ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 330, 2008-03-11 11:30

אופיר פינס-פז: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אופיר פינס-פז: על סדר היום –התכנית לבניית כפר נופש בחוף פלמחים.

אופיר פינס-פז: זה נושא שאני יזמתי את הדיון בו בעקבות ביקור שקיימנו – לצערי, בהרכב מצומצם, של חבר הכנסת חנין ושלי, והיינו גם בכור בשורק, והגענו לחוף פלמחים.

אופיר פינס-פז: בעקבות הביקור הגעתי למסקנה שראוי שהוועדה תדון בנושא הזה.

אופיר פינס-פז: למען השקיפות אני רוצה לומר שנפגשתי עם היזם בעקבות פניה שלו כי בביקור לא התאפשר לו להציג את הדברים בצורה מסודרת, לטענתו.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר כך – הרושם שלי מהביקור במתחם בחוף פלמחים הוא רושם קשה.

אופיר פינס-פז: הדיון הזה – יזמתי אותו גם כדי לטפל ספציפית בנושא וללמוד אותו, לשמוע את הנוגעים בדבר, וגם כי הסוגיה מעלה שתי סוגיות עקרוניות חשובות שאני חושב שהוועדה צריכה להידרש אליהן: מה קורה בחופי ישראל, שזה נושא כאוב שמעסיק את הוועדה פעם ועוד פעם במשך השנים.

אופיר פינס-פז: בסופו של דבר הכנסת חוקקה את חוק החופים, הגנה על הסביבה החופית, בשנת 2004, ויש את תמ"א 13, עוד דברים שנועדו לשמר את הסביבה החופית, מתוך מחשבה שהחוף בישראל שייך קודם כל לציבור, הוא נכנס ציבורי והוא ערך טבע בפני עצמו.

אופיר פינס-פז: אנחנו מקווים שבמסגרת החקיקה הזו נוכל לשמר יותר ויותר את חופי ישראל כחופים פתוחים, כערכי טבע ונוף שלא נפגעים ושמשמשים את כולם.

אופיר פינס-פז: הדבר השני קשור להתנהלות בוועדות התכנון והבניה בהקשרים האלה ובכלל.

אופיר פינס-פז: תחושתי הסובייקטיבית היא שבסופו של דבר אין מספיק שקיפות ואין מספיק יידוע של הציבור ובוודאי אין מספיק מעורבות של הציבור בתהליכי תכנון ובניה במיוחד בנושאים מהסוג הזסה.

אופיר פינס-פז: איך אומרים לי אנשים שעוסקים בזה?

אופיר פינס-פז: - מה אתה רוצה?

אופיר פינס-פז: אם הכל ייחשף בזמן אמת, באופן אמיתי וגלוי – לא נוכל לבנות בשום מקום במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: זו התשובה שאני מקבל.

אופיר פינס-פז: אני כופר בטענה הזו, ומעבר לזה – היא מוכיחה שיש כאן מגמה מאד מובהקת לא להביא את הדברים כפי שהם צריכים להיות מובאים.

אופיר פינס-פז: אז זה נכון שיזם שרוצה לעלות על מכרזים יודע לקרוא את המודעות שמפרסמת ועדה מחוזית כזו או אחרת, אבל משום שרוב הציבור אינו יזמים, מטבע הדברים, הפרסומים האלה הם פרסומים שמיועדים לעניים מקצועיות.

אופיר פינס-פז: אנשים מקצועיים צריכים לקבל מידע מקצועי כדי לדעת איך עולים על מכרז, מה כלול במכרז, מה המשמעות של המכרז.

אופיר פינס-פז: אגב, וגם אנשי מקצוע – יש פה אנשים שהם יזמים ואני מקווה שהם יהיו הגונים לומר את זה – גם הם צריכים לקרוא את הניירות עוד אלף פעמים כדי להבין באמת על מה מדובר, להבין את כל המשמעויות.

אופיר פינס-פז: לא פעם הם בודקים את עצמם כמה פעמים, מכל הבחינות ומכל ההיבטים כדי לדעת – אפשר או אי אפשר, מה המשמעות של מה שכתוב.

אופיר פינס-פז: אז מה יאמרו הדיוטות, אנשים רגילים?

אופיר פינס-פז: לכן אני קודם כל סבור שמוכרחים לשנות שינוי יסודי את הדרך שבה הדברים מוצגים על ידי הוועדות המקצועיים, בפרסומים שלהם כלפי הציבור.

אופיר פינס-פז: הפרסום היום הוא לאנשי מקצוע, וברמה של לצאת ידי חובה.

אופיר פינס-פז: אין כאן שום רצון אמיתי לשתף וליידע את הציבור.

אופיר פינס-פז: ואז, כשהדברים מתבררים, בדרך כלל לא בזמן אמת – אז באים אלה שזכו, ולי אין טענה ליזמים.

אופיר פינס-פז: היזמים באים ומתמודדים לפי התנאים שנקבעו להם.

אופיר פינס-פז: יש לי טענה יסודית לאנשים שיושבים באותם צמתים –שהופקדו בידיהם קרקעות המדינה, היכולת לתכנן במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: אני מצפה מהם להפעיל שיקול דעת הרבה יותר רחב ולייצג גם את הציבור הכללי, לא רק את אנשי המקצוע.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שבהרבה מקומות – וזה מזכיר לי את הביקור שלי בתמנע – זה בדיוק אותו הסיפור: כשהתהליכים עברו בתוך המוסדות הם עברו בין מקצוענים לבין אנשי התכנון עם מינימום של ידוע אמיתי של הציבור.

אופיר פינס-פז: ממש להפך.

אופיר פינס-פז: ואז, אחרי שהכל נגמר והדברים מתחילים לבוא לידי ביטוי ממשי בשטח, אז ודאי שהאנשים מתחילים להבין מה הולך לקרות.

אופיר פינס-פז: אבל אז אומרים להם – זה מאוחר מדי, זה עבר כבר, סודר, טופל.

אופיר פינס-פז: הערה אחרונה במישור העקרוני – הליכי התכנון מתמשכים במשך תקופות בלתי סבירות.

אופיר פינס-פז: יש כאן בעיה קשה.

אופיר פינס-פז: פעם אחת מקבלים החלטה עקרונית.

אופיר פינס-פז: ששטח X, שיכול להיות ענק בשטח – יהיה לתיירות, למשל.

אופיר פינס-פז: חוזרים אל ההחלטה אחרי 20 שנה.

אופיר פינס-פז: שכחו מתי בכלל אישרו.

אופיר פינס-פז: ברגע שאישרו – לא חוזרים מאוחר יותר ובודקים אולי ההחלטה כבר לא מתאימה בכלל, בגלל שדברים השתנו.

אופיר פינס-פז: את זה לא עושים.

אופיר פינס-פז: יש החלטת מוצא מלפני 25 שנה - -

יוסי ביילין: אין התיישנות.

אופיר פינס-פז: אין התיישנות ואין חשיבה מחודשת אם זה עומד במבחן המציאות של היום.

אופיר פינס-פז: זה גם דבר שהוא בלתי סביר.

אופיר פינס-פז: אני חושב שאין לנו ברירה אלא לחזור לאותם דברים.

אופיר פינס-פז: אני הצעתי הצעת חוק שמתבססת על הצעה של "אדם טבע ודין", שאמצתי אותה בבסיס העקרוני, אני לא מתחייב לכל פרט שבה.

אופיר פינס-פז: ההצעה אומרת שאחרי X שנים, לפני שהולכים למימוש בתוכניות מפורטות ובהיתרי בניה, שאם לא נגעו בתכנית למעלה מ-8 או 10 שנים - עושים ישיבה, קודם כל, האם מאשררים את ההחלטה הקודמת או פותחים אותה.

אופיר פינס-פז: חוף פלמחים, גם המיזם הזה, הוא רק חלק מתכנית הרבה יותר גדולה שעוד הולכים לממש אותה ביום מן הימים.

אופיר פינס-פז: יש עוד אלף מיזמים פוטנציאלים שעומדים להתממש באזור, על בסיס התכנית שבזמנו אושרה.

אופיר פינס-פז: גם את זה אני רוצה שבעניין הזה תהיה הסתכלות מחודשת ומחשבה מחודשת.

אופיר פינס-פז: יש כאן התנהלות שלא אכנס אליה בפתיח – של איך הדברים אושרו, המכרזים וכל מה שקורה.

אופיר פינס-פז: אני בהחלט הייתי רוצה לשמוע – יש כאן כמה דברים שהם מוזרים, מבחינתי.

אופיר פינס-פז: קודם כל, פיסת החוף הזו של פלמחים היא בהרבה מובנים מיתולוגית.

אופיר פינס-פז: כולם יודעים את זה, גם היזמים.

אופיר פינס-פז: זו פיסת חוף קטנטנה, פחות מ – 200 מטר, שמשרתת את תושבי מועצה אזורית גן רווה, ראשון לציון, רחובות, יבנה, נס ציונה ועוד.

אופיר פינס-פז: זו פיסת חוף קסומה שיש לי היכרות אישית אתה.

אופיר פינס-פז: היא תמיד היתה בעייתית.

אופיר פינס-פז: היא קצת פראית וקצת יוצאת דופן ותמיד ניסו לביית אותה, להשתלט עליה, להסדיר אותה ולמסד אותה.

אופיר פינס-פז: היא פינת חוף ונוף לא ממוסדת.

אופיר פינס-פז: יש חופים ממוסדים רבים באזור.

אופיר פינס-פז: זו היתה פנינת טבע יוצאת דופן, יפה מאין כמותה.

אופיר פינס-פז: היא היתה חלק מהמשך שלצערי נתפס על ידי קיבוץ פלמחים, למעשה, אני לא יודע אם גם להלכה.

אופיר פינס-פז: הפכו את זה לחוף ים פרטי, לא אפשרו לציבור להיכנס אליו, שזו שערוריה בפני עצמה, אבל נניח לה כי עליה חלה התיישנות, זה כבר עשרות בשנים, אבל זו עובדה שנקבעה בשטח.

אופיר פינס-פז: אני נולדתי לתוכה.

אופיר פינס-פז: זו באמת פנינת נוף יקרה להרבה אנשים.

אופיר פינס-פז: בא מנהל מקרקעי ישראל.

אופיר פינס-פז: קודם כל – ועדות התכנון מאשרות והמנהל עושה את המכרז.

אופיר פינס-פז: הדברים האלה אני חושב שמחייבים הסבר.

אופיר פינס-פז: גם התהליכים, גם המחירים, גם ההתנהלות.

אופיר פינס-פז: ראשית, מבחינת גידור השטח – אין ספק שגידור השטח חרג בהרבה מ- 100 מ' מהחוף, שזו הנורמה המקובלת היום גם בתמ"א 13.

אופיר פינס-פז: זה דבר שהוא בהחלט מוסיף בעייתיות מאד קשה.

אופיר פינס-פז: הדבר השני שהוא מבחינתי מאד בעייתי זה מהכיוון השני.

אופיר פינס-פז: אני מאד בעד קמפיין ציבורי.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שהקמפיין הזה עוד יעלה ויפרח.

אופיר פינס-פז: אבל אני מתנגד בהתנגדות נחרצת לכל גילוי של אלימות.

אופיר פינס-פז: אני לא מאשים אף אחד, לא חקרתי את הדברים, אבל אני אומר בצורה הכי ברורה: קמפיינים סביבתיים צריכים לגייס דעת קהל, צריכים לגלות נחישות, בלי שום ספק, והעובדה שאנשים שם נמצאים באוהל מחאה, ישנים ומשקיעים ומתנדבים – זה דבר שראוי לכל הערכה ושבח.

אופיר פינס-פז: אבל בלי אלימות.

אופיר פינס-פז: הוועדה הזו מגנה כל גילוי של אלימות – בצורה חדה, ויש שם גילויים של אלימות שהם לא ממין העניין בשום פנים ואופן וצריך לחדול מזה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה קודם כל שתמונת המצב תהיה לפנינו.

אופיר פינס-פז: לכן אני מבקש מד"ר שוק אמרני, שהוא יושב ראש הוועדה המחוזית לומר דברים.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שתדעו שהזמנתי את מבקר המדינה לדיון והוא נמצא בחו"ל במסגרת תפקידו.

אופיר פינס-פז: נציגו הבכיר נמצא כאן.

אופיר פינס-פז: אני מבקש משוקי אמרני שלא היה יושב ראש הוועדה המחוזית, כמובן, בימים שבהן התקבלו החלטות להציג את תמונת המצב כפי שהוא בדק אותה וכפי שהוא הכין אותה לדיון בוועדה.

אופיר פינס-פז: בבקשה.

שוקי אמרני: אני אתייחס להיבט שקשור לתהליכי התכנון ולא לנושאים שקשורים למכרז ונושאים שקשורים לפעילות של מנהל מקרקעי ישראל.

שוקי אמרני: ברמה הכללית – מדובר בתכנית שמאפשרת הקמת כפר נופש וגן לאומי, שאושרה כדת וכדין בהתאם להליכי התכנון והבנייה הקבועים בחוק.

שוקי אמרני: אם ההחלטות היו טובות או לא זו שאלה אחרת, אבל מבחינת התהליך – הן אושרו כדת וכדין.

שוקי אמרני: מדובר בתכנית שהוועדה המחוזית החליטה להפקיד בתנאים אלה כבר בשנת 1996, כלומר לפני בערך 11-12 שנים, ולפני כ- 8 שנים פורסמה לאישור.

אופיר פינס-פז: האם זה נכון שבאותה תקופה לא היה נציג לארגונים הירוקים בוועדה?

שוקי אמרני: לפי מיטב ידיעתי – לא היה נציג.

שוקי אמרני: כאשר לפי תמ"א 13, שזו תכנית מתאר ארצית מיוחדת לנושא החופים מסמנים את השטח הזה לתיירות או מלונאות, ולכן התכנית הזו, שאישרה את אותו כפר נופש, לא מהווה שינוי לתמ"א 13 במובן הזה.

אופיר פינס-פז: ולכן היא גם לא צריכה לעלות לוועדת המשנה לחופים, או לא בגלל זה?

קריאה: לא, לא בגלל זה.

קריאה: בגלל שהיא אושרה לפני כניסת החוק לתוקפו.

שוקי אמרני: התכנית הזו נידונה גם במסגרת המועצה הארצית, במסגרת תמ"א 8, והמועצה הארצית לא הביעה הסתייגות מהקמת כפר הנופש.

אופיר פינס-פז: מה זה תמ"א 8?

שוקי אמרני: זה גנים לאומיים ושמורות טבע.

אופיר פינס-פז: באיזו שנה, אתה זוכר?

קריאה: ב-99.

שוקי אמרני: פלוס-מינוס.

אופיר פינס-פז: ולא היתה התנגדות.

שוקי אמרני: לא.

שוקי אמרני: לא הובעה הסתייגות ממה שנאמר.

שוקי אמרני: כלומר, מה שאני רוצה לומר: ברמה העקרונית כאן אנחנו צריכים, למען הסדר הטוב, לומר שמבחינת התהליכים – התהליכים נעשו בהתאם לקבוע בחוק.

שוקי אמרני: יתרה מכך, הוגשו התנגדויות גם על ידי החברה להגנת הטבע, בזמנו, וההתנגדות לא נגעה לעצם הקמת כפר הנופש אלא היא נגעה להוראות החוק שנועדו למנוע את הפיכת המקום לאתר מגורים.

שוקי אמרני: זאת אומרת, הדגש של החברה להגנת הטבע בזמנו היה על ההיבט של לא לאשר מגורים במקום.

שוקי אמרני: יתרה מכך, הנושאים שנגעו גם למשרד להגנת הסביבה, כשמו היום - גם באו לידי ביטוי בכללים שנקבעו באישור התכנית, כאשר לגבי הוועדה המחוזית שדנה בנושא לאחרונה, כלומר- בספטמבר 2007, הוועדה, בדיון באישור תכנית הבינוי עשתה מעשה שבדרך כלל אנחנו לא כל כך נוהגים – אבל במקרה הזה מצאנו לנכון גם לאור דברי היושב ראש.

שוקי אמרני: הייתי אומר שככל שהדבר מתאפשר הטמענו את הכללים שקיימים היום ולא היו קיימים אז, וההחלטה מטילה 19 תנאים להפקדת התכנית.

שוקי אמרני: זה משהו די חריג במובן של הכניסה שלנו - -

אופיר פינס-פז: האם כל התנאים מולאו?

שוקי אמרני: לא, עדיין לא.

שוקי אמרני: עדיין התנאים לא מולאו.

שוקי אמרני: בוועדה המחוזית, אל"ף, לא אישרנו דברים מסוימים שהם ביקשו, והדגשנו את זה במסגרת ההחלטה.

אופיר פינס-פז: מה לא אושר?

שוקי אמרני: הוועדה לא אישרה יחידות נשיאותיות שרצו להקים בשטח, למשל.

שוקי אמרני: רצו לבנות שם כל מיני דברים ואנחנו לא אישרנו.

שוקי אמרני: הוועדה לא אישרה כל בניה וגידור בתחום של ה- 100 מטר מהבחינה הזו.

שוקי אמרני: למעשה הכנסנו את אותן החלטות שקיימות היום- למרות שמדובר בתכנית שאושרה כדת וכדין, ובמונחים של חוק התכנון והבניה, תכנית שאושרה כדת וכדין – לעשות בה שינויים זה מאד קשה.

משה גפני: מתי אישרתם את זה?

שוקי אמרני: 10 בספטמבר, 2007.

משה גפני: כשאתם אישרתם את זה ב- 2007 לקחתם בחשבון את החוק שהתקבל ב- 2004?

שוקי אמרני: זה מה שרציתי לומר א- אנחנו, למעשה, היינו צריכים לאשר תוכנית בינוי.

שוקי אמרני: התוכנית אושרה כדת וכדין.

שוקי אמרני: בזמנו, החליטו שתוכנית הבינוי תאושר על ידי הוועדה המחוזית.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להבין – אתם אישרתם בשנת 96 את מה?

קריאות: - -

קריאה: תוכנית המתאר אושרה ב- 2000.

אופיר פינס-פז: אני לא מדבר על תוכנית המתאר.

שוקי אמרני: בשנת 1996 הוועדה המחוזית אישרה את התוכנית להפקדה, בתנאים.

שוקי אמרני: בשנת 2000 היא אושרה לאחר ש- -

אופיר פינס-פז: מי יזם את התוכנית הזו?

שוקי אמרני: המועצה האזורית גן רווה.

שוקי אמרני: אני רוצה לומר, אדוני היושב ראש- אני חושב שנגעת בסוגיה מאד עקרונית שלעתים מנסים להתמודד אתה, הייתי אומר – לא בהצלחה רבה מאד, כאשר אנחנו נתקלים בתוכניות שאושרו לפני הרבה מאד שנים ואנחנו סבורים שאולי, לאור הנסיבות החדשות יש מקום לבחון את הדברים האלה מחדש.

שוקי אמרני: נכון הדבר שהחוק מאפשר – וגם הנושא הזה נדון בבג"ץ, ואמר – שמוסדות תכנון רשאים לשנות החלטות שנתקבלו על ידן.

שוקי אמרני: יחד עם זאת צריך להבין שהניסיון שלנו מלמד שהדבר הזה, לא רק שהוא קשה, הוא לפעמים גם בלתי אפשרי בגלל עמדה של בתי המשפט בנושא הזה כי נושאים שקשורים לסופיות של תהליך, יש נושאים שקושרים לזכות קניין, יש נושאים שקשורים לאותו אזרח סביר שיודע שתוכנית מסוימת אושרה, והוא יוצא מתוך נקודת הנחה שזה מה שיהיה.

שוקי אמרני: ואנחנו גם במספר מקרים שניסינו – ראינו תוכנית מסוימת, כשראינו שיש תכנית מסוימת שיש אתה בעיה, והיום לא היינו מאשרים אותה – כדוגמאת צוקי ארסוף, ואנחנו, כוועדה מחוזית קיבלנו דבר מסוים והיום אנחנו מקבלים דבר אחר לגמרי ממה שכוונת הוועדה המחוזית היתה.

שוקי אמרני: וזה הגיע לבית המשפט, ובית המשפט לא קיבל את העמדה שלנו והטיל קנסות כבדים על המדינה שהעזה לחרוג.

שוקי אמרני: זאת אומרת – יש כאן סוגיה, ואנחנו כאן בבית המחוקקים, זה אולי המקום שמישהו צריך לתת את הדעת, שאם אתם רוצים לתת לנו כלים שתכניות שהתקבלו בהן החלטות לא סבירות – שיתאפשר לנו להתמודד עם כך.

שוקי אמרני: הגשנו ערעור, כמובן, וזה יגיע לערכאות - -

אופיר פינס-פז: מה אתה אומר לגבי מה שאני אומר לגבי הדרך שבה אתם מפרסמים את הדיונים לגבי ה - -?

שוקי אמרני: גם זה צריך להגיע לבית המחוקקים.

שוקי אמרני: המחוקק קובע שצריך לפרסם בעיתון מקומי ועיתון ארצי.

שוקי אמרני: אם ברשות מקומית, לצורך הדוגמה – במגזר הערבי, הם יפרסמו - -

אופיר פינס-פז: אני שואל מה מפרסמים, איך מפרסמים.

אופיר פינס-פז: מה כתוב בפרסום?

אופיר פינס-פז: האם בפרסום הזה היה כתוב באותיות קידוש לבנה- חוף פלמחים כפר נופש?

אופיר פינס-פז: האם יש תקנות של שר הפנים לגבי דרך הפרסום?

שוקי אמרני: יש מידע שאותו צריך לפרסם, אבל בהחלט אתה צודק שצריך להיות איש מקצוע כדי לדעת לקרוא את המידע הזה.

שוקי אמרני: כולנו מכירים מהעיתונות את קטעי העיתונות הקטנים האלה, שצריכים לפעמים זכוכית מגדלת כדי לקרוא אותם.

שוקי אמרני: יש כללים מסוימים, ובהחלט, כדי לחזק את המרכיב של יידוע הציבור – היום כבר שמים גם שלטים בחוץ, כדי להפנות את תשומת לב הציבור.

שוקי אמרני: אבל אין ספק שבמרכיב הזה של יידוע הציבור – זה צריך לקבל תפנית מסוימת כדי שגם האזרח הסביר יידע לקרוא ולא יזדקק לאיש מקצוע כדי להבין.

משה גפני: לא ענית לי על השאלה - תכנית המתאר שאושרה בשנת 2000 והתחילה בשנת 96 – מאז שאושרה התוכנית הספציפית הזו - -

שוקי אמרני: תוכנית הבינוי.

משה גפני: האם אתם, בהחלטות שלכם, גם היום, לוקחים בחשבון שינויי חקיקה – שנעשו מאז אישור תוכנית המתאר, ועד תוכנית הבניה הספציפית.

משה גפני: האם אתם לוקחים בחשבון שיהיו שינויי חקיקה?

שוקי אמרני: אנחנו לוקחים את זה בחשבון אבל לא במובן שאנחנו יכולים להשפיע נקודתית על ההחלטות שהתקבלו ואושרו כדת.

שוקי אמרני: אמרתי שבמקרה הספציפי הזה ניסינו באמת לקחת הנחיות חדשות שנחקקו מאז והטמענו אותם בהחלטה מ- 10 בספטמבר, 2007, של הוועדה המחוזית, כדי באמת לשמור על האינטרס הציבורי, וכדי למזער נזקים באותם נושאים שצוינו כאן.

שוקי אמרני: אבל אין לנו את הכלים לבוא ולהגיד - -

אופיר פינס-פז: למשל – לקחתם את העניין של ה- 100 מטר.

שוקי אמרני: כן, בהחלט.

שוקי אמרני: מה שלא היה קיים אז.

אופיר פינס-פז: זה לא היה בתוכנית, הם לקחו את זה מהחוק.

אופיר פינס-פז: מה שלא הפריע להקים את הגדרות לפני ה- 100 מטר.

שוקי אמרני: אנחנו,

שוקי אמרני: במקרה הזה, וגם הוועדה המקומית – ברגע שהובא לידיעתנו שנעשים דברים שלא כחוק שם פעלנו במלוא המרץ והדברים האלה הופסקו על ידי הוועדה המקומית, כולל גם על ידי נציג של יחידת הפיקוח המחוזית שהלך למקום.

שוקי אמרני: זאת אומרת, נקטנו בכל הצעדים שיש ברשותנו לנקוט.

שמואל גולן: אני רוצה להעיר שפרסמנו דו"ח לאחרונה בנושא של העמדת מידע לציבור, ובמקרה הוועדה לביקורת המדינה עושה מחר דיון על הנושא, ואני מקווה שהיא תקבל גם החלטות אופרטיביות.

שמואל גולן: בין היתר יש פרק שלם של העמדת מידע לציבור של ועדות התכנון.

שמואל גולן: נושא שני – היה תיקון לא מזמן לחוק תכנון ובניה שמחייב ועדות לנהל פרוטוקולים סדורים, לבצע שקלוט - -

אופיר פינס-פז: זו הצעת חוק שעברה בוועדה הזו.

שמואל גולן: נכון.

שמואל גולן: זה פורסם לאחרונה.

שמואל גולן: האמת היא שיש נושאים אופרטיביים שמחייבים לקבל החלטה- איך מעמידים את המידע לציבור ולא דרך המודעות הקטנות בעיתונים שאנשים לא קוראים.

אופיר פינס-פז: המועצה האזורית גן רווה – ראש המועצה.

אופיר פינס-פז: אתה יכול להסביר לוועדה מה היה המניע והמוטיבציה להציע לוועדה המקומית ואחר כך למחוזית את כל התוכנית?

אופיר פינס-פז: אגב, שוקי אמרני - אולי תגיד מה עוד צפוי לנו באזור הזה מבחינה תיירותית?

שוקי אמרני: כרגע אין לנו דברים בנושא.

אופיר פינס-פז: מה יש לכם בנושא הזה?

אופיר פינס-פז: מה עלול להתפתח בעתיד?

אופיר פינס-פז: מה יש לכם מעבר לשאלת כפר הנופש?

עדית בר יוסף: אני מלשכת התכנון.

עדית בר יוסף: יש עוד דברים שהיו מעבר לקו הכחול .

עדית בר יוסף: הוועדה המחוזית, על פי תוכנית - - שהיא התוכנית בתוקף,

עדית בר יוסף: בתכנית כתוב שרק התכנית של בינוי כפר הנופש תובא לדיון בוועדה המחוזית.

עדית בר יוסף: יש עוד נושאים של פיתוח יותר מינורי בהיקף שלו – טיילת לאורך החוף, חניות, שהוועדה המחוזית גם התייחסה אליהם, בהחלטה שלה, למרות שהם לא כלולים בקו הכחול.

עדית בר יוסף: היתה בקשה שלנו לוועדה המקומית, ואני מקריאה: "הטיילת ממוקמת בסמוך לקו המים בשטח חוף שעתיד להצטמצם לאחר פיתוח כפר הנופש.

עדית בר יוסף: לפיכך ממליצה הוועדה המחוזית לוועדה המקומית לשמור על החוף בהתאם למצב הטבעי הקיים כיום בשטח ולבטל את קטע הטיילת שלאורך החוף".

עדית בר יוסף: זה לא היה משהו שיכולנו לקבל עליו החלטה, אבל זו כן היתה המלצה שאני מקווה שהוועדה המחוזית תיקח אותה בכובד ראש.

אופיר פינס-פז: ראש המועצה גן רווה.

אופיר פינס-פז: תסביר לנו מה היתה המוטיבציה שלכם לבוא לוועדות התכנון ולבקש את הפרויקטים האלה.

שלמה אלימלך: אני חושב שחובתה של כל רשות לעשות פיתוח בתחומה, מה גם שמשרד הפנים כפי הידוע לך מקצץ בתקציבים שלנו כל שני וחמישי, ואנחנו צריכים לדאוג למקורות מימון.

שלמה אלימלך: אז גם הדבר הזה הוא חלק ממקורות המימון של המועצה.

דב חנין: שיקול כלכלי, בקיצור.

שלמה אלימלך: לא, זה לא בושה.

דב חנין: אני רק אמרתי את המילים כדי שהן תהיינה בפרוטוקול.

שי וינר: אני ממשרד התיירות.

שי וינר: אנחנו היינו בדיון דומה השבוע, והפרויקט, כפי שגם שוקי אמרני הסביר אושר בעצם בכל ועדות התכנון בכל המקומות שהיה צריך.

שי וינר: המעורבות שלנו בפרויקט זה לאחר שהתב"ע אושרה והוגש גם הבינוי המפורט.

שי וינר: היזם הגיע אלינו, הגיש לנו את תוכניות הליווי שלו ואנחנו, באפריל 2007 באמת אישרנו את הבינוי עצמו והאחריות שלנו היא באמת לראות שהוא בונה בהתאם לתב"ע ובהתאם לתקנים של משרד התיירות מבחינת בית המלון.

אופיר פינס-פז: איזה תיירות אתם מצפים שתהיה שם?

שי וינר: הפרויקט הוא פרויקט יזמי.

שי וינר: היזם יוכל להסביר על איזה פלחים הוא עובד.

שי וינר: אנחנו מניחים שתהיה שם תיירות פנים אבל ודאי גם תיירות נכנסת – לפלחי שוק שמחפשים - -

אופיר פינס-פז: אבל לא התקיים אצלכם דיון לגבי פרויקט פלמחים.

שי וינר: בשנים האחרונות זה לא הובא לדיון.

שי וינר: הדיון שהיה היה מאד ספציפי - האם היזם שיש לו תב"ע כחוק עומד בתוכניות הבינוי שלו בהתאם לתקנים הפיזיים של משרד התיירות.

שי וינר: זה הדיון שהיה.

אופיר פינס-פז: כך אתם מקיימים דיון בנושא תיירות?

שי וינר: כך אנו מקיימים דיון בנושא בינוי פיזי - -

אופיר פינס-פז: לא פלא שאנחנו לא מתקדמים.

אופיר פינס-פז: לא קשור לפלמחים בכלל.

אופיר פינס-פז: אני מצפה שלמשרד התיירות יהיו יעדים, אמצעים, יחליט איפה הוא מפתח תיירות ואיפה לא, איפה תיירות חו"ל, איפה תיירות פנים.

אופיר פינס-פז: כל יזם יקבע לך?

שי וינר: אני מוחה על מה שאתה אומר.

שי וינר: זה לא נכון.

שי וינר: שאלת שאלה ספציפית – מה היה הדיון ואיך הוא אושר.

אופיר פינס-פז: שאלתי האם היה דיון תיירותי מקצועי על המיזם בפלמחים.

אופיר פינס-פז: היה או לא היה?

אופיר פינס-פז: אם היה אני רוצה לראות פרוטוקול.

שי וינר: הדיון תואם, כפי שנאמר – גם את תמ"א 13, את תמ"א 12.

שי וינר: הדיון העקרוני על תיירות במדינת ישראל, על פלחי שוק, איזה תיירים, לאן הם יגיעו וכמה – על מנת שיגיעו 5 מיליון ולא רק 2 מיליון זה לא דיון פרטני על פלמחים.

שי וינר: זה באמת דיון כולל והדיון הזה מתקיים באופן מסודר.

שי וינר: נעשתה עבודה מאד כוללת ונשמח להציג אותה.

אופיר פינס-פז: אבל דיון ספציפי על פלמחים לא היה, מבחינת ערכי תיירות.

שי וינר: יכול להיות שהיה בשנת 200 כשזה היה על סדר היום בוועדה המחוזית.

שי וינר: בשלב הזה אין שום בסיס לעשות שום דיון עקרוני.

שי וינר: כל מה שבסמכותנו הוא לבדוק האם הפרויקט עומד בתקנים הפיזיים של בית מלון.

אופיר פינס-פז: אדוני ראש המועצה, כשאתה הצגת את הפרויקט - הלכת למשרד התיירות ובדקת אם יש התכנות תיירותית לפרויקט?

שלמה אלימלך: אמת.

אופיר פינס-פז: אצל מי היית?

שלמה אלימלך: אני כבר לא זוכר.

שלמה אלימלך: התכנית הראשונה נדונה בשנת 93.

שלמה אלימלך: אני כבר לא זוכר.

שלמה אלימלך: אחר כך התכנית הוסרה מסדר היום בגלל התנגדות של גורמים כאלה ואחרים.

שלמה אלימלך: אחר כך הוגשה תכנית שניה.

שלמה אלימלך: ונדרשנו להגיש - - וגם הוא הוגש עם התוכנית.

אופיר פינס-פז: התוכנית הראשונה – זה היה בתוך קיבוץ פלמחים?

שלמה אלימלך: לא.

שלמה אלימלך: התוכנית הראשונה היתה התוכנית הזו, יותר גדולה, עם שלושה מתחמי יזמות.

אופיר פינס-פז: למה לא הלכת על תכנית בקיבוץ פלמחים?

שלמה אלימלך: איזו תוכנית?

שלמה אלימלך: פלמחים הגישו תוכנית וירדו ממנה.

אופיר פינס-פז: אבל למה במקום הפרויקט הזה לא הצעת להקים כפר נופש בפלמחים?

שלמה אלימלך: פלמחים הגישו תוכנית לכפר נופש במקביל לתוכנית שלנו.

אופיר פינס-פז: אתם אותה מועצה?

שלמה אלימלך: נכון.

שלמה אלימלך: הוגשו שתי תוכניות.

שלמה אלימלך: בפלמחים יש ועד מקומי והם הקימו תוכנית שנקראת ב.

שלמה אלימלך: ר 76/6.

שלמה אלימלך: שמשום מה ירדה.

אופיר פינס-פז: לא תמכתם בה?

שלמה אלימלך: גם בתוכנית של פלמחים תמכתי.

אופיר פינס-פז: שתי תוכניות, אחת ליד השניה?

אופיר פינס-פז: שני כפרי נופש?

אופיר פינס-פז: יש לזה התכנות כלכלית?

שלמה אלימלך: כן.

שלמה אלימלך: שתי תוכניות אחת ליד השניה.

דוד אמגדי: הקרקע של פלמחים היא בחכירה לדורות וזו תוכנית שלהם.

אופיר פינס-פז: מנהל מקרקעי ישראל – אני מבין שהוצאתם מכרז בהקשר הזה.

אופיר פינס-פז: מה היה גובה המכרז מבחינה כספית?

דוד אמגדי: השמאי העריך את הקרקע בכ-15.5 מיליון שקל.

דוד אמגדי: באותה תקופה המנהל הוציא את כל המכרזים בכל הארץ ב-50% מחיר מינימום מהערכת שמאי, וזה יצא 7.5.

דוד אמגדי: הוגשו שתי הצעות שהגבוהה מהן זכתה.

אופיר פינס-פז: למה החלטת בכלל להוציא מכרז?

אופיר פינס-פז: בכל התוכניות שמשויכות לוועדה כזו או אחרת אתם מוציאים מכרזים?

דוד אמגדי: כל תוכנית מאושרת – אנחנו משתדלים להוציא אותה למכרז.

דב חנין: מה הרציונל להוציא קרקע כזו במחיר של 50% מהערכת השמאי?

דב חנין: דוד אמגדי: זו החלטה גורפת לכל הארץ.

דב חנין: דב חנין: זו היתה מדיניות כללית של מכירת חיסול?

דב חנין: דוד אמגדי: לא מכירת חיסול.

דב חנין: אני מזכיר לך שבאותה תקופה המשק היה בהאטה.

דב חנין: היתה כוונה להאיץ את הפעילות הכלכלית במשק, וחלק מהפעילות הכלכלית של בניה ושל פיתוח היא מהגורמים של ההצעה - -

דב חנין: הערכה של 15 מיליון שקל ל – 70 דונם על חוף הים נראית לך הערכה סבירה?

דב חנין: אני לא מדבר על הסכום שזכה, כרגע.

דוד אמגדי: השמאי הוא הגורם המקצועי.

דוד אמגדי: ה - - שלי לא צריכה להיות בכלל גורם בעניין הזה.

דב חנין: אתה מופקד על מקרקעי ישראל.

דב חנין: מטעמנו, מטעם הציבור.

דוד אמגדי: ולכן אני הולך לשמאי הממשלתי שהוא הגורם המקצועי בהערכת קרקע, ומבקש ממנו שומות.

תומר רוזנר: מה היה המועד שבו הסתיימו הליכי המכרז?

תומר רוזנר: אני מבין שהמכרז הזה טופל, אושר לאחר שחוק שמירת הסביבה החופית כבר עבר בכנסת.

דוד אמגדי: בסוף 2003, נדמה לי.

תומר רוזנר: מתי התקבלה ההחלטה?

דב חנין: 21.4.2004.

דוד אמגדי: זה הסיכום כבר.

דוד אמגדי: יש לי פה את המסמכים של הסכם הפיתוח.

דוד אמגדי: אפשר לראות את התאריכים.

דב חנין: אתה יכול לאשר לנו שזה 21.4?

דב חנין: חבל על הזמן, פשוט.

דוד אמגדי: אסתכל על התאריכים ואגיד לך – 21.4.2004.

אופיר פינס-פז: השאלה האם העובדה שהמכרז הסתיים אחרי שהחוק חוקק אומרת משהו.

אופיר פינס-פז: השאלה האם העובדה שהמכרז הסתיים לאחר שהחוק חוקק יש לה משמעות משפטית?

תומר רוזנר: אם התאריך הזה הוא נכון אז זה כנראה לפני שהחוק חוקק, כי החוק חוקק באוגוסט, נדמה לי.

קריאה: באוקטובר הוא נכנס לתוקף.

אופיר פינס-פז: אז על אחת כמה וכמה.

דוד אמגדי: החוק לא רלבנטי כי הוא מתייחס למועד אישור תוכנית, ולא למועד חתימה על חוזה כזה או אחר.

דוד אמגדי: התוכנית הזו אושרה בפברואר 2000 - - וזה לא רלבנטי - -

אופיר פינס-פז: מישהו ממשרד הביטחון פה?

אופיר פינס-פז: מה עמדתכם לגבי כל הנושא?

אופיר פינס-פז: הייתם שותפים לתהליך קבלת ההחלטות?

עודד הגלילי: היינו שותפים בתהליך.

עודד הגלילי: בתוך התוכנית מוטמעות הערות של משרד הביטחון.

עודד הגלילי: כבר ב- 99, פעם ראשונה, ב- 2004, ועכשיו, לפני הגשת התוכניות- היינו נמצאים במגעים עם היזמים להטמיע את המגבלות של מערכת הביטחון.

אופיר פינס-פז: איזה?

עודד הגלילי: חלקן – רעש, וחלקן – אני לא יכול לפרט.

אופיר פינס-פז: היזמים מודעים למגבלות האלה?

פנחס מלכה: אנחנו נענה בסוף, על הכל.

אופיר פינס-פז: תענה מתי שאני אגיד לך.

אופיר פינס-פז: אני מראה לך את הדלת ברגע זה.

אופיר פינס-פז: ברור לך?

פנחס מלכה: אתה יכול להראות לי אותה.

אופיר פינס-פז: קום וצא.

אופיר פינס-פז: תודה, שלום.

אופיר פינס-פז: הנוהל הזה לא מקובל עלי.

אופיר פינס-פז: אתה היזם?

פנחס מלכה: אני היזם ואני לא מבין איך אתה מתייחס ואיך התייחס בחוף.

פנחס מלכה: אני אענה על השאלות של הוועדה, על כולן, ברצף, ודאי שאני מודע למה שמשרד הביטחון.

פנחס מלכה: אני אורח שלך פה, ובבקשה, שלא כמו בחוף, תתחיל להתייחס - -

אופיר פינס-פז: אתה אורח שלי, ואל תחנך אותי.

אופיר פינס-פז: אני קובע את סדרי הדיון בוועדה הזו.

אופיר פינס-פז: אם אני שואל אם אתם מודעים לנושאים שמשרד הביטחון רוצה להטמיע - -

פנחס מלכה: אנחנו מכבדים לא רק את זה, כל דבר אחר.

אופיר פינס-פז: יהיה לך זמן להגיב על כל הדברים ולהציג את הדברים מנקודת המבט שלך.

אופיר פינס-פז: רשות העתיקות.

שוקה דופרמן: האתר הוא אתר מוכרז על פי חוק.

שוקה דופרמן: אנחנו התחלנו את ההתנהלות בסעיף העתיקות שנמצא בתוכנית.

שוקה דופרמן: כשהגישו, עוד בשנות ה- 90 את התוכנית, יש סעיף עתיקות.

שוקה דופרמן: היזמים פנו אלינו בדצמבר 2005.

שוקה דופרמן: אנחנו ביצענו חפירה ארכיאולוגית באפריל 2007.

שוקה דופרמן: מבחינת הממצא, מה שהתגלה שם – בעצם זה חלק מאזור תעשייה ששימש כ - - חקלאי מחוץ יישוב.

שוקה דופרמן: יש שם שתי גתות המיוחסות לתקופה הרומית, יש שם בית קברות שלא חפרנו - - -

דב חנין: בית קברות יהודי?

שוקה דופרמן: כנראה שלא.

שוקה דופרמן: הוא לא נחקר.

שוקה דופרמן: בית קברות שלא חקרנו.

שוקה דופרמן: הלכנו ביוני 2007 ואישרנו את העבודות שם, בפיקוח.

שוקה דופרמן: אני מוכרח להוסיף ולומר שהתקיימה פגישה עם היזמים והיזמים לקחו על עצמם להשאיר את הגתות במקום.

אופיר פינס-פז: היית שם?

שוקה דופרמן: שלוש פעמים, לפחות.

דב חנין: הגתות תשארנה בין הבתים?

שוקה דופרמן: הסיכום שלנו עם היזמים – הגתות תשארנה בין הבתים.

שוקה דופרמן: יהיה שם פרק ארכיאולוגי, יהיה פרק תת ימי, וגם את החלק של הביצור שהוא מאד חשוב לנו – הם יגדרו על פי דרישה שלנו, ומבחינה זו אני לא רואה שום בעיה.

שוקה דופרמן: צריך להבין שאנחנו פועלים על פי חוק העתיקות.

שוקה דופרמן: אני רוצה להתייחס להערה שלך על תוכניות ישנות.

שוקה דופרמן: קודם כל – אנחנו עסוקים בכל מה שקשור במצוק הימי באשקלון, באפולוניה- איפה שיש עתיקות.

שוקה דופרמן: אנחנו לא מחליפים את רשות הטבע והגנים, ואנחנו לא מתעסקים עם הירוקים.

שוקה דופרמן: בקסריה היתה תוכנית שאושרה בשנות ה- 60, תחילת שנות ה – 70, להקים את שכונה א', על האקוודוקט.

שוקה דופרמן: אני התנגדתי, והחברה לפיתוח קסריה לקחה אותי לבית המשפט.

שוקה דופרמן: השופט קיבל את הדרישה שלנו ולא בונים שם.

אופיר פינס-פז: מתי זה היה?

שוקה דופרמן: עכשיו, לפני פחות משנה.

אופיר פינס-פז: למרות שהתוכנית אושרה בשנות ה- 60.

שוקה דורפמן: למרות שהתוכנית אושרה, בשנות ה- 60, השופט אמר שעבר זמן ושלמנהל רשות העתיקות יש שיקול דעת.

שוקה דורפמן: חד משמעי.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לראות את פסק הדין הזה.

שוקה דופרמן: בית המשפט הפנה אותם לוועדת הערר שלנו, וועדת הערר - ואז גם היה לחץ של תושבי השכונה שיש להם כסף ויכולת השפעה, והחברה לפיתוח קסריה, ואנחנו לא אישרנו.

שוקה דופרמן: עשינו בדיקות יותר עמוקות ולא אישרנו.

שוקה דופרמן: במקרה הזה אני אומר עוד פעם: יש לנו פרקטיקת עבודה ונהלים פנימיים שאנחנו בוחנים כל דבר לגופו של עניין מבחינת אותו איזון שבין השמירה על העתיקות, ובין פיתוח הארץ.

שוקה דופרמן: במקרה הזה לא מצאנו לנכון, כתוצאה מהממצא הארכיאולוגי, לגעת בפרויקט.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת, הממצאים הארכיאולוגיים הם לא עד כדי כך מכריעים, והגעתם להסדרים עם היזמים.

שוקה דופרמן: נכון מאד.

שוקה דופרמן: לצורך הגילוי הנאות – זה חוף הים שגם אני מגיע אליו.

שוקה דופרמן: התל והאזור הזה מוזנח שנים רבות.

שוקה דופרמן: מישהו מוכרח להסדיר אותו, כך או אחרת.

שוקה דופרמן: יותר מזה: מצפון לקיבוץ פלמחים חפרנו בית קברות כלכוליתי לטובת מכון ההתפלה שם.

שוקה דופרמן: והעתקנו אותו, ואף אחד לא קם וצעק.

שוקה דופרמן: אני רוצה להעלות את העניין הזה כי אותו תל, שנמצא בחלקו מול הבסיס ובחלקו – השן שיוצאת אל הים, מול הספינה השרופה, שם - הוא מוזנח לחלוטין.

קריאה: זו אשמתכם.

שוקה דופרמן: ודאי שזו אשמתנו.

שוקה דופרמן: אני יודע, אני ער לזה.

שוקה דופרמן: הייתי שם עם אלי עמיתי, מרשות הטבע והגנים, לפני חודשיים.

שוקה דופרמן: שום דבר אנחנו לא צריכים לעשות שם.

שוקה דופרמן: אם בא יזם ומוכן לקחת אחריות – אני בעד.

אופיר פינס-פז: הוא לא יכול לקחת אחריות שאתה לא יכול לקחת?

שוקה דופרמן: ודאי.

שוקה דופרמן: מאיפה יש לי כסף לחפור תל ?

אופיר פינס-פז: מאיפה יש לו כסף לחפור תל?

שוקה דופרמן: הנה, עובדה, הוא לקח אחריות על העתיקות.

שוקה דופרמן: לא רק הוא, דרך אגב, יש גם יזמים אחרים.

אופיר פינס-פז: אני שמעתי את הסיכום ביניכם.

אופיר פינס-פז: הוא לא הולך עכשיו לעשות שם פיתוח - -

שוקה דופרמן: הוא הולך להשקיע כסף.

קריאה: ועוד איך –כן.

אופיר פינס-פז: או.

אופיר פינס-פז: קיי.

אופיר פינס-פז: רשות הטבע והגנים.

אופיר אשר: ברשותך – כחלק ממה שנקרא – תוכן, בתיירות, אתה צריך לייצר אטרקציות.

אופיר אשר: בהתחלה חשבנו להעתיק את שתי הגתות לאזור הבאר ובסופו של דבר הנחנו את האדריכלים שלנו לשנות את תוכנית הבינוי, ולהשאיר את הגתות בתוך האתר עצמו, כמובן – עם השילוב הנדרש, ובפיקוח של רשות העתיקות.

אופיר אשר: אנחנו מתכוונים בשבועיים הקרובים, כמובן – אם אף אחד לא יחליט שהוא לא רוצה שנעשה את זה, להתחיל מייד בשימור של הבאר שנמצאת בתוך הקו של ה- 100 מטר, ויש תכנית מפורטת שמחזירה את הבאר הזו לפעילות, שהבאר ממש תעבוד.

אופיר אשר: מים יזרמו וכמובן – תהיה שם טרסה, וזה אזור שיהיה פתוח – גם למוזיאון של פלמחים וגם לאנשים מהסביבה שמגיעים.

אופיר פינס-פז: לא רק לאורחי כפר הנופש.

אופיר פינס-פז: רשות הטבע והגנים – אני מבין שאתם התנגדתם?

אופיר פינס-פז: מה היתה העמדה שלכם לאורך כל הדרך?

אורי נווה: אנחנו, היסטורית, התמודדנו עם התוכנית הזו, ב.

אורי נווה: ר 236 כי חשבנו שהיא לא טובה.

אורי נווה: חיפשנו בתוכה יכולות שיאפשרו להפעיל את הגן הלאומי חוף פלמחים ואת העתיקות שיש בתוכו.

אורי נווה: לאורך השנים הגשנו מספר התנגדויות ובמקביל גם הגענו לכמה הסכמות עם המועצה האזורית.

אורי נווה: בסופו של עניין התקבלה התוכנית כפי שהיא, שטח שמיועד לפיתוח תיירותי הוא מחוץ לגן הלאומי, הוא לא בתחום הגן הלאומי.

אורי נווה: היה לנו איזשהו תיאום עם היזם לגבי חוק הגנת חיות הבר, תקנות ערכי טבע מוגנים, שלצערנו – הוא לא כל כך הקפיד עליו, ועל זה אנחנו נאכוף נגדו את החוק בצורה יסודית, ובתי המשפט יחליטו איזה עונש להשית עליו לאור הפגיעה שנעשתה שם בערכי טבע מוגנים.

אופיר פינס-פז: הגשתם תלונה?

אורי נווה: אנחנו לא מגישים תלונה.

אורי נווה: אנחנו גוף שאוכף את החוק.

אורי נווה: אנחנו מבצעים חקירה כרגע.

אורי נווה: היתה שם חריגה, נפגעו שם ערכי טבע מוגנים, חבצלות חוף, רותם המדבר ו - -

קריאה: תסביר על איזה אזור אתה מדבר.

אורי נווה: שטח שחרגת מהסיכומים לעבוד בו.

אורי נווה: ועל זה נבצע אכיפה.

אורי נווה: בלי קשר, חשוב לציין פה במאמר מוסגר וזה נאמר גם על ידי ראש המועצה – הרעיון לפתח שם, המטרה שלו הוא לבצע את מה ששוקה העיר עליו – לאפשר לציבור ליהנות מהעתיקות שם, יש שם ערכים ארכיאולוגיים חשובים מאד ויש שם חוף רחצה.

אורי נווה: לצערנו, המציאות התכנונית לא מאפשרת את זה בצורה ייחודית.

אורי נווה: יש שם חניות, למשל, בתכנית, שהיו אמורות לאפשר גביה של תשלום כדי שאפשר יהיה לפתח את חוף הרחצה לטובת הציבור ולהכשיר שירותי חוף.

אורי נווה: זה לא כל כך אפשרי.

אורי נווה: גם במסגרת של החלטות שהתקבלו פה בכנסת.

אורי נווה: ראוי כן לדון בדרך שבה אפשר יהיה לתת לציבור ערכים כלכליים כדי לפתח את החוף הספציפי - -

אופיר פינס-פז: חשבנו שבגלל זה אתם קיימים.

אופיר פינס-פז: וגם אתם.

שוקה דופרמן: ממש לא.

אופיר פינס-פז: בסוף אומרים – מזל שיש יזמים כלכליים שהם עושים את העבודה של רשות העתיקות ורשות הטבע והגנים הלאומיים.

אופיר פינס-פז: זה לא סביר.

אופיר פינס-פז: זה מה ששניכם אומרים: יש פה דברים שצריך להציל אותם וצריך לשמור עליהם, אז נפריט אותם.

אופיר פינס-פז: זה נשמע לא סביר.

אופיר פינס-פז: בשביל מה יש לנו מוסדות ציבור?

שוקה דופרמן: הם לא מסוגלים להעמיד מציל, אני צריך להעמיד אותו.

אורי נווה: אנחנו זקוקים לתקציב - - שהכנסת - -

אופיר פינס-פז: אנחנו משתדלים לתת לכם את מירב התקציב שאנחנו יכולים.

אופיר פינס-פז: אני מדבר בכל הרצינות.

אורי נווה: אז כמו שנאמר פה על ידי מנכ"ל רשות העתיקות – החפירה הארכיאולוגית והחשיפה והשימור שלה, מדובר בתקציבים אדירים, שאם נוסמך להשתמש בהם ולא בתקציבים שנגזרים מתשלומים שיזמים משלמים כארנונה - - -

אופיר פינס-פז: אני לא נכנס עכשיו ספציפית.

אופיר פינס-פז: אני מבין מה שאתם אומרים ברמה הזו.

אופיר פינס-פז: זה דבר שהוא מרחיק מעבר לשאלת המחיר.

אופיר פינס-פז: השאלה אם זה נכון שאנחנו, כדי לשמר ערכי נוף ומולדת, כולל ארכיאולוגיה ועתיקות, בסוף נפריט את הכל ליזמים, והם ישמרו לנו על זה.

שוקה דופרמן: ראשית, אתה מכיר את ההתנהלות של רשות העתיקות ואת התקציבים, ואנחנו גם לא מנהלים אתרים.

שוקה דופרמן: אבל אני אומר בצורה חד משמעית: יש אתרי עתיקות שאני הולך לכסות כי אין לי כסף , אין לי מי - -

אופיר פינס-פז: אני יודע.

אופיר פינס-פז: אתה כבר מכסה.

אופיר פינס-פז: יש הרבה מכוסים.

שוקה דופרמן: כן.

שוקה דופרמן: אני אתן לך את הדילמה של האם לעשות אירועים בגן הלאומי קסריה או לא.

שוקה דופרמן: אני אומר שכדי להחזיק את האתר כמו שצריך, באמנה שיש בין שתי הרשויות אני מאפשר לעשות אירועים בקסריה.

שוקה דופרמן: מיזמים כלכליים.

שוקה דופרמן: למדינה אין שום יכולת כלכלית להחזיק אתר עתיקות בלי שיש בו הכנסות.

שוקה דופרמן: עין ערך הפסיפס במגידו, שביקרת בו וראית אותו.

שוקה דופרמן: אתה יודע שנכסה אותו?

שוקה דופרמן: אתה יודע איזו טרגדיה זו?

שוקה דופרמן: אני מכסה אותו כי אין שום גורם במדינה שמסוגל לקחת עליו אחריות.

שוקה דופרמן: אז הוא יהיה מתחת לאדמה עוד 2000 שנה.

קריאה: או 20.

פנחס מלכה: אני מכיר את הסוגיות שהן סוגיות ירוקות הרבה מאד שנים.

פנחס מלכה: אני איש ירוק בעצמי.

קריאות: - - -

פנחס מלכה: אחת מהבעיות בתפיסה של כל הגורמים הירוקים במדינת ישראל זה הנחת הבסיס שהשטחים המשותפים שיש בהם שימוש אינטנסיבי צריך להיות חינם.

פנחס מלכה: כניסה לחוף כמו פלמחים או כל חוף אחר , שהיא כניסה אינטנסיבית – יש שם השתתפות קבועה של אנשים בכל זמן הקיץ, יוצרת – הרצון הוא שזה יהיה חינם וזו המלחמה בכל חופי הארץ – יוצרת מצב שלתחזוקה אין אפשרות אין אפשרות לגייס כסף.

פנחס מלכה: אנשים באים, מערימים זבל, מתנהלים בצורה לא נאותה, וכל מה שהם אומרים – שהמדינה תנקה.

פנחס מלכה: ההתייחסות, אם רוצים שהמקומות האלה יהיו באמת שמורים - אנשים צריכים לשלם כסף, כדי להשתמש, ואז יהיה תקציב לטפל.

אופיר פינס-פז: ראש עירית נס ציונה, בבקשה.

יוסי שבו: קודם כל, אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה, חבר הכנסת פינס, על הרצון ועל הנכונות שלו לבוא ולטפל בעניין רטרוקאטיבית, כשכבר חשבנו שאנחנו מרימים ידיים בנושא.

יוסי שבו: זה לא נעשה כל יום.

יוסי שבו: אנחנו פונים להרבה ועדות ולא כל אחד בא תמיד לראות מה קורה.

יוסי שבו: אז קודם כל – תודה רבה.

יוסי שבו: אנחנו באנו לכאן לבקש סעד.

יוסי שבו: מאחר ואני מכיר את הוועדה המחוזית, ואני מכיר את ראש הרשות, אני מאמין שהכל נעשה כחוק.

יוסי שבו: הכל נעשה כחוק – בטעות.

יוסי שבו: אנחנו באנו לבקש סעד.

יוסי שבו: רבותיי, תסתכלו מה קורה מהרצליה ועד פלמחים.

יוסי שבו: החופים כולם עם טיילות שלוקחות את החוף ועושות ממנו כבישים ומדרכות, משולבות, קיוסקים ומסעדות.

יוסי שבו: אין קטע טבעי אחד.

יוסי שבו: ניתן להחזיר את הגלגל אחורה.

יוסי שבו: אנחנו מבקשים ממך להחזיר את הגלגל אחורה, למצוא את הדרך.

יוסי שבו: לא תמצאו, אולי, פגם בחוק.

יוסי שבו: אנחנו רוצים לחזור אחורה.

יוסי שבו: מדברים על רשות העתיקות.

יוסי שבו: העתיקות האלה היו קבורים מאות שנים.

יוסי שבו: עוד 100 שנה לא יקרה שום דבר.

יוסי שבו: אנחנו לא עוזבים מחר את המדינה.

יוסי שבו: כל דבר עכשיו, מייד?

יוסי שבו: אפשר לחכות עם זה, לא בוער שום דבר.

יוסי שבו: צריך לשמור על זה ולגדר את זה, ולא צריך לרוץ.

יוסי שבו: צריך לשמור חופים.

יוסי שבו: אין לנו חופים, רבותיי.

קריאה: זה נכון גם לגבי גבעת האירוסים בנס ציונה?

יוסי שבו: גבעת האירוסים שלי - אני הורדתי תוכניות בניה שתובעים אותי על כך בבית המשפט העליון היום, ואני אשלם על זה פיצויים.

יוסי שבו: ביטלתי תוכניות בניה על גבעות האירוסים כי ידעתי שאסור לתת להם.

יוסי שבו: זה שבונים שם כפר אירוסים מזמן הבולגרים – זה לא בשטח שלי.

פנחס מלכה: למה?

פנחס מלכה: אתה עכשיו -- קיים, למה אתה לא פועל עכשיו?

יוסי שבו: בשטח שלי זה לא יתקיים.

יוסי שבו: אני אומר שוב, ניתן להחזיר את הגלגל אחורה.

אופיר פינס-פז: שמעתי שהצעת ליזמים הצעה שאי אפשר לסרב לה.

יוסי שבו: אני מוכן לשלם את הכסף – שיעזבו את החוף.

אופיר פינס-פז: שאתה רוצה לקנות אותם.

יוסי שבו: לא לקנות.

יוסי שבו: להשאיר את החוף פתוח.

יוסי שבו: אני מוכן לגייס כסף.

אופיר פינס-פז: להחזיר להם את כל ההשקעה שלהם?

יוסי שבו: את הכסף שהם שילמו למנהל.

אופיר פינס-פז: הם השקיעו הרבה יותר מזה.

אופיר פינס-פז: השאלה היא אם אתה מוכן - -

אופיר אשר: איך ראש עיר מדבר בצורה כזו?

אופיר פינס-פז: האם אתה הצעת הצעה שאתה מוכן לשלם ליזמים את כל ההוצאות שלהם, לא רק המכרז.

יוסי שבו: כתבתי למנהל שאני מוכן לשלם את ה – 8 מיליון שקל –

אופיר פינס-פז: המנהל לא צד לעניין היום?

אופיר פינס-פז: --

יוסי שבו: אני מדבר בשם התושבים: להחזיר את הגלגל אחורה.

אופיר אשר: אדוני ראש העיר, הציעו לך במשך שנים, במשך 10 שנים לקחת את החוף, ולא לקחת.

אופיר פינס-פז: יש לי שאלה להבהרה.

אופיר פינס-פז: יש כל מיני הצעה הצעות.

אופיר פינס-פז: האם אתה מוכן לפצות את היזמים במובן הזה שמה שהם השקיעו הם מקבלים?

אופיר פינס-פז: לי אין טענה ליזמים.

אופיר פינס-פז: הם פעלו על פי הכללים.

אופיר פינס-פז: השאלה היא האם אתה שם על השולחן הצעה שכל ההצעות שהיו להם עד לרגע זה – המכרז למנהל וכל מה שהם השקיעו מאותו רגע ואילך - אתה מוכן לשלם ולקבל ממנהל ישראל את החוף במכרז, או לתקופה מסוימת?

יוסי שבו: אני אומר עוד פעם: אני לא יודע כמה כסף זה.

יוסי שבו: אין לי טענות, הכל נעשה כחוק.

יוסי שבו: אני רק אומר שבאנו לבקש סעד, להחזיר את הגלגל אחורה.

יוסי שבו: אסור לפגוע בחוף הזה.

יוסי שבו: הוא היחידי שנשאר חוף טבעי במדינת ישראל, בקטע שלנו - מהרצליה ועד פלמחים.

פנחס מלכה: אנחנו, היזמים, רוצים בקצרה להתייחס – היועץ המשפטי שלנו יתייחס לעניינים המשפטיים ואחר כך אנחנו נגיד את דברינו כיזמים.

מושיקו ארז: אני מייצג את היזמים.

מושיקו ארז: קודם כל, אנחנו מתברכים בהזמנה של הוועדה ואנחנו שמחים שאנחנו נוכחים כאן כדי להביע גם את דעתנו, אם כי אין בדיון הצדקה חוקית או אחרת.

מושיקו ארז: הכל נעשה על פי דין, ולכן יש צורך בדיון הזה, מבחינתנו, כדי להצדיק צעד שנעשה עד כה.

דב חנין: זו אמירה בלתי ברורה לחלוטין.

אופיר פינס-פז: הוא אומר שהוא יכול היה לוותר על הדיון אבל משקבענו אותו הוא מודה לנו שהזמנו אותו.

אופיר פינס-פז: יש פחות טענה לעבירות שאתם ביצעתם.

מושיקו ארז: אני אגיע להכל.

מושיקו ארז: חוק החופים, כמו שאמרנו קודם – לא חל, בניגוד לכל הפרסומים שאמרו שזו עבירה על חוק החופים, 100 מ' מהסביבה החופית.

מושיקו ארז: מי שבדק ומכיר לא היה אומר כך.

מושיקו ארז: אני מניח שאנשים לא אמרו דברים שקריים או זדוניים אבל הם לא בדקו והם טעו בהחלט בנתונים.

מושיקו ארז: החול לא חל, התב"ע אושרה לפני כניסתו לתוקף.

מושיקו ארז: המחוקקים שקבעו את החוק קבעו במפורש מתי החוק הזה לא חל.

מושיקו ארז: הם כיוונו לכמה מקרים, אני לא יודע בדיוק כמה, אבל הם דיברו בדיוק על זה, והחוק לא חל פה.

מושיקו ארז: הוא לא רלבנטי כאן.

מושיקו ארז: כל הטענות האלה אינן רלבנטיות.

מושיקו ארז: הוועדה המחוזית הכניסה ספיחים של ה - - החוק.

מושיקו ארז: לא היה לזה מקום מבחינה חוקית.

מושיקו ארז: היה מכרז כדין, פורסם כמכרז ציבורי.

מושיקו ארז: כל מי שרצה, כולל כל הנוכחים פה – להציע הצעה, היה יכול להציע אז.

מושיקו ארז: הוא היה פתוח לציבור, על ידי המנהל.

מושיקו ארז: המכרז ננעל אחרי שהוצעו הצעות וההצעה הטובה ביותר נבחרה.

מושיקו ארז: המכרז כלל כבר את התב"ע, כשהתב"ע הגדירה את המקום ככפר נופש.

מושיקו ארז: אף אחד פה, בניגוד לכל הדעות, המאמרים והפורומים וההכפשות ב- facebook ועוד ועוד -לא נעשה פה שום דבר בניגוד לתב"ע.

מושיקו ארז: זה נעשה בהתאם לתב"ע.

מושיקו ארז: המועצה האזורית לא הכשירה את התב"ע, התב"ע היתה כבר מוכנה בעת המכרז.

מושיקו ארז: היזם היה צריך לבלוע את התב"ע בתוך המכרז - - - דב חנין: כולל העמודים, 30 מטר מהחוף?

מושיקו ארז: אני אגיע גם לזה.

אופיר פינס-פז: לא ייתכן שעל כל שאלה שחבר כנסת שואל אותך אתה עונה שתגיע לזה יותר מאוחר.

מושיקו ארז: אני אענה לך : התכנית שהוועדה המחוזית אישרה, באופן חריג, בנושאים מסוימים שהיו לה, בנושא ביטחון, בנושא הצמדת יחידות – היא חרגה מסמכותה, לדעתנו, בהחלט חרגה מסמכותה, והלכה, כמו שהיא אמרה, באופן חופי.

תומר רוזנר: הגשתם ערר על הדבר הזה?

פנחס מלכה: העמודים במרחק 30 מ' הם הקו הכחול של התכנית.

פנחס מלכה: רבותיי, אתם לא עיינתם בתכנית הזו.

פנחס מלכה: הקו הכחול של התכנית הוא איפה שעומדים העמודים האלו.

אופיר פינס-פז: אבל התכנית נקבעה לפני שהחוק עבר.

פנחס מלכה: אבל החוק לא חל על תכנית שנכנסה לתוקף לפני.

פנחס מלכה: הוא לא חל, נקודה.

אופיר פינס-פז: מותר למוסדות התכנון להחליט שהם מאמצים את הוראות החוק בקביעת כלים -

פנחס מלכה: לא.

פנחס מלכה: חוק החופים קובע במפורש - -

מושיקו ארז: חוק התכנון והבניה קובע מתי להגיש התנגדויות, מי רשאי, מה המועדים ואיך פותחים את זה.

מושיקו ארז: יש חוק.

מושיקו ארז: אי אפשר הכל לפי גחמות של אנשים כאלו או אחרים, גם אם הם חושבים שהם צודקים.

מושיקו ארז: לגבי הבניה של הגדר – הגדר שנבנתה היא גדר זמנית.

מושיקו ארז: היא לא גדר שאליה התייחסה התכנית.

מושיקו ארז: הגדר שהתייחסה אליה התכנית תיבנה על פי ההוראות של התכנית כמו שיוחלטו.

מושיקו ארז: הוועדה המחוזית לא נדרשה לגדר הזמנית.

מושיקו ארז: הגדר הזמנית היא גדר לצורך ביצוע של עבודות והיא מגנה מבחינה קניינית, וחס חלילה שלא ייפגע אף עובר אורח או ג'יפ, מבחינה נזיקית.

מושיקו ארז: אני מזכיר שלפני שנה נהרגה עוברת אורח בג'יפ בתוך החפירות שהיו שם.

תומר רוזנר: יש היתר לגדר הזו?

מושיקו ארז: כן, שניתן מידי המנהל.

תומר רוזנר: לא, המנהל לא נותן היתרים עד כמה שאני יודע.

מושיקו ארז: יש היתר שגם נחתם על ידי המנהל.

תומר רוזנר: יש היתר לגדר הזו?

פנחס אשר: בוודאי, יש היתר.

מושיקו ארז: התשובה היא – כן.

מושיקו ארז: אנחנו מודים על ההבהרה שניתנה פה על ידי היושב ראש בנושא האלימות.

מושיקו ארז: האלימות פה גואה.

מושיקו ארז: אני אביא משהו מאתמול בערב - המליצו לזרוק רימונים - -

קריאה: תתייחס לעניינים המשפטיים בלבד.

מושיקו ארז: טוב.

מושיקו ארז: הנושא של מדרוג התוכניות.

מושיקו ארז: ד"ר אמרני התייחס פה קודם לכן.

מושיקו ארז: התפיסה התכנונית היא הדרגתית.

מושיקו ארז: יש תכנית שקובעת והתכניות הקטנות שנגזרות ממנה חייבות להיות תואמות לתכנית הזו.

מושיקו ארז: כל התהליך הזה עובד כמו שצריך.

מושיקו ארז: לא יכול להיות שתכנית מקומית תסתור תכנית ברמה יותר גבוהה ממנה, אלא אם כן יש איזשהו היתר אחר.

מושיקו ארז: ויש לזה גם את המנגנונים הנכונים.

קריאה: אין לכם עוד היתרי בניה לכפר הנופש הזה, נכון?

קריאה: אז למה הקמתם גדר זמנית?

טל לודמיר: הגדר הזו חורגת, ואתם קיבלתם מכתב התראה גם ממפקח הוועדה המחוזית וגם מראש אגף ים וחוף לפרק את הגדר הזו תוך 8 ימים מהיום שהמכתב שלו הוצא, שהיה 23.1.

טל לודמיר: הגדר הזו עדנה עומדת היום בחוף.

טל לודמיר: בתאריך ה- 6.3 ניצקו העמודים שלה, עמודי בטון.

פנחס מלכה: אני הבעלים של חברה שנקראת "מעוז דניאל" ואתי יושב השותף, אופיר אשר מחברת "אבלון".

פנחס מלכה: אנחנו היזמים שקנינו בשותפות את הנכס הזה ומתכוונים לבנות בו בית מלון, כפר נופש.

אופיר אשר: אנחנו, בהשתתפות, קנינו את ההתחייבות של הקמת הפרויקט הזה.

פנחס מלכה: הגענו לכאן היום והיינו מוכנים להגיע לכל מקום אחר.

פנחס מלכה: אני שמח על מה שהיה פה היום.

פנחס מלכה: אמרו אחד אחד מהגופים הרשויות שקשורות לפרויקט הזה שהכל נעשה כדין וכחוק, ואני מקווה מאד שיותר לא נצטרך לסוגיה הזו הספציפית הזו, ונמשיך הלאה בדיון כשצריכה לצאת מפה אמירה מאד חשובה היום.

פנחס מלכה: אנחנו לא גנבנו, אנחנו לא שדדנו.

פנחס מלכה: אתה תראה את העיתונות, אף אחד לא סתר את זה עד לרגע זה.

פנחס מלכה: אנחנו מוכפשים במשך חודשיים ימים מעל לכל עיתון ובכל ערוץ תקשורת.

קריאה: - - -הליך משפטי נגדך?

פנחס מלכה: אנחנו מוכפשים, ראש המועצה מוכפש.

פנחס מלכה: אנחנו מואשמים בשחיתות, בקנוניה, בקומבינה, בגניבה, אנחנו מואשמים שאנחנו פועלים לא על פי חוק.

פנחס מלכה: אנחנו מתוארים כאנשי העולם התחתון.

פנחס מלכה: אנחנו מאוימים.

פנחס מלכה: היום, בכתבה בעיתון יש המלצה לזרוק עלינו רימונים.

פנחס מלכה: ממש כך.

פנחס מלכה: רבותיי, חבל שהוועדה הזו התחילה את סדר הדברים שלה מהסוף להתחלה.

פנחס מלכה: גם לפי איך שהדיון מתנהל פה היום אני מבין שיש חוסר ידע למרות שאנחנו טרחנו ושלחנו לפני הדיון את הסיפור לאשורו, ולמרות שאפשר היה לבדוק את כל שנאמר פה היום לפני כן.

פנחס מלכה: היה ראוי שזה ייעשה לפני הביקור בחוף ולפני הדברים שנאמרו שם, וזה היה ראוי שזה ייעשה לפני הישיבה היום.

פנחס מלכה: החוף הזה חשוב לי ולשותף שלי כמו לכל אחד.

פנחס מלכה: נכון שאנחנו יזמים.

פנחס מלכה: היו יכולים להיות אחרים.

פנחס מלכה: לגופם של דברים: אם ועדה כזו מכובדת רוצה לקיים ולעשות כל מיני פעילויות - - -

אופיר פינס-פז: האם החוף הזה יהיה פתוח לציבור?

פנחס מלכה: כן, כן.

פנחס מלכה: ודאי.

פנחס מלכה: החוף היה פתוח, יישאר פתוח.

אופיר פינס-פז: גם כשיהיה כפר נופש?

פנחס מלכה: בוודאי, הכל נשאר, אדוני.

פנחס מלכה: לא הסתכלתם על התכנית, לא קראתם את התקנון, אתם לא ראיתם מה הולך להיות שם.

פנחס מלכה: גם ברגע זה אני רואה שאין פה בדל של ידע לגבי מה שהולך לקרות שם.

דב חנין: אתה מגזים לגמרי.

פנחס מלכה: אתה הגזמת, ועכשיו תן לי לענות לך.

פנחס מלכה: חיכיתי לתורי.

פנחס מלכה: בדברים שאמרת על החוף – שזה פשע, וכל הדברים האלה, האשמת לא אותי – האשמת את מנהל מקרקעי ישראל, האשמת את ראש המועצה.

פנחס מלכה: האשמת את הוועדה המחוזית, לא אותי.

דב חנין: אתה מצטט ציטוטים שאתה ממציא.

פנחס מלכה: לא, יש את זה מוקלט.

פנחס מלכה: הקליטו אותך.

פנחס מלכה: יש את זה בערוץ הטלוויזיה.

דב חנין: מצוין.

דב חנין: כל מילה שאמרתי – אני עומד מאחוריה.

פנחס מלכה: אצלי בבית יש כבר שמירה שבועיים.

פנחס מלכה: אלי הביתה מתקשרים 16 פעמים בלילה ואלי הביתה זרקו פצצות סרחון ומאיימים לזרוק עלי רימונים.

פנחס מלכה: חייבת להיות אחריות ציבורית למה שיוצא מפיהם של אנשי ציבור במיוחד חברי כנסת.

פנחס מלכה: ידוע: החיים והמוות ביד הלשון.

פנחס מלכה: אני היום לא אמרתי שום דבר.

פנחס מלכה: בסך הכל קיבלתי הכשר מכל הגורמים שעסק בתוכנית הזו עד אשר אני ניגשתי למכרז, שהכל התנהל כדין.

פנחס מלכה: לאחר מכן, עוד לא היה פה גורם אחד מכל הגורמים שהיו פה, למעט איזושהי טעות קטנה שיש עם רשות הטבע והגנים - שאמר שגם לא פעלתי אחרי זכייתי במכרז שלא - -

אופיר פינס-פז: ממש לא נכון.

אופיר פינס-פז: אתה קיבלת מכתב מהוועדה המקומית לגבי הקמת הגדר – הקמתם את הגדר בסטייה מהיתר בניה מס' 8170, ושאתם נדרשים להזיז - -

פנחס מלכה: המכתב הזה – קיבלו עליו תשובה התשובה היא הנחיה מפורשת של רשות העתיקות לחסום את הגישה לתל עם גדר, כדי שלא יטפסו עליה עם ג'יפים.

פנחס מלכה: הם קיבלו את המכתב הזה.

פנחס מלכה: אם אתם רוצים, בעניינים מקצועיים – אפשר היום לגשת לאתר ושיראה לי מישהו איפה החריגה.

פנחס מלכה: אני אומר לכם שאין.

פנחס מלכה: אם יש - אני מתחייב לתקן אותה מיידית.

פנחס מלכה: אז בואו נעזוב את העניין הזה, זה עניין שניתן לבדיקה בסנטימטרים ומטרים.

קריאה: מר מלכה, החוף פתוח לציבור - - ?

פנחס מלכה: החוף פתוח, אני אענה על הכל.

פנחס מלכה: אנחנו יושבים פה, בסך הכל זכינו במכרז.

פנחס מלכה: לקחנו על עצמנו מטלה שיום אחרי זכייתנו במכרז קיבלנו טלפונים מחברים שלנו שאמרו לנו שאנחנו כנראה נפלנו על הראש, שאנחנו לוקחים על עצמנו ליזום מיזם תיירותי במדינת ישראל.

קריאה: אז ותרו על זה.

פנחס מלכה: רבותיי, במדינת ישראל כ- 15 שנה כמעט לא נעשה משהו מבחינה תיירותית.

פנחס מלכה: הוועדה הזו היא ועדה של הכנסת, היא צריכה להבין גם מה המדיניות של הממשלה.

פנחס מלכה: אין חדרים היום במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: אתה עונה עכשיו בשם משרד התיירות.

פנחס מלכה: אני אומר את הדברים שמתייחסים לנושא ספציפי.

פנחס מלכה: הוא יהיה גם בקונספט הרחב.

פנחס מלכה: המדינה רוצה תיירות.

פנחס מלכה: - - אנחנו מתוכו 2.5%.

פנחס מלכה: כל השאר – פראי וניתן לגישה לכולם.

פנחס מלכה: זו ההגדרה מבחינתי.

פנחס מלכה: מבחינתם של האנשים שעומדים מולו ההגדרה היא – מקום שאפשר להתפרע בו.

פנחס מלכה: ועד היום, ועד לרגע זה, בחוף הזה רק מתפרעים.

פנחס מלכה: אמר את זה איש משמורות הטבע ואמרו את זה מרשות הטבע והגנים.

פנחס מלכה: כל מה שמוגדר שם כטבע לשימור נרמס על ידי גי'פים וטרקטורונים והבאר היא מאורת סמים ושירותים ציבוריים.

פנחס מלכה: על זה אף אחד לא מדבר על זה אף אחד לא בא להגן.

פנחס מלכה: אני לא לוקח את התפקיד הזה על עצמי.

פנחס מלכה: אני יזם, אני איש עסקים.

אופיר פינס-פז: זהו שאתה מדבר על הכל – אתה המשטרה, אתה הרשות המקומית, אתה משרד התיירות , אתה רשות העתיקות - -

פנחס מלכה: אני לא.

פנחס מלכה: אני כרגע מתייחס לכל מה שאמרו נגדי.

פנחס מלכה: תקרא את העיתונים.

אופיר פינס-פז: אף אחד לא אמר נגדך, למעט שני דברים: עניין הגדרות ו - -

פנחס מלכה: לעניין הגדרות – חוק התכנון והבניה מגדיר באופן חד משמעי שאתר בניה יגודר.

פנחס מלכה: יש תקן איך הוא צריך להיות מגודר, איזה שלטים צריכים לשים עליו.

פנחס מלכה: אנחנו בדיוק פועלים על פי חוק התכנון והבניה, ולגדר יש היתר.

פנחס מלכה: אם מישהו יראה לי שהגדר הזו נבנתה שלא כדין - -

אופיר פינס-פז: הראו לך.

אופיר פינס-פז: יש מכתב ממפקח הוועדה כולל איום שהוועדה תנקוט צעדים משפטיים.

אופיר פינס-פז: מכתב מה - 23 בינואר.

פנחס מלכה: זה היסטוריה.

פנחס מלכה: הוא עוד לא ידע על ההנחיה.

פנחס מלכה: יש לנו הנחיה עכשיו גם לגדר את הבאר.

פנחס מלכה: הוא עוד לא ידע על ההנחיה הזו.

אופיר פינס-פז: הוועדה המקומית פה?

אופיר פינס-פז: אתה יכול להשיב לדבר הזה?

עמי יפרח: הוגשה בקשה –אני אדבר קצת על תכנית הבינוי אחרי כל מה שהושמע פה, לראות את הסדר של התכנון.

עמי יפרח: וועדה המקומית קיימה דיון בנושא תכנית הבינוי.

עמי יפרח: היזמים הגישו תכנית בינוי הרבה יותר רחבה ויותר גדולה ממה שקיימת היום, ממה שאושר בוועדה המחוזית.

עמי יפרח: אנחנו כוועדה מקומית הורדנו מספר פרמטרים ומספר דברים מהתכנית שלהם על מנת לשמור על קו חוף של 100 מטר.

עמי יפרח: הם ביקשו מסעדה וביקשו עוד כל מיני דברים אחרים ולחסום את קו החוף.

עמי יפרח: הוועדה המקומית המליצה בפני הוועדה המחוזית לשנות את תכנית הבינוי ואכן הנושא הזה בא לדיון גם בוועדה המחוזית.

עמי יפרח: כמו כן אנחנו העמדנו מספר תנאים כוועדה מקומית.

עמי יפרח: התנאים הם כאלה: אנחנו ציינו בדרישות שלנו שאחד התנאים לקבלת היתר בניה, כשהם יבואו עם התכנית אלינו, זה חיבור לשפד"ן.

עמי יפרח: בנוסף, העמדנו עוד תנאי אחד, שקבלת טופס 4 לבניה יהיה ביצוע הטיפול בנושא השפכים.

עמי יפרח: כל זמן שלא יטופל נושא השפכים – לא יקבלו את טופס 4 ולא יאכלסו.

עמי יפרח: עד עכשיו, הוועדה המחוזית מבחינת סדר כרונולוגי, קיימה דיון בתכנית הבינוי.

עמי יפרח: העמידו תנאים בתכנית הבינוי.

עמי יפרח: כרגע הוועדה המקומית לא אישרה שום דבר להוציא הנושא של הגדר.

אופיר פינס-פז: אין היתר בניה.

עמי יפרח: אין היתר בניה.

עמי יפרח: על כלום.

עמי יפרח: ביקשו היזמים, הגיעו לוועדה המקומית בגלל כל מה ששמענו פה לגבי הנושא של שימור העתיקות וכל הדברים הנוספים, וביקשו להקים גדר.

עמי יפרח: אנחנו כוועדה מקומית אישרנו גדר בקו ה- 100 מטר.

עמי יפרח: הגישו לנו איזו תכנית, הם קיבלו היתר - -

אופיר פינס-פז: הם קיבלו היתר להקים את הגדר על ה- 100 מטר.

אופיר פינס-פז: איפה הם הקימו את הגדר?

עמי יפרח: הם הגישו תכנית, יש פה תכנית מסודרת - -

אופיר פינס-פז: זה הם הגישו.

אופיר פינס-פז: מה אישרתם?

עמי יפרח: אנחנו אישרנו את מה שהם ביקשו בקו ה –100 מטר.

אופיר פינס-פז: אבל הם לא ביקשו בקו ה- 100 מטר.

קריאות: - - -

אופיר פינס-פז: הוא אומר שהקו הכחול זה 30 מטר.

קריאה: לא, לא גדרנו שם.

קריאה: הוא מדבר על קו כחול אחר.

עמי יפרח: אני מדבר על קו כחול של הגדר, מה שהם ביקשו.

עמי יפרח: קו הגדר הזו - -

אופיר פינס-פז: הם ביקשו 100 מטר, אישרתם 100 מטר.

אופיר פינס-פז: מה הם בנו?

עמי יפרח: הם בנו לא ב – 100 מטר.

עמי יפרח: ברגע שנודע לנו שהם לא עומדים בתכנית הזו, כפי שהם ביקשו, הוצאנו פקח לשטח.

עמי יפרח: הודענו להם - -

אופיר פינס-פז: איפה הם בנו את הגדר?

עמי יפרח: בגבול ה-30 מטר.

עמי יפרח: אנחנו, הוועדה, הוצאנו צו הפסקת עבודה מנהלי, ולזכותם ייאמר שהם מייד הפסיקו.

עמי יפרח: אנחנו, על מנת לא להתווכח אתם, ביקשנו גם מהיזמים, שיגישו לנו תכנית ביצוע בשטח, מה שקיים, תכנית מדידה מאושרת על ידי מודד מוסמך, שהוא יגיד בדיוק איפה הגדר, כי התחילו ויכוחים.

עמי יפרח: ביקשנו שמודד מוסמך יחתום על תכנית, שיציין בדיוק מה קיים בשטח.

עמי יפרח: וזה המצב כיום.

עמי יפרח: (הישיבה הופסקה לצורך הצבעה על רביזיה)

אופיר אשר: אני השותף של פנחס מלכה.

אופיר אשר: אנחנו באמת מאמינים שאנחנו לוקחים על עצמנו - -אתם רוצים הסבר לגדר?

אופיר אשר: כנראה הגדר זה משהו שמעניין פה במיוחד.

אופיר אשר: אז אני אסביר מה קרה – אנחנו ביקשנו והגשנו בקשה להיתר גידור כשלמעשה מדבר על כל אזור הבניה הקשיחה של המלון, בקו ה- 100 מטר.

פנחס מלכה: חייבים להבין משהו.

פנחס מלכה: אני רוצה לעשות הבהרה קצרה לגבי הנושא של ה – 30 ו – 100 מטר.

פנחס מלכה: תחום המלון, כולל המטלות – יש עלינו מטלות מעבר למחיר ששילמנו במכרז, שאנחנו מחויבים להן.

פנחס מלכה: המטלה הראשונה היא הקמה ופיתוח של מגרש חניה לרווחת הציבור, על חשבוננו בשטח של 18 אלף מטר.

אופיר פינס-פז: אתה יכול לענות לו תשובה?

פנחס מלכה: אני עונה – וסלילה של טיילת.

פנחס מלכה: התכנית שלנו, כפי שאנחנו רכשנו אותה, היא עד קו 30 מטר מהמים בשטח המלון, מלון הוא שטח ציבורי.

פנחס מלכה: יושב פה שוקי אמרני והוא הודה היום שהוועדה המחוזית למרות הידיעה שלו שחוק החופים איננו חל, ושהחוק מחייב גם אותו, הוועדה המחוזית סטתה מהחוק - -

אופיר פינס-פז: אתה כנראה חושב שאנחנו לא מספיק אינטלגנטים.

אופיר פינס-פז: הגשת בקשה על 100 מטר ?

אופיר פינס-פז: למה עשית ב- 30?

פנחס מלכה: אני אסביר לך למה ביקשנו בקשה על 100.

פנחס מלכה: ניגשנו לוועדה המחוזית.

פנחס מלכה: ביקשנו לממש את זכותנו על פי התב"ע שהיא החוק, בקו ה- 30 מטר.

פנחס מלכה: הוועדה המחוזית סטתה מהחוק ואמרה לנו: תבנו בקו ה- 100 מטר.

פנחס מלכה: אולי זה מוצא חן בעיני מישהו אבל זה בניגוד לחוק.

אופיר פינס-פז: אז מה עשית, דין לעצמך?

פנחס מלכה: לא.

פנחס מלכה: הגשנו 100 מטר - - -

אופיר פינס-פז: קיבלתי אישור ל-100 מטר ובנית ב- 30.

פנחס מלכה: זו היתה טעות של שעתיים.

פנחס מלכה: אמרנו לקבלן שהוא טעה, והגדר עומדת בקו ה- 100 מטר.

פנחס מלכה: היא עמדה שעתיים בקו ה- 30 מטר.

פנחס מלכה: זה הכל.

אופיר אשר: אני יכול להוסיף לזה?

אופיר פינס-פז: בקצרה.

אופיר פינס-פז: יש לך דקה לעניין הזה כי לא שמענו את נציגי הציבור שעוד תשמע אותם.

אופיר אשר: לגבי הגדר – הוועדה המקומית מכיוון שאנחנו מורשים לבנות בקו ה- 100 מטר, הגשנו בקשה ל- 9- מטר וקיבלנו היתר על 90 מטר.

אופיר אשר: אני רוצה להוסיף: זה אומר למעשה, שזה משאיר לנו 10 מטר דרכי גישה לבניה בגבול ה- 100 מטר.

אופיר אשר: באה הוועדה המקומית ואמרה: כנראה טעינו, אנחנו מבקשים שתזיזו את הגדר לגבול ה – 100 מטר.

אופיר אשר: הגשנו סט חדש של היתרים למרות שקיבלנו היתר על ה-90 מטר.

אופיר אשר: אמרנו: אם קרתה טעות – לא נתפוס אתכם בזה.

אופיר אשר: אנחנו נזיז את הגדר - -

אופיר פינס-פז: ואז בא הקבלן ובנה אותה על 30 מטר.

אופיר אשר: לא.

אופיר אשר: לא.

אופיר אשר: אנחנו הוצאנו מפת מדידה לשטח.

אופיר אשר: המודד יצא לשטח.

אופיר אשר: הוא סימן את כל גבולות הבעלות של המגרש.

אופיר אשר: באופן טבעי.

אופיר אשר: קבלן הגידור התחיל לגדר לפי גבולות הבעלות, ואז, למעשה, הפקח הגיע והעיר את תשומת לבנו למה שמתרחש, ואמרנו שאנחנו נתקן את זה.

טל לודמיר: שמי טל, אני סטודנטית בת 24.

טל לודמיר: אני לא מטעם שום ארגון ירוק, אלא מטעם הוועד להצלת חוף פלמחים.

טל לודמיר: זו התארגנות שלי ושל כמה חברים, שבצורה וולונטרית אנחנו מייצגים את האינטרס של כל הציבור בסיפור הזה, אותו ציבור שאתם באים לשרת את האינטרס שלו פה היום - -

פנחס מלכה: אתם מייצגים רק את עצמכם - -

אופיר פינס-פז: זו הערה אחרונה שלך בדיון הזה, זה ברור לך?

טל לודמיר: אנחנו גם מייצגים את אותו ציבור שביום שבת האחרון עמד שעתיים בפקקים לחוף ונאלץ להגיע ולראות גדרות פח נוראיות שסוגרות את החוף ואת כל הגישה אליו.

טל לודמיר: היום הגישה לחוף מתאפשרת רק בהליכה של בערך ½ ק"מ בדרך חולית צרה.

טל לודמיר: לא ניתן להגיע אליו יותר ברכב.

טל לודמיר: גם אז, כשעוברים את הדרך החולית הזו שלא יכולים לגשת אליה אנשים נכים ולא יכולים להגיע אליה רכבי חילוץ ואף אחד, גם אז מגיעים לרצועת חוף של 30 מטר, שזה כלום, בצפיפות הזו.

טל לודמיר: בטח שגם כאשר נוסעים ג'יפים הלוך וחזור בחוף.

טל לודמיר: זה פשוט כאב לב.

טל לודמיר: אנשים הגיעו וחזרו הביתה.

טל לודמיר: אין יותר חוף פלמחים היום לאנשים.

טל לודמיר: אני רוצה להסביר שחוף פלמחים זה לא רק אנשים שבאים בקיץ שלהם אלא זה גם בתי ספר שבאים מדי יום ביומו למקום הזה, לסיורים, ללמוד על סביבת חוף בישראל.

טל לודמיר: אני, את הביוטופ שלי עשיתי שם.

טל לודמיר: זה מקום שדייגים מגיעים אליו שנים על גבי שנים וזו באמת שכיית חמדה שאין כמוה, באמת, לצערנו, בהרבה מאד אזורים במישור החוף.

אופיר פינס-פז: אבל אומרים שיש קילומטרים של חוף.

אופיר פינס-פז: מה אתה עונה לטענה הזו?

טל לודמיר: אני רוצה לספר שהקילומטרים האלה של חוף פלמחים זו רצועה מאד מוגבלת שאי אפשר להגיע אליה, לצערנו, כי בסיס פלמחים, שנמצא מדרום לפרויקט הזה הוא בסיס שמשתרע על הרבה מאד קילומטרים - -

קריאה: על איזה בסיס את מדברת - -

טל לודמיר: על בסיס חיל האוויר פלמחים.

פנחס מלכה: אין חוף ציבורי?

פנחס מלכה: תראי לנו על המפה.

טל לודמיר: בסיס חיל האוויר פלמחים משתרע מהגבול הדרומי של התכנית הזו ועד תחנת הכוח אשדוד, כמעט.

טל לודמיר: נכון שיש שם רצועת חוף אבל אי אפשר לגשת אליה בפועל משום כביש בישראל כי בין הכביש לחוף חוצץ הבסיס.

טל לודמיר: אי אפשר להגיע לשם, אלא אם כן יש לך רכב 4 על 4 ואתה נוסע בצורה לא חוקית, כי אסור לנסוע בחוף, או שהולכים 20 ק"מ ברגל – מה שלא שמעתי שאנשים עושים.

פנחס מלכה: אין חוף ציבורי?

טל לודמיר: החוף הציבורי שנשאר היום פתוח הוא גם חלק מתכנית הבניה - -

פנחס מלכה: ממש לא נכון.

טל לודמיר: החוף שנמצא בין קיבוץ פלמחים - -

פנחס מלכה: חוף ציבורי מוכרז עם מצילים – יש?

טל לודמיר: כיום פועל אחד, אבל החוף הזה הוא חלק מתכנית 236 וגם עליו יום אחד ייצאו למכרזים.

אופיר פינס-פז: יש חוף רחצה פתוח לציבור מופעל על ידי מצילים - -

טל לודמיר: החוף הזה הוא פצצה מתקתקת כי גם עליו יכולים יום אחד לבנות.

טל לודמיר: אני רק מבקשת לציין שחוף הדייגים שהוא החוף שאנחנו מדברים עליו עכשיו הוא חוף שהוא באמת הכי נגיש והכי זמין - -

פנחס מלכה: הוא לא חוף מוכרז.

טל לודמיר: הוא לא חוף מוכרז – הם כבר השקיעו בתוך התכנית בניה ואף אחד לא מפעיל את החוף הזה.

טל לודמיר: כיום הגישה לשם חסומה – יש גדר פח, מי שמגיע רואה אתר בניה, יש שביל גישה מאד צר ברגל, לחוף, וגם – כל מה שנשאר זה רצועה של 30 מטר.

טל לודמיר: זה פשוט הרס נוראי.

פנחס מלכה: מה הוא היה עד היום, החוף הזה?

טל לודמיר: עד היום החוף הזה היה מקום שבו כל מי שרצה יכול היה - -

פנחס מלכה: הוא היה מגרש חניה.

טל לודמיר: הוא לא היה מגרש חניה.

אופיר פינס-פז: אדוני, אני מבקש ממך לצאת מהחדר.

אופיר פינס-פז: קום וצא מהחדר.

טל לודמיר: אתם תסלחו לי על זה שאני נסערת, אבל באמת – אני שומעת את הדיון הזה היום וזה כואב לי שתכנית שהתחילה להתגלגל בשנות ה- 80, התחילה בתור 175 והפכה להיות 236 - התגלגלה באיזושהי אטימות וקור לב.

טל לודמיר: המכרז שדיברנו עליו הוא מכרז שנפתח והוארך במשך פעמיים וגם בפעמיים האלה הציעו שתי הצעות שאני לא אדבר על המחיר שלהן בכלל.

טל לודמיר: שתי הצעות בלבד.

טל לודמיר: זה נראה שזה נסגר שניה לפני הקריאה השלישית של חוק החופים.

טל לודמיר: אני לא יודעת להיכנס אתך לפורמליקות של החוק - אם חוק החופים חל או לא.

קריאה: הוא לא חל.

טל לודמיר: אני יכולה אבל לספר שהאינטרס הציבורי של ישראל כמו שהוא מתבטא בחוק הזה, וכמו שהוא מתבטא ברצון היום של הישראלים לחפש את החופים הפתוחים - -

אופיר פינס-פז: מה את מבקשת?

טל לודמיר: אני מבקשת: תשחררו את החוף הזה.

אופיר פינס-פז: ממי את מבקשת את זה?

טל לודמיר: מכם.

טל לודמיר: אני לגמרי מקבלת את זה שהקבלן זכה במכרז כדת וכדין.

אופיר ארז: אנחנו גם - - בצורה הכי אנושית - -

טל לודמיר: נכון, אני לא באה בטענות ליזם.

טל לודמיר: אני מבינה שנתנו לו הזדמנות עסקית והוא קיבל אותה, וזה מצוין.

טל לודמיר: רק בבקשה מכם תחשבו - אם החוף שלנו הוא הזדמנות עסקית, ומה יקרה אם מחר יעמידו למכרז את רחבת הכותל כדי שמישהו שם יסדר את השירותים הציבוריים ואת העתיקות.

יוסי ביילין: אני לא חושב שיש כאן רשומון כי התמונה שהתגלתה די ברורה, והם גם נשמעו בדברי הדוברת האחרונה.

יוסי ביילין: אין כאן תופעה שמישהו חלילה קיבל במרמה משהו.

יוסי ביילין: היו כאן תהליכים שהיו לפני החוק שהבטיח את ה- 100 מטרים - - קריאה: 300 מטר.

יוסי ביילין: החוק מבטיח היום 300 מטר.

יוסי ביילין: היזם טוען, בצדק, שמגיע לו מה שמגיע לו.

יוסי ביילין: השאלה היחידה מבחינתנו היא האם אנחנו, כוועדה, יכולים להתערב בסיפור הזה, לחזור אל החוק, לנסות לעשות את השינוי.

יוסי ביילין: מדוע?

יוסי ביילין: כי המקרה הזה הוא בטח לא המקרה היחידי.

יוסי ביילין: כשאני שומע את זה אני מתאר לעצמי שיש הרבה אישורים שניתנו בעבר רק הם לא מומשו כי לא קם היזם או לא היה מכרז שאפשר את זה.

יוסי ביילין: יבוא מישהו משנות ה- 60 או ה- 50 - -

אופיר פינס-פז: זה היה עכשיו – סיפר שוקה דופרמן על תכנית מ- 1960 לקסריה, רצו לממש אותה לפני שנה.

יוסי ביילין: האבא של חבר הכנסת פרוש כשהייתי סגן שר האוצר בא אלי פעם עם אישור של ספיר משנת 55.

יוסי ביילין: זה היה ב- 88.

אופיר פינס-פז: ראיתי גם שיש איזשהו תת אלוף היום בצבא שמסתובב עם אישורים, עם חתימות.

אופיר פינס-פז: זו שיטה מקובלת היום, בישראל.

יוסי ביילין: כאן יש באמת מהלך שבאמת, על פניו, אין אתו בעיה מבחינה חוקית.

יוסי ביילין: השאלה היא האם אנחנו יכולים לבוא ולומר, בניגוד למה שנאמר פה קודם, השינוי של החוק שאומר: לא מה שקרה לפני זה לא צריך שינוי, אלא גם כל האישורים שניתנו לפני זה צריכים רביזיה בעקבות החוק הזה.

יוסי ביילין: מה שיקרה, אחרת, זה שאנחנו סוגרים את החוף.

יוסי ביילין: זו השאלה.

יוסי ביילין: האם כוועדה אפשר לחוקק את זה, ובמהלך מהיר, רטרואקטיבי, שכמובן יכלול צורך בפיצוי לכל מי שייפגע מזה, כספית.

מירית לוטן: אני לא אתייחס לשאלות הגידור שכבר התייחסו אליהן פה, ואני חושבת שזה מאד משקף את המצב שאנחנו נמצאים בו היום שבו בעצם רשויות השלטון אומרות – אין כסף, ובסוף זה מגיע לאיזשהו יזם שמרגיש שהוא עושה טובה אולי, או לא עושה טובה, אבל בכל מקרה, את התוצאה אנחנו רואים כאן.

מירית לוטן: אני רוצה להתייחס בקצרה לגופה של התכנית ואז, ולעיקרון ולמה שחבר הכנסת פינס כבר אמר .

מירית לוטן: לגופה של התכנית – אין ויכוח, היא אושרה כחוק.

מירית לוטן: כן יש כמה נקודות שאנחנו פנינו לוועדה המחוזית שאנחנו דורשים שהיא תעמוד עליהם, ואנחנו מקווים שהיא תעשה את זה, וזה ייתר הליכים משפטיים, גם בנושא של כל בניה בתחום ה- 100 מטר, גם בנושא של מדידה וסימון ברור של קו ה- 100 מטר, כדי למנוע את הפרסה הזו של איפה עובר הקו, גם דחייה של הדרישה להרחבת יחידות הדיור, שעולה פה עכשיו וגם הבטחה של נגישות, של מעבר חופשי, ואיסור שימוש פרטי ביחידות הדיור – ואני לא מדברת על מגורים, אלא גם רכישה של יחידות נופש שהופכות אחר כך להיות יחידות פרטיות.

מירית לוטן: זה משהו שהתכנית צריכה לכלול בתוכה.

מירית לוטן: לגבי העיקרון שיושב ראש הוועדה כבר התייחס אליו - הבעיה שאנחנו רואים כאן היא בעיה של שיקול הדעת של מוסדות התכנון.

מירית לוטן: הם לא שוקלים מספיק את שיקולי זכות הציבור בצרכים חשובים כמו חוף פלמחים.

מירית לוטן: ההצעה שחבר הכנסת פינס התייחס אליה היא באמת הצעה שאנחנו ניסחנו, שבעצם, מה שהיא אומרת זה שתכנית שאפשר להוציא מתוכה היתרי בניה, אם עברו 8 שני מיום אישורה, תעלה לדיון מחודש כדי לבדוק אם היא עדיין עדכנית, האם היא עדיין תואמת את עקרונות התכנון שתקפים היום, ולנסות למנוע מצבים כאלה.

מירית לוטן: אבל אני רוצה גם להגיד שבמקרה שלפנינו הכשל בשיקול הדעת של מוסדות התכנון הוא קצת יותר יסודי.

מירית לוטן: זה לא רק עניין שעברו 8 שנים.

מירית לוטן: ייעוד הקרקע של פלמחים לתיירות ונופש נקבע מתכנית מתאר ארצית, כשקרקע שמיועדת לתיירות ונופש – המשמעות של זה היא שאפשר להקים שם כפר נופש.

מירית לוטן: המשמעות היא לא שחייבים להקים שם כפר נופש.

מירית לוטן: אנחנו חושבים שבמקרה הזה, כשבאו אל הוועדה המחוזית כעבור כמעט 20 שנה משנת 2000 – זה בכלל לא משנה שחוק החופים לא חל אז.

מירית לוטן: העיקרון כבר היה, לדעתי, מאד ברור.

מירית לוטן: כבר ידעו שחופי הארץ הולכים ומצטמצמים.

מירית לוטן: זה ששטח מסוים צבוע בתכנית מתאר ארצית לתיירות ונופש – לא מחייב אותה להעביר בכלל את התכנית.

מירית לוטן: היא יכולה גם לדחות אותה על הסף ולהגיד: עבר זמן, זה יועד לתיירות ונופש, אני מפרשת היום "תיירות ונופש" בתור משהו מאד מינימלי ומינורי, בטח לא כפר נופש בהיקף כזה.

מירית לוטן: ואז גם לא היה צריך את ה – 8 שנים ואת הכלים האלה שאנחנו מנסים כל פעם לתת למוסדות התכנון שהם לא יכולים להחליף שיקול דעת בריא ושקילה אמיתית של זכויות הציבור בחופי ישראל.

דב חנין: אני שמח לקיומו של הדיון הזה ואני חושב שהוא צריך להיות דיון ענייני.

דב חנין: לכן לא אתייחס להערותיו של היזם, אבל אני פונה לבא כוחו.

אופיר פינס-פז: יש כאן שני יזמים.

דב חנין: היזם שהתייחס לדבריי בתקשורת – אני אומר לבא כוחו – יש ליזם אפשרות לבדוק, כיוון שהוא לא השתתף בסיור.

דב חנין: אני נותן לו את כף הזכות של הספק.

דב חנין: הוא לא התייחס לדבריי, כמובן, הוא התייחס למשהו אחר.

דב חנין: אני לא יודע למה הוא התייחס.

דב חנין: יש לו אפשרות לבדוק את הדברים ואני אשמח לקבל התנצלות.

דב חנין: לגופם של דברים: היזם העלה שאלה עקרונית שצריך לדון בה.

דב חנין: אמר היזם שאנחנו צריכים במדינת ישראל לקבוע, בכדי לשמור על חופי ישראל ראויים, נקיים ומטופחים – אנחנו צריכים לקבוע דמי כניסה בחופים.

דב חנין: זה הוויכוח הערכי, כמובן, כי המשמעות של האמירה הזו היא שחופי מדינת ישראל יהיו שייכים לעשירים.

דב חנין: מי שאין לו כסף – חופי מדינת ישראל לא שייכים לו.

אופיר פינס-פז: אפילו אני לא מסכים אתך.

אופיר פינס-פז: לגבות 10 שקל ממישהו - - אז - - ?

דב חנין: 10 שקלים ממשפחה מרובת ילדים שנוהגים כל יום ללכת לים –זה אומר חופים לעשירים.

דב חנין: לכן אני חושב שזה קו לא נכון.

דב חנין: הטבע שייך לכל הציבור הישראלי.

דב חנין: הוא לא שייך לאלה שיכולים לשלם עבורו.

דב חנין: אני אומר את זה גם מתוך נקודת ראות - -

קריאה: - - -

דב חנין: הטבע בישראל שייך לציבור, ולכן הציבור בישראל צריך לשאת בעלויות הנדרשות בכדי שהחוף יוחזר.

דב חנין: בשביל זה אנחנו משלמים מסים, בשביל זה אנחנו מארגנים את המוסדות שלנו, שיתנו פתרון לכל השאלות של חינוך ושל בריאות, וגם של טבע.

דב חנין: גם לטבע אנחנו זכאים.

אופיר ארז: אני יכול רק להתנצל בשם השותף שלי.

אופיר ארז: אני חושב שזה לא ענייננו בכלל אם יגבו או לא יגבו.

אופיר ארז: אנחנו בטח לא נגבה.

אופיר ארז: התפקיד שלנו הוא להקים כפר נופש ולעשות תיירות.

אופיר ארז: אנחנו לא מתכוונים לגבות דמי כניסה לחוף.

אופיר ארז: זה לא מענייננו.

אופיר ארז: יש גורמים אחרים שיחליטו.

אופיר ארז: השותף שלי אמר שהוא חושב –הוא הביע את דעתו, לא את דעת הפרויקט עצמו – שצריך כסף כדי לטפל בפינו האשפה, וכו'.

אופיר ארז: אנשים מגיעים לחוף.

אופיר ארז: אני יכול להגיד לכם שבתהליך הגידור אנחנו פינינו משאיות של אשפה מהשטח.

דב חנין: כי היה צריך.

דב חנין: אני רוצה מעבר לכך להעיר 4 הערות עקרוניות על הפרשה של פלמחים.

דב חנין: אני חושב שאת הפרשה הזו אנחנו צריכים לראות במבט רחב, של האינטרסים הציבוריים הכלליים שקיימים בחברה הישראלית, של המרחב הציבורי שיש לנו, של חופי הים שיש לנו, גם של שאלת השקיפות שיושב ראש הוועדה העלה אותה, שאלה שזו רק דוגמה.

דב חנין: בשבוע שעבר יושב ראש הוועדה ואני השתתפנו בדיון אחר בעניין תמנע.

דב חנין: אותה פרשה.

דב חנין: כתוב באיזשהו מקום באותיות קטנות ובאים בטענות לאנשים למה הם לא קראו את האותיות הקטנות.

דב חנין: זה מזכיר את הסיפור המפורסם בפתיחת "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" – שם באים בטענות לתושבי כדור הארץ שהם לא קראו את ההודעה שהתפרסמה שכדור הארץ עומד להיות מושמד בכדי להכשיר נתיב תנועה בין גלקטי.

דב חנין: זה התפרסם באיזשהו עיתון, באיזשהו כוכב, רק אנחנו – תושבי כדור הארץ הטפשים --

אופיר פינס-פז: במציאות הישראלית קוראים לזה הפקעה.

דב חנין: אז יש את שאלת השקיפות, שהיא שאלה עקרונית וחשובה.

דב חנין: יושב ראש הוועדה התייחס אליה.

דב חנין: אני לא רוצה להתייחס לדברים, אני מסכים להם במאה אחוז.

דב חנין: אני רוצה להתייחס לשאלת החופים.

דב חנין: בשנת 2004 הכנסת חוקקה את חוק שמירת הסביבה החופית.

דב חנין: המילים פה מאד חשובות.

דב חנין: החוק הוא לא חוק חופים, החוק הוא חוק שמירת הסביבה החופית.

דב חנין: יש מאחורי החוק הזה השקפה שמסתכלת על הסביבה החופית כמערכת אינטגרלית שראויה להגנה.

דב חנין: החוק, כאשר שהוא חוקק, עמיתיי חברי הכנסת, מבטא - -

אופיר פינס-פז: בא נאמר כך, אם אני יכול לומר מילה בהקשר הזה: אם החוק הזה היה מחוקק לפני שהתכניות האלה היו באות בפני ועדות התכנון, התכניות האלה לא היו מאושרות.

אופיר פינס-פז: זה בוודאי.

דב חנין: בוודאי, אבל מעבר לזה - -

קריאה: - - לא רטרואקטיבית.

אופיר פינס-פז: נכון, הוא לא רטרואקטיבי.

אופיר פינס-פז: החקיקה בישראל היא לא רטרואקטיבית.

דב חנין: השאלה היא מה המשמעות של חוק בכנסת.

דב חנין: לאישורו של חוק בכנסת יש שני רבדים.

דב חנין: רובד אחד הוא הרובד הליגליסטי –ואתם תגידו שבהחלט, כמו שגם נציגי היזמים ובא כוחם יפנו לאותו סעיף בחוק שאומר שהחוק איננו חל על תכניות שעמדו בתוקף לפני אישורו.

דב חנין: ברובד הליגליסטי זה נכון.

דב חנין: אבל לדבר חקיקה של הכנסת יש גם משמעות נוספת.

דב חנין: הוא מבטא ברמה הגבוהה ביותר את מדיניותה של ישראל בנושא מסוים.

דב חנין: מדינת ישראל קבעה לעצמה מדיניות, והיא עשתה את זה ברמה הגבוהה ביותר באמצעות חוק של הכנסת בנושא הסביבה החופית.

דב חנין: מרגע שהכנסת חוקקה חוק כזה, חוק כזה של הכנסת צריך להדריך את כל גופי השלטון במדינת ישראל.

דב חנין: הוא צריך להדריך אותם.

דב חנין: הוא צריך להנחות את אותה ועדה שבפניה מובאות התכניות, כאשר היא שוקלת את התכניות האלה.

דב חנין: אגב, אני לא ממציא פה אמירה משפטית חדשנית.

דב חנין: בתי המשפט בישראל כבר התייחסו לסוגיה הזו ואמרו שדבר חקיקה מהסוג הזה אכן צריך להנחות את גופי המנהל והממשל השונים כאשר הם מקבלים את החלטותיהם אם החוק לא חל ברמה הליגליסטית הפורמלית המיידית על הסוגיה שעומדת בפני המוסד הציבורי.

דב חנין: ולכן, חוקקה הכנסת חוק שנקודת המוצא שלו היא שבמדינת ישראל יש מחסור בחופים.

דב חנין: אני רוצה להזכיר לכולם שאורך רצועת החוף שמוכרז לרחצה היום, לכל אזרח ישראלי, הוא בערך 2 ס"מ, ונשאר לנו מעט מאד.

דב חנין: אני מדבר על רצועת חוף מוכרז.

דב חנין: כשאנחנו מדברים על אזור המרכז המצב הוא אפילו עוד יותר קשה.

דב חנין: יש מצוקה אמיתית באזור המרכז, של חופים ושל צורך של הציבור בחופים, וחוף פלמחים הוא חוף שמשמש את הציבור, וטוב שכך.

דב חנין: אם אנחנו מדברים על פלמחים – הרצועה שמסביב לפלמחים היא רצועה שבכלל המצב שלה הוא בעייתי.

דב חנין: כי שוב – יש שם בסיסי צבא, יש שם מטרות אחרות, יש שם כל מיני ייעודים כאלה ואחרים.

דב חנין: מה שנותר לנו זה לא כל כך הרבה.

דב חנין: עכשיו, מה שנותר לנו, אנחנו – מדינת ישראל, מנהל מקרקעי ישראל, מחליט להעביר אותו במכירת חיסול.

דב חנין: אני השתמשתי בביטוי הזה ואני לא חוזר בי ממנו.

דב חנין: אני חושב שזהו ביטוי מאד מדויק.

אופיר פינס-פז: אני מבין שהולכים לפנות איזשהו בסיס צבאי ואתם מעבירים את כל השטח לראשון לציון לפיתוח?

קריאה: נציג משרד הביטחון לא נמצא פה.

אופיר פינס-פז: אני שואל את המנהל.

קריאה: זה נכון, זה נכון.

קריאה: לבניה, על החוף.

קריאה: הכל בהתאם לחוק.

דב חנין: הכל ברשות התורה.

דב חנין: לכן, אדוני היושב ראש, אני שמח על כך שהוזמן לדיון הוועדה נציג מבקר המדינה כי אני בהחלט הייתי שמח לביקורת רצינית של משרד מבקר המדינה על כל ההליך הזה.

דב חנין: גם ברמה של ההליכים, ההחלטות שהתקבלו, גם ברמה של הנתונים הכלכליים שהוצגו בפנינו, כאשר הטענות שלי והביקורת שלי הן למוסדות הציבוריים ולא ליזמים.

דב חנין: הטענות הן שכך מתנהגים עם הנכסים היקרים שלנו.

דב חנין: נקודה אחרונה – אני חושב שאנחנו לא נמצאים ברגע מאוחר.

דב חנין: עדיין ניתן לעצור ועדיין ניתן למנוע.

דב חנין: קודם כל שמענו שהיתרי הבניה עדיין לא הוצאו.

דב חנין: אני מציע לוועדה המקומית שדנה בעניין, כאשר היא בוחנת את שאלת מתן היתרי הבניה לקחת לנגד עיניה גם את החוק שחוקקה הכנסת, גם את הפסיקה שמתייחסת, למשמעות הנורמטיבית של חוקים שהכנסת חוקקה, וגם לקחת לנגד עיניה את התנהגותם של היזמים – כל אותם עמודים שהוקמו לשעתיים.

דב חנין: אלה היו כנראה שעתיים ארוכות מאד כי אני ראיתי את העמודים, בחוף.

דב חנין: יכול להיות שהגענו בדיוק לשעתיים הבעייתיות, אבל אני חושש שהעמודים - חלקם עדיין שם.

דב חנין: אשמח לשמוע שלא.

דב חנין: אז גם את התנהגותם של היזמים וכל תכניות הבניה יש לשקול כאשר מחליטים לבחון אם להוציא היתרי בניה כאלה או לא.

אופיר פינס-פז: רציתי לשאול את נציג משרד הביטחון – זה נכון שיש שם בסיס שמתכוונים לסגור ולהעתיק אותו ומעבירים את הקרקע לראשון לציון - -

עודד הגלילי: אם אז מדובר על צפון, על מטווח 24, וכרגע כנראה שההעברה שלו תוקפא בעקבות ההחלטות של המועצה הארצית לתכנון ובניה שדנות בצריפין ובמטווח 24 ועוד כל מיני דברים אחרים.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להכניס עוד מרכיב לדיון.

אופיר פינס-פז: אני רציתי להציע לשקול בהסכמה את העתקת הפרויקט מהמקום שבו הוא אמור להיות, לשטח שהיה אמור להיות השטח של הפרויקט של קיבוץ פלמחים, כפי שדיבר עליו ראש המועצה, שבזמנו נפסל.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שצריך לעשות את זה בתיאום עם הקיבוץ.

שלמה אלימלך: יש בעיה עם זה מאחר ותכנית חדשה נכנסה לתוקף והיא התכנית של קליטת אלי סיני בפלמחים.

אופיר פינס-פז: אנשי סיני הולכים להיות בקיבוץ פלמחים?

שלמה אלימלך: חלק.

אופיר פינס-פז: זה אושר?

קריאות: אושר להפקדה.

אופיר פינס-פז: וזה יעמד במבחן הבניה החופית?

קריאות: - - -

קריאה: מחר זה נדון בוועדת המשנה של - - זה לעניין הקיבוץ.

קרנית פוקס: אני רוצה לציין שבמקרה או לא במקרה – רוב חברי הכנסת זה אותם משתתפים שהשתתפו בדיון על תמנע.

קרנית פוקס: "מגמה ירוקה" זה הארגון הארצי שרואה תופעות דומות שקורות בכל הארץ, שבהן ערכי טבע מאד ייחודיים – ציבוריים, פתוחים לקהל הרחב, נסגרים על ידי יזמים פרטיים למטרות רווחיות ליזמים.

אופיר פינס-פז: את לא צריכה להאשים את היזמים אלא את מי שנתן להם את זה.

קרנית פוקס: בסופו של דבר מישהו מרוויח מזה.

קריאה: לא, הם אמרו שהם מפסידים.

קרנית פוקס: בנוסף לעיקרון שלדעתי ולדעת הארגון ערכי טבע לא צריכים להימכר לגופים פרטיים - גם הסכום הכספי שהועלה פה הוא ממש מגוחך.

קרנית פוקס: כמו שחבר הכנסת דב חנין אמר - 2 ס"מ לאזרח במדינת ישראל לא נמכרים ב – 8 מיליון שקל.

אופיר פינס-פז: ולגופו של הפרויקט – הצעות?

אופיר פינס-פז: רעיונות?

קרנית פוקס: אי אפשר לאשר תכניות בלי שמסתכלים על שאר התכניות שמקודמות - -

אופיר פינס-פז: חברת הכנסת שרה מרום שלו – אתה הספקת ליהנות, כתושבת רחובות, מחוף פלמחים?

שרה מרום שלו: הרבה מאד, לכן זה מאד מרגיז אותי.

אופיר ארז: אני גם מכיר אותה.

אופיר ארז: אני הבן של שאול אשר.

שרה מרום שלו: אני לא חושבת שאנחנו יכולים להאשים את היזמים.

שרה מרום שלו: קודם כל – אנחנו צריכים להאשים את עצמנו, ועדיין אפשר לתקן.

שרה מרום שלו: חוף פלמחים – אין לנו בכל הסביבה: נס ציונה, רחובות – בראשון לציון יש את החוף שלהם, אבל לכל המושבים מסביב – אין להם חוף אחר.

שרה מרום שלו: זה אחד החופים היפים.

שרה מרום שלו: דווקא משרד הפנים צריך לעשות את הכל.

שרה מרום שלו: זה שייך גם לשר הפנים.

שרה מרום שלו: הוא שותף לעניין, ואני לא יודעת מה תהיה דעתו על זה.

שרה מרום שלו: אני חושבת שמשרד הפנים צריך לעשות את הכל - -

אופיר פינס-פז: האם שר הפנים יכול לעשות מעשה, מבחינה משפטית?

אופיר פינס-פז: אני שואל את יושב ראש הוועדה המחוזית.

אופיר פינס-פז: צריך לשקול את זה.

שרה מרום שלו: צריך לעשות את הכל כדי להציל את החוף הזה.

שרה מרום שלו: הרשויות הממשלתיות יכולות גם את זה לסדר, להשאיר את החוף הזה.

עמנואל וייזר: בהמשך לדברי נציג מנהל מקרקעי ישראל שאמר שהכל בהתאם לחוק, אני רוצה לציין שמה שלא נעשה כאן, שנדרש על פי חוק, זה שיקול דעת.

עמנואל וייזר: זו חובה שמוטלת.

עמנואל וייזר: כאשר שמענו קודם שכל הקרקעות, בלי אבחנה, מה יותר ומה פחות – הוצאו ב – 50%, זה ליקוי בסיסי מאד שיורד לשורשו של עניין.

אופיר פינס-פז: אתה יודע אם יש סמכות לשר הפנים להתערב?

עמנואל וייזר: שר הפנים אינו גוף תכנוני, אבל לכל גוף תכנוני יש סמכות - -

קריאות: - - -

אופיר פינס-פז: אפשר רק להסתתר מאחורי גבו של שר הפנים, אבל שר הפנים לא יכול באמת להשפיע.

שוקי אמרני: כל מוסד תכנון יכול לדון בכל תכנית קיימת, לצורך העניין, אבל המציאות כאן, כפי שציינתי בתחילת דבריי – שאנחנו נמצאים בתכנית שכבר אושרה על פי כל ההליכים, לכן יש איזושהי בעיה.

שוקי אמרני: לדעתי, הערעור באותה תכנית שכבר ציינת, שהולכת לפתחו של בית המשפט העליון, יכול לתת מענה לסוגיה העקרונית לגבי דיון בתוכניות.

אופיר פינס-פז: יש לך את קסריה.

אופיר פינס-פז: דרך אגב – אני מציע לך להשתמש בקסריה לטובת הערעור שאתה עושה על ארסוף.

עמנואל וייזר: מצד שני, מעבר לחשש, מבחינת נגישות לחוף- לא שמעתי כאן דברים שהם מאד מהותיים מבחינת הפגיעה באזור כולו.

עמנואל וייזר: לכן, יכול להיות שפה שווה – אני פונה לשני הצדדים, להגיע לאיזשהו הליך של גישור.

עמנואל וייזר: יכול להיות ששני הצדדים - - אלה יוכלו לקיים את הפרויקט ואלה יוכלו לשמור על האינטרסים שמעניינים אותם.

יעקב ניר: אני מייצג הפעם את אומ"ץ.

יעקב ניר: אני עוסק בנושא החופי החל מ – 68, ויש מספר אנשים שמכירים אותי כאן.

יעקב ניר: אני לא כועס על היזמים.

יעקב ניר: הם ניצלו את ההזדמנות, ואת זה כולם כבר אמרו.

יעקב ניר: אני כועס על שלטונות מדינת ישראל – מנהל מקרקעי ישראל, הרשות לשמירת הטבע והגנים .

יעקב ניר: איזו שמירה?

יעקב ניר: אני אפילו לא רוצה להגיד שהם נרדמו בשמירה, הם לא שמרו בכלל.

יעקב ניר: רשות העתיקות וגם משרד הפנים - -

אופיר פינס-פז: רשות העתיקות מצאה סוג של קבלן משנה שיעזור לה לשמור על העתיקות.

אופיר פינס-פז: . שוקה דיבר פה בצורה מאד כנה.

אופיר פינס-פז: השאלה היא מה אנחנו עושים עם זה.

יעקב ניר: יש כאן ספר שמראה מה החשיבות הארכיאולוגית של אזור פלמחים.

יעקב ניר: זה ספר שנכתב על ידי מיטב אנשי המקצוע.

אופיר אשר: קראנו אותו ואנחנו מכבדים אותו.

יעקב ניר: אני שמח שאתם יודעים לקרוא.

יעקב ניר: אני לא הפרעתי לך.

יעקב ניר: אני חושב שמדינת ישראל שגתה.

יעקב ניר: אני לא מבין בחוק שום דבר, אבל אם מדינה שיש לה 300 מיליארד שקל בתקציב, והיא שגתה, ואם היא תשלם אחד חלקי 30 אלף מהתקציב פלוס מה שמגיע לאנשים הנכבדים שהוציאו הוצאות - אנחנו נפתור את הבעיה ללא כל קושי.

יעקב ניר: אפשר היום להפסיק את הכל, אפשר לראות איך מגשרים.

יעקב ניר: הם אמנם אמרו שהם נפלו על הראש.

יעקב ניר: אני חושב שאנחנו נפלנו על הראש ואפשר לפתור את זה בצורה מאד הגונה גם כלפיהם.

יעקב ניר: הם לא אשמים שהיה חור והעכבר נכנס דרכו.

ולרי ברכיה: לנושא של אכיפת חוק השמירה על הסביבה החופית - אני רוצה להוסיף שיש ההליך לגבי הפגיעה בסביבה החופית.

ולרי ברכיה: אגף ים וחופים כבר הוציאו שתי התראות לגבי פגיעה בסביבה החופית ליזם לגבי הגידור בשטח והיזם הוזמן לחקירה ביום א' הקרוב באגף ים וחופים בהתאם לחוק השמירה על הסביבה החופית.

אופיר פינס-פז: השאלה אם בכלל אפשר לשמור על הסביבה החופית שמורכבת מכל כך הרבה ערכי טבע, באזור הזה, ולבנות מיזם כזה ולשמור על רצועת החוף הקטנה הזו אני חושב שאנחנו משלים את עצמנו בכל הדבר הזה.

אופיר פינס-פז: מנסים לרבע את המעגל.

טל איינהורן: הדיון הוא דיון על חוף פלמחים.

טל איינהורן: זו התכנית המאושרת שפשוט כולנו מדברים עליה.

טל איינהורן: השטח של כפר הנופש הוא השטח הכתום.

טל איינהורן: הרצועה הצהובה זו רצועת החוף.

טל איינהורן: חוף פלמחים, החוף המוכרז, החוף שמנוהל על ידי המועצה זה האזור שפה, לפניכם.

טל איינהורן: בכחול – הגן הלאומי.

טל איינהורן: יש כאן כמובן קו של הרכס של הארכיאולוגיה שכולם מכירים אותו.

טל איינהורן: כשעשו את התכנית הזו, התכנית היא תכנית לגן לאומי שממנו הוקצה שטח של 70 דונם – השטח לכפר נופש.

קריאה: זה לא נכון מה שאת אומרת.

קריאה: אל תגידי "תכנית לגן לאומי" - - אל תטעי פה את הוועדה.

קריאה: אל תשתמשי בניסוח הזה כי הוא מטעה.

טל איינהורן: אני אנסה לנסח את זה אחרת.

טל איינהורן: מתוך 430 דונם בתכנית שקידמה המועצה - -

קריאה: 177 זה לגן לאומי.

קריאה: פחות מחצי.

טל איינהורן: השאר זה חופים, דרכים וחניות.

טל איינהורן: הנספח הסביבתי שהוכן לפני 10 שנים – שוב, אנחנו לא היינו אז – קובע שהשטח לכפר נופש יהיה בקרקע הזו שמוגדרת כקרקע הנחותה מבחינה נופית, ערכי נוף, ערכי טבע.

טל איינהורן: יותר מזה, החוף האמיתי של פלמחים, חוף הרחצה, מוגדר כחוף לשימור – הוא לא יכול להיות חוף מוכרז והוא ודאי לא חוף רחצה.

טל איינהורן: כולנו קוראים לו "חוף הדייגים", כולנו גדלנו בחוף הזה.

טל איינהורן: הקרקע שמשמשת לפרויקט זו קרקע שכבר שנים משמשת כמגרש החניה, ועם כל הכבוד, התכנית עושה דבר אחד: היא מטילה מגרש חניה ציבורי, חדשה, שיוקם בעורף - - לאותו חוף שנשאר פתוח.

אופיר אשר: להרגיע את הרוחות לגבי הסגירה של החוף – האזור שאין עליו עוררין, הגדרנו אותו בהיתר או לא – זה האזור היחידי שיהיה מגודר.

אופיר אשר: שום אזור אחר לא יהיה מגודר.

אופיר אשר: אם יתאפשר לנו לזרז את הליך קבלת ההיתר למגרש החניה של ה – 18 דונם אנחנו מתחייבים לבצע את זה מיידית, כמו שאומרים – לעזור לבעיית החניה, שכיבכול עד היום היא נפתרה על ידי האזור שאותו גידרנו, ושביל ההליכה לחוף ייפתח על ידינו – לפני שנעשה כל דבר אחר במלון, כדי לאפשר גישה ישירה לחוף עם מינימום הפרעות אפשריות.

אופיר אשר: אנחנו לא בעלי חוף פלמחים.

אופיר אשר: אנחנו שכנים לרצועת החוף פלמחים.

אופיר אשר: זה לא יכול להישמע אחרת.

אופיר פינס-פז: ההבהרה הזו היא חשובה כי על הרקע הזה היתה הרבה מאד מתיחות, ואני חושב שאם על הרקע הזה –אני לא רוצה לומר פה שום דבר שעלול להיות משתמע שדבר שמסביר אלימות, כי אני מתנגד, אבל השותף שלך ניסה להגיד למה יש אלימות, ואני כופר בטענה שלו מכל וכל.

אופיר פינס-פז: אני חושב שבהתנהלות אחרת , שבעצם היתה משאירה את החוף פתוח, בלי ויכוח – למרות שיש ויכוח, וצריך לכבד אותו.

אופיר פינס-פז: קודם כל, אני רוצה לומר כך: לו הפרויקט הזה היה נולד או היו חושבים עליו נכון – זה לא היה עובר, במסגרת החקיקה הקיימת היום.

אופיר פינס-פז: נכון שחשבו עליו ועשו את כל ההליכים לפני שהחוק נכנס לתוקף, ואין חקיקה רטרואקטיבית.

אופיר פינס-פז: אני מכיר את הכל ומסכים לזה.

אופיר פינס-פז: עדיין לא יעזור כלום כי ברמה הנורמטיבית, מדינת ישראל החליטה החלטה.

אופיר פינס-פז: עכשיו היא לא יכולה לבצע אותה, מבחינה משפטית.

אופיר פינס-פז: מבחינה נורמטיבית אנחנו כולנו נמצאים במקום אחר.

אופיר פינס-פז: על רקע זה אני חושב שצריך למצות איזשהו מהלך.

אופיר פינס-פז: אני חושב שיש מקום לבחון את העברת הפרויקט – כמובן בהסכמת היזמים.

אופיר פינס-פז: אני הצעתי את המקום שבזמנו דובר עליו להקים שם כפר נופש.

אופיר פינס-פז: יש שם רצועת חוף.

אופיר פינס-פז: נכון שיש שם קיבוץ, זה לא צריך להיות על חשבון הקיבוץ.

אופיר פינס-פז: זה יכול להיעשות בתיאום עם הקיבוץ.

אופיר פינס-פז: יש את העניין של אלי סיני, ולא ידעתי שהעניין הזה יושב על הקרקע הזו.

שלמה אלימלך: לא על הקרקע הזו, על קרקע ליד.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע.

אופיר פינס-פז: אני לא איש מקצוע ואני לא בקיא בפרטים המדויקים של איך הדבר בנוי.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שאי אפשר, שאי אפשר לקדם אותו.

אופיר פינס-פז: אבל אני מבקש לפחות לבדוק האם יש לרעיון הזה תוחלת כן או לא.

אופיר פינס-פז: אם אין לו תוחלת, וכך יתברר על ידי כל אנשי המקצוע שיבואו פתוחים לעניין, נדע שאין לו תוחלת.

אופיר פינס-פז: נסיר את העניין הזה מסדר יומנו.

אופיר פינס-פז: אבל יכול להיות שבכל זאת יש לו תוחלת, ויכול להיות שאפשר לבחון את הדברים האלה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שתדעו, ואני אומר את זה גם ליזמים: גם בתמנע, על דעת היזם – מחפשים אתר חלופי, לא ביטול הפרויקט אלא הזזתו מרחק סביר, תוך שמירת יכולות כלכליות שלו וזה גם כפוף להסכמתו.

אופיר פינס-פז: אי אפשר לכופף ידיים לאף אחד.

אופיר פינס-פז: אבל אני חושב שיש מקום לפחות לנסות לבחון בצורה עניינית גם חלופה.

אופיר פינס-פז: אני מאד מבקשת שהדבר ייבדק, אני מטיל את זה עליך, שוקי אמרני.

אופיר פינס-פז: אני מבקש שתדבר עם שמאי אסיף.

אופיר פינס-פז: מי מנהל את הוועדה לשמירה החופית?

אופיר פינס-פז: – שמאי אסיף עצמו.

אופיר פינס-פז: אני מבקש שהיום ייצא טלפון אליו, ואני מבקש שהדבר ייבדק.

אופיר פינס-פז: אם תגיעו למסקנה שהדבר הזה הוא בלתי אפשרי, תודיעו לנו.

אופיר פינס-פז: נדע, קודם כל, שזה בלתי אפשרי.

אופיר פינס-פז: ואם זה אפשרי בתנאים – נדע, כי אנחנו לא מוכנים לעזור אם אין לזה התחלה.

אופיר פינס-פז: אם לא – אני בהחלט חושב שיש מקום לדיון נוסף.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שגם עם נציגי הציבור.

אופיר פינס-פז: נכון שהם לא מייצגים את כל הציבור, ולא את כל המדינה, אבל זה אנשים שמייצגים משהו אמיתי, זה לא יעזור.

אופיר פינס-פז: אני ראיתי את זה, אני יודע את זה.

אופיר פינס-פז: זה דבר שבא ממקום נכון וזה דבר אמיתי.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שיש דברים שיכולים להביא בהחלט לשינויים שלא יפגעו מבחינת

אופיר פינס-פז: כם במיזם.

אופיר פינס-פז: יחד עם כך – ישמרו על הדברים החשובים, גם לציבור.

אופיר פינס-פז: קודם כל – השימוש בחוף הזה.

אופיר פינס-פז: האנשים האלה, כמו הרבה מאד אחרים יכלו אלף פעם לנסוע לחוף השני, המסודר, בפלמחים.

אופיר פינס-פז: אף אחד לא ניגש לשם - כי בסוף – או שאתה מתחבר, או שאתה לא מתחבר.

אופיר פינס-פז: ולפלמחים מתחברים ולמה שמסודר ומגודר- מי שרוצה את זה נוסע לחוף ראשון לציון.

אופיר פינס-פז: יש פה משהו שצריך לדעת לשמור עליו, שהחוף הזה, גם אם יהיה המיזם הזה – שהוא לא ינתק את החוף מהציבור, ושהציבור יוכל לגשת לשם.

אופיר פינס-פז: אני בעד הידברות.

אופיר פינס-פז: אני יודע שיש לאנשים פה הערות לתכנית עצמה.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שאפשר לשמוע ולהטמיע אותם.

אופיר פינס-פז: זה חוץ מההערות שיש לכם.

אופיר פינס-פז: גם לכם היו אין סוף הערות שהעברתם.

אופיר פינס-פז: גישור – זה רעיון טוב.

אופיר פינס-פז: אני תומך וממליץ על הידברות או גישור.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שפגישה בין היזמים, כולל נציג הוועדה המרחבית, כולל החברים המובילים בפורום להצלת פלמחים, יכולה להביא קודם כל להפחתת מתחים ויצירת אווירה יותר סבירה, ושתקבלו חלק מהדברים.

אופיר פינס-פז: לגבי מוסדות התכנון – אני בהחלט סבור שאתם צריכים לשקול להסתכל לתוך התכנית עוד פעם ולראות האם היא באמת עולה בקנה אחד עם מה שאנחנו מצפים לו לנוכח הסטנדרטים החדשים שנקבעו.

אופיר פינס-פז: ה-100 מטר זה דבר ברור מאליו, אבל יש דברים שהם מעבר לשאלת 100 המטרים, שאני בהחלט קורא לבחינה מחודשת של התכניות, ושל בדיקה מאד קפדנית של הדברים, במידת האפשר.

אופיר פינס-פז: אני חושב שיש מקום לבחון את כל כדאיות הפרויקט.

אופיר פינס-פז: אם לשוקה דורפמן מותר בתוקף תפקידו לבוא בקסריה ולהגיד – "על גופתי המתה", למרות שאושר ולמרות הכל – בגלל שיש שם ערכים ארכיאולוגיים, מותר במקרים מסוימים לבוא ולומר – סליחה, אושר?

אופיר פינס-פז: – אושר בטעות, אושר בסטנדרטים שהיום לא מאשרים, ומותר לעשות דיון מחודש בכל הסוגיה, או על כל הפרויקט, או על העתקתו, או על שינויים בפרויקט שיתאימו לפחות לדברים שמקובלים היום בתכנון ובחקיקה בישראל.

שרה מרום שלו: או פיצוי.

אופיר פינס-פז: זה מובן מאליו.

אופיר פינס-פז: אני אומר בפעם המאה – אין ספק שכאשר אתה פותח תכנית ויש יזמים שזכו בתכנית כדת וכדין הם נפגעים מהפתיחה.

אופיר פינס-פז: בווודאי שהמדינה צריכה לפצות אותם.

קריאה: המדינה זה הוועדה המקומית.

קריאה: אתם צריכים לזכור את זה.

אופיר פינס-פז: המדינה יודעת גם לשפות ועדה וגם לתת לה משאבים לשלם.

אופיר פינס-פז: תאמיני לי שעשינו דברים יותר מסובכים מזה.

אופיר פינס-פז: אל תהיי מוטרדת, הוועדה לא תישאר לבד.

אופיר פינס-פז: אני בהחלט חושב שיש מקום לדבר הזה.

אופיר פינס-פז: הערה אחרונה –אנחנו נקדם הצעת חוק שתאפשר לפתוח תכניות בצורה מסודרת.

אופיר פינס-פז: אמרתי לכם שכבר הגשתי אותה.

אופיר פינס-פז: אנחנו נעשה מאמץ לקדם אותה.

אופיר פינס-פז: תכניות אחרי 8 שנים יצטרכו דיון מחדש ורביזיה או אשרור, איזשהו תהליך שהוא או מאשר אותן או עושה להן רביזיה ומשנה אותן.

אופיר פינס-פז: דבר שני – אני דורשת ממשרד הפנים, ואני עומד להוציא על זה מכתב מסודר לשר הפנים, להוציא בכל רמות התכנון, מהמועצה הארצית ועד הוועדה המקומית: כל היידוע של הציבור חייב להיראות אחרת לגמרי.

אופיר פינס-פז: לא יידוע רק למקצוענים, אלא יידוע גם לתושבים ולאזרחים, עם כותרות ברורות, עם הסברים ברורים, עם דברים ברורים, עם שילוט – עם כל מיני דברים.

אופיר פינס-פז: אני אבקש משרד הפנים להתקין תקנות בעניין הזה.

אופיר פינס-פז: השר מוסמך בתקנות לקבוע את זה, נכון?

קריאה: רק אם אתה תאשר לו.

אופיר פינס-פז: זה בא לאישור ועדת הפנים?

אופיר פינס-פז: אני לא בטוח.

אופיר פינס-פז: לשר יש סמכות לתקן תקנות בנושא הזה של יידוע הציבור?

קריאות: כן.

אופיר פינס-פז: אז אנחנו נבקש אותו לשנות את התקנות הקיימות בהיבטים האלה.

אופיר פינס-פז: אני מאמין ששר הפנים הנוכחי יילך לעניין הזה, כי הוא אדם שהוא פתוח.

אופיר פינס-פז: במידה ולא – אני בהחלט חושב, חבר הכנסת חנין, שאנחנו, כחברי כנסת, נצטרך להוביל חקיקה ראשית שתחייב שינוי מוחלט של הגישה, של מה שנקרא היום "יידוע הציבור" כשבע

אופיר פינס-פז: צם הציבור מיודע רק ברמה הטכנית, לא ברמה המהותית, ומי שמיודע זה במקרה הטוב אנשי המקצוע, וגם הם, כפי שנאמר לא פעם – גם יזמים או אנשים שרוצים לקחת יוזמה, נאלצים להשתמש או להיעזר בהרבה מאד אנשי מקצוע כדי להבין בדיוק את מה שכתוב באותיות הגדולות ובאותיות הקטנות.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שוב לגנות מכל וכל כל גילוי של אלימות.

אופיר פינס-פז: הדברים האלה חייבים להיפסק, כאן ועכשיו.

אופיר פינס-פז: אלה דברים שאסור להסכים אתם, בשום פנים ואופן.

אופיר פינס-פז: אני לא מסכים בשום פנים ואופון שליזמים יהיו שומרים, אבטחה, ושהם ירגישו מאוימים.

אופיר פינס-פז: האנשים האלה לא גנבו מאף אחד שום דבר, הם זכו במכרז כדת וכדין.

אופיר פינס-פז: אני פונה בשם ועדת הפנים להרפות מכל דבר שקשור לגילוי אלימות.

אופיר פינס-פז: אנחנו בוודאי לא נוכל לגבות דבר כזה ולא נוכל להיות שותפים למאבק ציבורי כזה.

אופיר פינס-פז: אני אומר את זה בצורה הברורה ביותר.

אופיר פינס-פז: האלימות – אסור לה שתעבור פה.

אופיר פינס-פז: יחד עם זה אני קורא לכל הגורמים המעורבים – גם ליזמים וגם לבעלי התפקידים הפורמליים, לנסות ולמצוא - כולל המועצה האזורית גן רווה, לנסות ולמצוא או פתרון אחר, או מקום אחר, או לייצר איזה שהם שינויים שיכולים להתקבל על הדעת של התקופה ושל כל הגורמים המעורבים.

אופיר פינס-פז: כך או כך אני רוצה להודות לכם על שהואלתם לעלות לירושלים ולהשתתף בישיבה.

אופיר פינס-פז: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.