלכיאור: גם לגבי המילה יקבע - אפשר לקבוע משהו קטן ואפשר לקבוע משהו גדול – זה אותו הדבר.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שמי שידבר על חג הסיגד במערכת החינוך, הוא לא יכול לדבר על חג הסיגד בלי לדבר על כל המסורת העשירה של יהודי אתיופיה.

מיכאל מלכיאור: לכן אני מקבל את הערתה של היועצת המשפטית ומקבל את ההערה לגבי יקבע במקום רשאי.

דבורה אליעזר: לגבי סעיף 3, אני מציעה לעת עתה להשאיר אותו כי אני רוצה להתייעץ עם הגורמים במשרד.

דבורה אליעזר: יכולים להיות תהליכים רציפים כמו בשבתות לדוגמה, כאשר אנחנו נותנים היתרים להעביד עובדים בשבת כיוון שיש תהליכים רציפים.

דבורה אליעזר: זה לא קשור רק לנושא עבודות חיוניות אלא סוגי עבודה מסוימים שהמעבידים חייבים את העובדים שיהיו בעבודה.

מיכאל מלכיאור: זה נכון לגבי שבת כאשר כל העם שובת, אבל כאן לא מדובר בזה.

מירב ישראלי: אפשר יהיה להחזיר את זה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

מיכאל מלכיאור: אם את עומדת על זה וזה חשוב לך שנשאיר את הסעיף, אני מוכן להשאיר את זה ולהוריד את זה בקריאה שנייה ושלישית.

מיכאל מלכיאור: יש לנו את שתי האופציות האלו, אם את מרגישה שאת צריכה עוד התייעצות בעניין.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שאם זה מקובל עליך, שנקבל את הצעת היועצת המשפטית ונוריד את זה אבל נוריד את זה עם אפשרות להחזיר את זה לקראת קריאה שנייה ושלישית, אם אתם רואים איזשהו צורך בכך.

רון אשכנזי: ליתר ביטחון, אני רוצה להבהיר.

רון אשכנזי: אנחנו משאירים את שר החינוך רשאי?

מיכאל מלכיאור: לא, שר החינוך יקבע.

רון אשכנזי: כך גם לגבי קיום העצרת?

מיכאל מלכיאור: כן, אנחנו משאירים את זה.

מיכאל מלכיאור: לפי מה שאני שומע כאן יהיו כמה – אני מניח שלא הרבה – שייקחו יום חופש ביום הזה, אבל במקום הזה בירושלים, היכן שיקבעו, יהיה מקום הציון המרכזי.

מיכאל מלכיאור: היום מציינים את היום בקהילה, בבתי הכנסת של העדה ואני מניח שזה יהיה הדבר המרכזי, חוץ ממה שמלמדים בבתי הספר ומה שעושים בבתי הכנסת.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהעצרת יהיה הדבר המרכזי.

מיכאל מלכיאור: בחגים אחרים אין לך את הצורך בעצרת מרכזית במקום מסוים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהעצרת כאן היא דבר חשוב ולא הייתי רוצה להוריד אותה כי זה מהות הדבר.

זרקו מסרט: לגבי התכנים החינוכיים של היום הזה.

זרקו מסרט: אני מבינה שאי אפשר לדון בעניין הזה במסגרת הצעת החוק, אבל אולי תתקבל החלטה שבאחת מישיבות הוועדה שאתם מקיימים ייקבעו התכנים של אותו היום.

מיכאל מלכיאור: כאן זה עניין של חלוקת העבודה בינינו לבין הממשלה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מאוד בעד שייקבעו כל התכנים החינוכיים גם לגבי יום הסיגד וגם לגבי המסורת של יהודי אתיופיה, אבל בדרך כלל לא עושים זאת בחקיקה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו כאן בישיבת חקיקה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו יכולים בעוד שעה לקיים ישיבה שהיא לא ישיבת חקיקה ולדון ואנחנו עושים את זה בהרבה מאוד נושאים כאשר אנחנו כן מתערבים בתכנים של החינוך וזה מותר לנו כי זה לא פוגע בחופש האקדמי.

מיכאל מלכיאור: עכשיו אנחנו עוסקים רק בחקיקה ובחקיקה ראשית אנחנו לא קובעים מה התכנים הפדגוגיים שמטבע הדברים הם גם משתנים.

מיכאל מלכיאור: אם כן, בחקיקה ראשית אנחנו לא קובעים תכנים אלא קובעים שצריכים להיות תכנים והשר יהיה חייב לקבוע אותם, מה הם התכנים ואיך הם יהיו, אנחנו לא יכולים לדון.

משה זעפרני: מוזר שההצעה הזאת באה מנציגת משרד הקליטה כי זה לא בדיוק תפקיד משרד הקליטה.

מיכאל מלכיאור: הם דואגים לעניין.

משה זעפרני: מי שמופקד על החינוך זה אנחנו ואנחנו עושים את זה.

מיכאל מלכיאור: זה בסדר, אבל הם רוצים לדאוג שזה יהיה.

שלמה מולה: תפקיד משרד הקליטה לקלוט עולים וזה חלק מהקליטה.

וונדה קסהון: אני מתייחס רק לגבי החוק כי לגבי התכנים יש קייסים ויש הרבה אנשים שישמחו לעזור בנושא.

וונדה קסהון: בחוק אני לא רואה את האחריות של הרשויות המקומיות שם מתגוררים הרבה מיוצאי אתיופיה.

וונדה קסהון: אני חושב שהם צריכים ללמוד על המסורת ועל ההיסטוריה של הסיגד אבל אין כאן התייחסות לרשויות המקומיות.

מירב ישראלי: זה חוק מדינה.

אברהם מיכאלי: ממילא הרשויות מחויבות לחוק מדינה.

מירב ישראלי: הנושא של עצרת, זה כמו ביום ירושלים.

מיכאל מלכיאור: לא חייבים בכל עיר לעשות עצרת.

וונדה קסהון: יש מתנ"סים.

מיכאל מלכיאור: אם בכל בתי הספר יציינו את היום, יהיה ציון וכל הילדים יהיו מעורבים בעניין.

וונדה קסהון: עדיין אני רוצה שתהיה לנו במה להציג את הנושא באותה רשות ובאותו מקום בו אני גר.

שלמה מולה: אתה צריך לראות את הקונוטציה של מסורת אתיופיה.

שלמה מולה: בכל כפר לא היו עושים את הסיגד אלא היו מתקבצים התקבצות אזורית.

שלמה מולה: לכן הנושא של עצרת מרכזית בירושלים והפעילויות החינוכיות לפי קביעת שר החינוך, זה המוטו המרכזי.

מיכאל מלכיאור: תפסת מרובה לא תפסת.

מיכאל מלכיאור: אם אנחנו נחייב בחוק כל ראש רשות במדינת ישראל לציין את יום הסיגד, זה לא יהיה דבר מעשי.

מיכאל מלכיאור: יש כל מיני רשויות במדינה וזה דבר מעשי שלדעתי נוכל לחייב בו כל ראש רשות מקומית.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להציע ברשות כולכם שאנחנו כרגע נקיים הצבעה עם השינוי הקטן שעשינו כאן כהכנה לקריאה ראשונה.

מיכאל מלכיאור: כל חברי הכנסת שנמצאים כאן הם בעלי זכות הצבעה כממלאי מקום של החברים הקבועים בוועדה.

מיכאל מלכיאור: ה צ ב ע ה אושר פה אחד אנחנו מכינים את החוק לקריאה ראשונה ובעזרת השם יגיע בקרוב לקריאה שנייה ושלישית.

אברהם מיכאלי: אני מודה לך בשם החברים מגישי הצעת החוק.

אברהם מיכאלי: עשינו צעד חשוב.

שושנה בן-דור: כיוון שאני מכירה את החג הזה, אמנם לא מלידה אבל במשך 25 שנים, ואני גם צמה ביום הסיגד וגם למדתי חלק גדול מהתפילות, אני רוצה לומר שאני חושבת שיש מקום, לפני שמנסחים את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית, לעשות למידה גם של חלק מהתפילות וגם על מהלך החג.

שושנה בן-דור: לדעתי יום הסיגד, חג הסיגד הוא חג שיכול להיות נכס לכל עם ישראל.

שושנה בן-דור: כפי שאני מכירה את חגי ישראל, אין חג כמו הסיגד שהוא כולל בתוכו כמה יסודות.

שושנה בן-דור: קודם כל, כל הנושא של חידוש הברית מדי שנה בשנה.

שושנה בן-דור: אמנם האירוע בימי עזרא ונחמיה היה אירוע חד פעמי, אבל יהודי אתיופיה עשו את זה חג שמדי שנה אנחנו מזכירים את חידוש הברית.

שושנה בן-דור: אנחנו יכולים לומר שיש לנו את זה גם בחג השבועות, ואמנם משותף לחג השבועות וליום הסיגד זה שקוראים מתן תורה בסיני, אבל יחד עם זה הנושא של חידוש הברית מתקשר לזכותנו להיות בארץ ישראל והכמיהה לא רק להגיע לארץ ישראל אלא להישאר בארץ ישראל.

שושנה בן-דור: כאשר אנחנו קוראים את התפילות של הסיגד, אנחנו מודעים לקשר בין הברית וקיומנו במדינה הזאת ובארץ הזאת.

מיכאל מלכיאור: קוראים גם את הברית בין הביתרים?

שושנה בן-דור: לא.

מיכאל מלכיאור: רק את ברית הר סיני.

שושנה בן-דור: ברית הר סיני וקוראים מעזרא ונחמיה.

שושנה בן-דור: קוראים גם מאותם הפרקים ויכולים לבחור בין שמדובר ב-ויקרא פרק כ"ו, בין שמדובר ב-דברים כ"ז או כ"ח, את הרשימות של הברכות והקללות על מנת להזכיר שהישיבה בארץ היא בתנאי.

שושנה בן-דור: לכן יש את היסוד המיוחד הזה של יום הסיגד.

שושנה בן-דור: כפי שאמרת, אין חג לעם היהודי פרט ליהודי אתיופיה בחודש חשוון ואני חושבת שכולנו נוכל כעם ישראל לזכור את שני היסודות האלו ביחד.

שושנה בן-דור: אם יורשה לי לצטט כמה מלים מאחת התפילות ותבינו מדוע הביאו את התפילה הזאת.

שושנה בן-דור: (ציטוט מהתפילה).

שושנה בן-דור: בואו נשתחווה לו, לו לבדו קדוש, בוא נשתחווה, נתפלל, נשיר, נברך, נקדש, בוא נשתחווה, נתפלל, נשיר, נברך, נקדש, נשים לב, ניצמד לאבי בורא שמים וארץ ונשתחווה בתוך היכלו מקום הדום רגלו של ה' ונשתחווה בתוך היכל מקדשך, השתחוו ל-ה' בתוך היכל מקדשו, כך נשתחווה בלבנו.

שושנה בן-דור: יהודי אתיופיה השתחוו בלב שלהם כשהם עדיין כמובן בגלות.

שושנה בן-דור: ואם כן, החזרה על המילה לסגוד יחד עם הנושא של חידוש הברית, יחד עם הצום והם צמו משום שעם שמכיר בעוונו ומכיר בצורך לחדש את הברית, הוא גם מכיר בכך שאולי הוא לא שמר מספיק טוב על הברית ומשום כך הוא יצא לגולה.

שושנה בן-דור: אם כן, הקשר הזה, נדמה לי שהוא לקח שיהודי אתיופיה צריכים ללמד את עם ישראל כחג בעל ערך דתי, כחג שיש בו טקסטים יפים שכדאי שנשלב אותם בתוך המסורת של לימוד הפיוט של כל עם ישראל.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזאת הייתה תוספת משמעותית לישיבה.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לך.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכולכם.