ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 393, 2008-03-11 10:30

מיכאל מלכיאור: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לקדם בברכת ברוכים הבאים את תלמידי בית-הספר לאומניות באשקלון.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שתשמעו את הדיון, ואני מקווה שהוא גם יהיה דיון תרבותי.

מיכאל מלכיאור: אם יש לכם מה להוסיף, או להעיר, או אם יש לכם רעיונות, נשמח לשמוע אתכם.

מיכאל מלכיאור: אנחנו היום דנים בנושא שאני מוכרח להגיד שאני תוך התלבטות מעלה אותו לסדר היום.

מיכאל מלכיאור: אבל, חשבתי שיותר טוב להעלותו לסדר היום משלא להעלותו.

מיכאל מלכיאור: היו הרבה שיקולים לכאן ולכאן, וקיבלתי המון פניות גם מחברי כנסת, וגם מאנשי מיתר ואנשי "מיתרים".

מיכאל מלכיאור: למען הגילוי הנאות אני צריך להדגיש כי בית-הספר הזה לא קשור לרשת של "מיתרים".

מיכאל מלכיאור: אני חושב שיש פה בעיה - או לפחות היתה בעיה - וחשוב לשים את הדברים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נקפיד על דיון חינוכי מתורבת פה, כי לזה אנחנו רגילים בחדר הזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נעלה את הדברים, נשמע את הצדדים פה, וכמובן שנשמע את משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: אני מצטער על כך שמנהלת המחוז לא היתה יכולה להגיע בגלל מחלה.

מיכאל מלכיאור: שמעתי אותה בטלפון בימים האחרונים, והמחלה שלה באמת קשה.

מיכאל מלכיאור: היא בקושי יכלה להוציא הגה, והיא יודעת בדרך כלל לדבר.

מיכאל מלכיאור: מפה אנחנו מאחלים לה רפואה שלמה ומהירה, ואני מבקש שתעבירו לה זאת.

מיכאל מלכיאור: אבל, כל שאר הגורמים נמצאים פה, כולל ראש מועצת מיתר.

מיכאל מלכיאור: אדוני, ברוך הבא לכנסת.

מיכאל מלכיאור: ברוכים הבאים לכל האורחים, לוועד ההורים וכו'.

מיכאל מלכיאור: כדי לשמוע את הטיעון, ומי שביקש בהתחלה את הישיבה, אני מציע שנשמע את אחד מנציגי ועד ההורים.

מיכאל מלכיאור: הם ביקשו את הדיון.

מיכאל מלכיאור: הם אומנם אתמול ביקשו לא לקיים את הדיון, אבל זה היה רק אולי כדי לבלבל את האויב.

מיכאל מלכיאור: אבל, אנחנו נשמע אתכם, ונשמע כמובן את משרד החינוך לגבי הטיפול, בבקשה.

שמעון פרץ: בוקר טוב.

שמעון פרץ: קוראים לי שמעון ואני יושב-ראש ועד ההורים בבית- ספר "מיתרים".

שמעון פרץ: אדוני כמו שאמרת בפתח דבריך, אנחנו מקווים שיתנהל פה דיון ענייני, ללא התלהמות.

שמעון פרץ: אנחנו עדים לנוכחות של הורים נוספים גם מהוועד וגם לא מהוועד, ואנחנו שמחים שיש פה לכל הצדדים במה להבעת דעות.

שמעון פרץ: אנחנו פה מסיבה אחת ויחידה והיא שלום הילדים, מוגנות הילדים, והמצב החמור אליו נקלע בית-הספר בעקבות אותן בעיות שאני אנסה להציג אותן בקצרה על מנת שנוכל לצייר את התמונה כפי שאנחנו רואים אותה.

שמעון פרץ: אנחנו פה כי אנחנו מקווים שהוועדה תוכל לתת לנו איזשהו סיוע וסעד, כי אנחנו פנינו לכל הגורמים על פי המדרג והנוהל, וגם אליך פנינו בכל מיני פניות, ופרסנו את הפניות שלנו בפני כל הגורמים, לצערי, עד עכשיו לא רק שלא זכינו לאיזשהו סיוע, אלא היינו עדים להתפתחויות מאוד בעייתיות וקשות שהגיעו לשיא ביום שלישי האחרון בבית-הספר כשתלמידי בית-הספר התפרעו בתוך שטח בית-הספר, ואחד הילדים אפילו נפצע ויש לו שבר.

שמעון פרץ: אדוני היושב ראש, החומר שחילקתי מונח על שולחנך, והוא נמצא אצל חברי הוועדה.

שמעון פרץ: הנושא הראשון הוא ניצול ציני של התלמידים ופגיעה קשה בילדים.

שמעון פרץ: לכותרת זו מצורף מכתב על כך שביום חמישי ה-21.2.2008, הודפסו בתוך בית-הספר אלפי עותקים של מכתב.

שמעון פרץ: עותק של המכתב מצורף ואתם יכולים לראות אותו.

שמעון פרץ: המכתב לכאורה נכתב על-ידי שני תלמידים.

שמעון פרץ: מנהלת בית-הספר היתה מעורבת אישית בהדפסת המכתב, ובהפצתו.

שמעון פרץ: בהנחיית מנהלת בית-הספר הוסתרו אלפי העותקים במשרדה יום לפני שהמכתב הופץ, ואף ניתנה הנחיה לילדים לא להפיץ אותו לפני יום שישי אחר הצהריים על מנת שלא יוכלו להגיב עליו.

שמעון פרץ: כמו שכתבתי פה, בהנחיית המנהלת המכתב הועבר למשרדה של מנהלת המחוז, הגברת עמירה חיים שאני מאחל לה בריאות והחלמה, ללשכתו של ראש המועצה מר סלומון כהן, למשרדה של מפקחת בית-הספר, ולראש מינהל חינוך במיתר, יותר מ-24 שעות טרם הפצתו.

שמעון פרץ: המכתב הזה הפך לנושא ולמרכז הסתה פרועה שבסופו של דבר גם הביאה לאותו אירוע שציינתי בתחילת דבריי.

שמעון פרץ: המכתב "הסתה פרועה בשערי בית-הספר" מונח בידיכם ותוכלו לראותו.

שמעון פרץ: אנחנו נמצאים פה כדי לנסות להגיע לאיזשהו דיאלוג, ולנסות למנוע הסתה מהסוג הזה כלפי התלמידים.

שמעון פרץ: בעקבות ההסתה הזאת ילדים של חברים בוועד - - -

זבולון אורלב: מנקודת מבטי, אתה מתחיל אי שם בחלל.

זבולון אורלב: למה אנחנו יושבים פה?

זבולון אורלב: האם אתה יכול להסביר לי על מה הדיון, ומה הבעיה?

זבולון אורלב: עזוב את הניירות.

שמעון פרץ: יש לנו בעיה מאוד קשה עם התנהלות מנהלת בית-הספר.

שמעון פרץ: יש חוסר אמון מוחלט בין מנהלת בית-הספר לוועד ההורים, למרבית ההורים בבית-הספר - קרוב ל-85%- 90% מההורים בבית הספר, ולקרוב ל-100% מההורים בישוב מיתר.

זבולון אורלב: האם היה לכם קשר עם מפקחת בית-הספר?

שמעון פרץ: יש לנו קשר עם מפקחת בית-הספר, ולכן ציינתי - החומר, או הנתונים, השיחות שהתקיימו בנושאים האלה - - -

זבולון אורלב: מה אומרת מפקחת בית-הספר, למיטב ידיעתך?

שמעון פרץ: מתעלמת מהפניות שלנו בצורה חד-משמעית.

זבולון אורלב: יש עליה ממונה שקוראים לה מנהלת המחוז.

זבולון אורלב: לידיעתך, מה היא אומרת?

שמעון פרץ: פנינו גם אליה.

שמעון פרץ: עד כה היא לא התייחסה באופן ענייני לשום עניין או בקשה שפנינו לגביהם.

זבולון אורלב: על רקע מה הסכסוך ביניכם לבין המנהלת?

שמעון פרץ: חוסר אמון מוחלט בנושא טיפול באלימות, המצב החמור ששורר בבית-הספר בנושא האלימות, וחוסר מוגנות לתלמידים, התבטאויות חמורות נגד מנהלות בית-הספר ביישוב, ונגד ההורים ביישוב מיתר, ונגד התלמידים.

שמעון פרץ: דיברתי על הסתה פרועה שהפכה בשבועות האחרונות כחלק מהמאבק בוועד ההורים - - -

זבולון אורלב: כמה זמן מכהנת המנהלת?

שמעון פרץ: הרבה שנים.

שמעון פרץ: אני חושב ששמונה שנים, ושזו השנה התשיעית.

זבולון אורלב: האם הסכסוך הוא חדש או ישן?

שמעון פרץ: הסכסוך הוא ישן.

שמעון פרץ: משרד החינוך מכיר את הסכסוך.

שמעון פרץ: אני יכול להגיד - יושב-ראש ועד ההורים משנת 2003, לדוגמה.

שמעון פרץ: יש לנו גם את החומר שלו.

שמעון פרץ: הוא מספר או מדווח, ויש לנו גם דוחות.

זבולון אורלב: כמה זמן אתה יושב-ראש ועד ההורים?

שמעון פרץ: אני התחלתי את תפקידי כיושב ראש ועד ההורים בתחילת השנה בבחירות שהתקיימו בסוף ספטמבר.

שמעון פרץ: הייתי חבר בוועד בשלוש השנים האחרונות.

מיכאל מלכיאור: כשאתה מדבר על בעיות האלימות, ועל המצב החמור של בית-הספר, האם יש יותר אלימות בבית-הספר הזה לעומת בתי-ספר אחרים?

שמעון פרץ: השאלה, האם יש יותר בעיות אלימות או פחות אלימות, היא נושא שהוא חשוב אולי לסטטיסטיקה, אבל היא פחות משמעותית.

מיכאל מלכיאור: האם כל השנים היתה אלימות בבית-הספר?

שמעון פרץ: היה כל השנים, והוא הולך ומתגבר.

שמעון פרץ: אתם יכולים לעיין במכתב שיש לנו פה של תושב מיתר בשם ד"ר נועם מושקין שהוא הורה שאמור לשלוח ילדה לבית-הספר בשנה הבאה.

שמעון פרץ: אגב, זה חלק ממכתבים רבים שיש בידנו.

שמעון פרץ: אני מבקש לציין ולהבהיר כי אותו הורה הוא לא היחידי.

שמעון פרץ: החומר מצוי ברשותנו, ואני אשמח להציג אותו בפני כל חברי הוועדה בכל עת.

שמעון פרץ: את המכתב הזה כותב הורה שהיו לו ילדים בבית-הספר לפני כמה שנים, יש לו שני בוגרים של בית-הספר.

שמעון פרץ: ברשותכם, אני מבקש לצטט מהמכתב הזה את הכותרות המרכזיות: "בית-הספר "מיתרים" הינו מוסד חינוכי ירוד ביותר, הן מבחינה אקדמית, והן מבחינה חברתית-חינוכית.

שמעון פרץ: ראינו על פני השנים התגברות גבוהה ברמת האלימות תוך הידרדרות מתמדת במשמעת, וברמת הביטחון.

שמעון פרץ: ..

שמעון פרץ: אינני תמים בחושבי כי משהו ישתנה.

שמעון פרץ: המועצה המקומית מיתר כמו שמרד החינוך, בחרו מסיבות שאינן ענייניות לתוך בהנהלת בית-הספר, ובניהול הכושל של המוסד דנן".

שמעון פרץ: בסוף המכתב הוא כותב כפי שאנחנו טוענים כבר מתחילת השנה: "...

שמעון פרץ: זכרו, ילדנו הם הסובלים ממצב העניינים.

שמעון פרץ: שאלו את עצמכם האם זה בית-הספר בו הייתם רוצים שילמדו בו ילדכם.

שמעון פרץ: " נושא חמור נוסף שרצינו להעלות הוא הפגיעה הקשה במורים ובצוות.

שמעון פרץ: פגיעה קשה מאוד במורים ובצוות זה לא בעיה של ההורים.

זבולון אורלב: פגיעה קשה על-ידי מי?

שמעון פרץ: על-ידי הנהלת בית-הספר, וגורמים נוספים.

זבולון אורלב: אלו גורמים נוספים?

שמעון פרץ: במשרד החינוך, וברשות המקומית.

שמעון פרץ: אני מציין פה דוגמה של מכתב תמיכה במנהלת בית-הספר שהעבירה מנהלת בית-הספר למר סלומון כהן, לגברת עמירה חיים, ולמפקחת המחוז הגברת גילה נגר, וגם לגברת דליה כנען ראש מינהל חינוך.

שמעון פרץ: מדובר במכתב שאנחנו לא יודעים על-ידי מי הוא נוסח.

שמעון פרץ: הוא חתום על-ידי צוות המורים.

שמעון פרץ: המכתב הועבר לכל אותם גורמים כשהוא מביע תמיכה במנהלת בית-הספר, כשעל המכתב במועד הפצתו לא היה חתום אף מורה, או שאולי היו חתומים מורה או שניים.

שמעון פרץ: במהלך שבועות שלמים הפעילו לחץ על המורים בבית-הספר לחתום על מכתב זה.

שמעון פרץ: מורים נעדרו מבית הספר מפחד שיבולע להם אם לא יחתמו על מכתב זה.

שמעון פרץ: המכתב הזה מצוי ברשותנו, אבל טופס החתימות של המורים לא הגיע אלינו.

שמעון פרץ: יכול להיות שחתמו עליו חלק מהמורים.

שמעון פרץ: אגב, אנחנו יודעים שחלק ממורי הצוות שחתמו משכו את חתימתם מאחר והם הבינו שהם חותמים על מסמך שאם תקראו אותו צריך להבין שכנראה שלא מעט מורים בכלל לא מסכימים איתו.

שמעון פרץ: אבל, ניסו להחתים אותם על המכתב הזה.

שמעון פרץ: זוהי תופעה שאני מביא לכם אותה כנתון.

שמעון פרץ: אבל, התופעה הזאת מוכרת לנו מאוד ממעשים שנעשו בבית-הספר.

שמעון פרץ: זה לא המכתב הראשון שמנסים להחתים את המורים.

שמעון פרץ: כבר מתחילת השנה, המורים התלוננו על זה גם בפני ראש מינהל חינוך, וגם בפני משרד החינוך.

שמעון פרץ: הם פנו גם להסתדרות המורים בבקשה לסעד, גם משפטית.

זבולון אורלב: אני מכיר את ארגוני המורים.

זבולון אורלב: תאמין לי - הם ארגונים חזקים.

זבולון אורלב: אני לא בטוח שהם צריכים הגנה של ארגוני הורים.

זבולון אורלב: אני מציע לך להתרכז בסוגיות.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שקיבלנו תמונה כללית.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להדגיש גם את מגבלות הוועדה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא במקום משרד החינוך בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: אין לנו גם אפשרות במסגרת של דיון בוועדה להיכנס לכל הפרטים ולכל הסוגיות.

מיכאל מלכיאור: זה גם לא תפקידנו.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שקיבלנו ממך תמונה קשה לגבי איך אתה כיושב ראש ועד ההורים רואה את המצב.

מיכאל מלכיאור: יש פה איזה חוסר אמון גדול מאוד, ניתוק מצד ועד ההורים כלפי הנהלת בית-הספר, והבאת דברים חד-משמעיים בנושא הזה.

זבולון אורלב: אני מבין שזה לא רק מול הנהלת בית-הספר, אלא מול המפקחת, ומול ראש הרשות המקומית.

מיכאל מלכיאור: כן.

דניאל מלול: גם מול הורים.

שמעון פרץ: כפי שאמרתי בתחילת דבריי, מטרתנו היא בסופו של דבר שלומם וביטחונם של הילדים.

שמעון פרץ: אנחנו חושבים שיש חוסר מוגנות כלפיהם, וזו הבעיה המרכזית.

שמעון פרץ: אתה נחשפת לעובדות בתקופה האחרונה, וחשוב שחברי הוועדה יראו נתון נוסף שהוא מבחינתנו קרחון ענק.

שמעון פרץ: הנושא הזה הועבר לטיפול המשטרה, והוא מצוי בחקירה.

שמעון פרץ: אבל, חשוב לי כן להעלותו פה.

שמעון פרץ: אני ציינתי זאת בחומר שהעברנו לידיכם, את נושא גביית דמי שכפול אסורים.

שמעון פרץ: אני מעלה את זה כי כמו שאמר פה כבוד חבר הכנסת זבולון אורלב, מדובר פה בחוסר אמון שהוא הרבה יותר רחב.

שמעון פרץ: פנינו לכל הגורמים ולא קיבלנו סעד, ולכן גם הגענו לפה.

שמעון פרץ: אבל, כאשר אנחנו מדברים על גביית דמי שכפול אסורים, אלו דברים שהוועדה פה סיכמה וסגרה כבר לפני שנים שזה דבר שהוא אסור.

שמעון פרץ: מבחינתו, בבית-הספר "מיתרים" זה גם כן דבר שקורה לאורך שנים.

שמעון פרץ: אנחנו מדברים פה על פגיעה חמורה בזכויות יוצרים, אנחנו מדברים על זה שאמרנו את הדברים.

שמעון פרץ: חשוב לציין פה כי הפגיעה בזכויות יוצרים היא עבירה פלילית שהעונש הגזור עליה בחוק הוא מאסר.

שמעון פרץ: מנהלת בית-הספר לאורך שנים מוכרת בבית-הספר חוברות לתלמידים תוך עשיית רווחים.

שמעון פרץ: את החומר העברנו לכל הגורמים כבר לפני חודשים רבים.

שמעון פרץ: ביקשנו גם לעצור את מכירת החוברות בבית-הספר.

שמעון פרץ: לצערנו, בית-הספר לא מנפיק קבלות, כסף מזומן שמתקבל בבית-הספר ללא תיעוד זאת לא השנה הראשונה.

שמעון פרץ: אני מחזיק פה דוחות - ואנחנו מוכנים להציג אותן בכל עת - על בעיות כאלו ואחרות.

שמעון פרץ: רק בהתערבות אישית שלי ובלחץ של הוועד החל השנה להתבצע איזשהו רישום טרם חולקו הקבלות, וגם את זה אפשר לבדוק.

שמעון פרץ: אני רוצה להתייחס לתשובת מנהלת המחוז שלצערי לא נמצאת פה, ואני מאחל לה בריאות שלמה.

שמעון פרץ: מנהלת המחוז השיבה לך לאחר שאנחנו פנינו אליה, בתשובה שבעינינו היא קצת בעייתית.

שמעון פרץ: היא השיבה שבית- הספר לא חייב את ההורים ברכישתן של החוברות, וכי רק ההורים אשר הביעו את רצונם נתבקשו לשלם בעבורן.

שמעון פרץ: זוהי תשובה רשמית של מנהלת מחוז אליך אחרי שאנחנו טענו חודשים ארוכים שצריך לעצור את הפארסה הזאת, שלא מוכרים חוברות, לא משכפלים חוברות, לא מחייבים תלמידים לקנות חוברות שמשכפילים אותן בתוך בית-הספר.

שמעון פרץ: מאלצים אותם לקנות אותן כחומר לימוד, בלי החוברות האלה הם לא יכולים ללמוד, וגובים עליהם מחיר מופקע.

שמעון פרץ: מנהלת בית-הספר בעצמה אומרת שהיא עושה מזה רווח.

שמעון פרץ: אנחנו רואים בזה דבר חמור מאוד.

שמעון פרץ: זה עבר בצורה מסודרת.

שמעון פרץ: המסמכים מצויים בידי משרד החינוך, ביקשנו לטפל בזה.

שמעון פרץ: זה טופל בצורה חלקית.

שמעון פרץ: גם הטענה שלא נמכרות יותר חוברות בבית-הספר, או הופסקה כשאנחנו ביקשנו, היא לא נכונה, כי ימים רבים אחרי ילדים נתבקשו ונדרשו לקנות חוברות.

שמעון פרץ: אגב, אני מחזיק פה חוברת שמשכפלים בבית-הספר.

שמעון פרץ: אני לא אעבור על החומרים שיש פה, הם גובלים בכל מה שקשור לפגיעה בזכויות יוצרים.

שמעון פרץ: אבל, עלות ההדפסה של חוברת כזאת היא - - -

מיכאל מלכיאור: אני חושב ששמענו כבר על הנושא הזה.

שמעון פרץ: ברור לכולם פה שיש איזשהו חוסר אמון.

שמעון פרץ: אבל, הנושא המרכזי הוא לא חוסר האמון, אלא הנושא המרכזי הוא התנהלות מנהלת בית-הספר, התנהלות בית-הספר בשנים האחרונות, שגרמה לפגיעה קשה מאוד בתלמידים רבים, והשנה הגענו עם זה לשיא, והצגתי בפניכם את הדברים.

זבולון אורלב: האם המנהלת גרה במיתר?

שמעון פרץ: לא.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש לשמוע את ורדה לוי שהיא מפקחת בית-הספר, בבקשה.

זבולון אורלב: כמה שנים את מפקחת על בית-הספר?

ורדה לוי: שנה שביעית.

ורדה לוי: בתחילת השנה משהו כמו נובמבר, התקבלה תלונה אצלנו במשרד החינוך על אלימות, אי שביעות רצון בתחום האקלים.

מיכאל מלכיאור: האם הדבר הזה מנובמבר הוא חדש?

ורדה לוי: כן.

מיכאל מלכיאור: כלומר, כל שבע-שמונה השנים האחרונות מה ששמענו זה לא היה?

ורדה לוי: לפני כארבע שנים פעם אחת ועד ההורים ביקש ממני להגיע לישיבה של ועד ההורים.

ורדה לוי: הגעתי לישיבה, ובין הנושאים השונים העלו את נושא האקלים בתוך בית-הספר.

ורדה לוי: אבל, הוא עלה יותר כאיזשהו נושא לדיון, ואיך בית-הספר מטפל, ולא כאיזושהי בעיה אקוטית שיש לטפל בה.

ורדה לוי: מאז הנושא הזה לא עלה יותר על הפרק.

מיכאל מלכיאור: כלומר, מאז כמפקחת על בית-הספר לא שמעת כלום עד נובמבר השנה?

ורדה לוי: לא, לא מההורים.

ורדה לוי: אני יכולה רק לומר שיש דיווחים שוטפים מבית-הספר על אירועים חריגים.

ורדה לוי: אנחנו מודעים, ובמידת הצורך היו התערבויות.

ורדה לוי: אבל, לא היה איזשהו דיווח מההורים שיש איזושהי אי-שביעות רצון.

ורדה לוי: אנחנו קיימנו ישיבה במשרד החינוך.

ורדה לוי: הזמנו נציגי הורים, וישבה סגנית מנהלת המחוז ומר פרץ.

ורדה לוי: ישבנו איתו בערך ארבע שעות לשיחה על הנושא.

ורדה לוי: שמענו את כל התלונות.

ורדה לוי: בעקבות אותה שיחה הגעתי לשתי ישיבות ארוכות משמונה בערב עד אחד עשרה וחצי, שתים עשרה בלילה.

ורדה לוי: פעם אחת עם ועדה שנקראה "ועדת אקלים", ושמעתי גם אותם אחד לאחד.

מיכאל מלכיאור: מה זה "ועדת אקלים"?

ורדה לוי: יש ועדה של ההורים, היתה לפחות.

ורדה לוי: אחר כך היא פוזרה.

ורדה לוי: זה מטעם ועדי הורים.

ורדה לוי: היתה התייחסות, והגענו לישיבה מאוד ארוכה.

ורדה לוי: כבר לישיבה הזאת אנחנו נערכנו במשרד החינוך ומר שמעון פרץ יודע זאת היטב.

ורדה לוי: הגעתי עם שתי מדריכות מקצועיות מתחום שפי שתשמענה את הבעיה, ובמידת הצורך אנחנו נוכל לתת מענה.

ורדה לוי: בית-הספר בנה תוכנית שהוצגה לפני ההורים גם לפני ועדת אקלים, גם לפני ועד ההורים היותר מורחב.

ורדה לוי: זו היתה ישיבה מאוד גדולה שהשתתפו בה כ-150 – 200 איש.

ורדה לוי: התוכנית הוצגה בפני ההורים.

ורדה לוי: לאחר מכן, המדריכות התחילו לעבוד בתוך בית-הספר, ויש פגישות שבועיות עם הנהלת בית-הספר, ועם חדר המורים.

ורדה לוי: אני באופן קבוע מבקרת בבית-הספר, וקבוע זה אומר לפחות אחת לשבוע.

ורדה לוי: ישנם שבועות שאני מגיעה אפילו פעמיים בשבוע, גם ללא תיאום.

ורדה לוי: אני גם מגיעה באופן אקראי על מנת לראות מה קורה.

ורדה לוי: אני גם יודעת שגם מהרשות נערכות ביקורות מהסוג הזה.

ורדה לוי: יושבת פה גם המדריכה עינב, שגם היא מגיעה לא אחת ללא תיאום מראש, כך שאנחנו בהחלט יכולים להתרשם גם ביום-יום לגבי האווירה.

מיכאל מלכיאור: מהי התמונה של בית-הספר?

ורדה לוי: כמו ששמעת כאן יש חוסר אמון כללי גם כלפי מה שעושה משרד החינוך.

ורדה לוי: אגב, תגברנו גם את שעות החינוך בכל כיתה כדי לתת מענה, וגם את הדבר הזה גם כן לא רואים.

ורדה לוי: האמירה של הוועד כלפינו היא תמיד: אמרנו את הדברים, ולא נעשה שום דבר.

ורדה לוי: אני על קצה המזלג פרטתי מה הדברים שאנחנו עושים, ואיך אנחנו מלווים את בית-הספר.

זבולון אורלב: האם יש לכם תוכנית ומה היא כדי להתגבר על המשבר?

ורדה לוי: קודם כל, המשבר הוא משבר של חוסר האמון בין הוועד לבין בית-הספר.

ורדה לוי: אני מוכרחה לציין שמתחילת הדרך ועד ההורים התחיל לעסוק גם בעניינים שהם ממש לא בתחום שלו.

ורדה לוי: כמו למשל, היתה פה הערה שיש פה ארגוני מורים, אמירות מה מורה צריך לעשות ולא צריך, והאם הוא צריך לעשות בהפסקה או לא צריך, מתי לדווח לוועד הורים - מיידית.

ורדה לוי: היו למשל דרישות של הוועד שבסוף כל יום מנהלת בית-הספר מדווחת להם על אירועים וכו' וכו'.

זבולון אורלב: תסמכי על האינטליגנציה של יושב-ראש הוועדה, הוא בוודאי מהגבוהים ביותר – הבנו את הבעיה.

זבולון אורלב: אנחנו שואלים כרגע האם את יכולה להתמקד בשאלה מה התוכנית שלך כמפקחת ושל הפיקוח של המחוז להתמודד עם הקושי והמשבר הזה, ואיך מביאים אותו לידי פתרון.

מיכאל מלכיאור: יכולים להיות חילוקי דעות, אבל הדבר הכי חשוב הוא שהילדים לא ישלמו את המחיר.

ורדה לוי: זאת היתה התערבות מאוד חד-משמעית של מנהלת המחוז.

ורדה לוי: אגב, המחוז והנהלת המחוז מלווים בצורה מאוד עקבית את כל מה שקורה בבית-הספר.

ורדה לוי: ברגע שהילדים החלו להיפגע היתה אמירה חד-משמעית של מנהלת המחוז שהיא חייבת לתת איזשהו סעד כדי שהילדים לא ייפגעו.

ורדה לוי: זה נאמר גם לוועד בישיבה של מנהלת המחוז עם הוועד שהתקיימה במשרדה.

מיכאל מלכיאור: מה זה עשה?

ורדה לוי: כרגע ועד ההורים התבקש על-ידי מנהלת המחוז להגיש איזושהי תוכנית פעולה לעבודה מסודרת של ועד ההורים עם בית-הספר.

ורדה לוי: עד היום אנחנו לא קיבלנו.

מיכאל מלכיאור: מהו הסעד?

ורדה לוי: מנהלת המחוז נתנה הוראה כרגע לוועד לא לפעול בתוך בית-הספר עד שהם יגישו תוכנית עבודה שתהיה מושתתת על שיתוף פעולה בין בית-הספר, והתוכניות שאנחנו כמשרד ובית-הספר מציעים לטיפול בבעיות השונות שהוועד מעלה, כי בהחלט ישנה הקשבה לדברים שאומר הוועד.

ורדה לוי: נדמה לי שזה היה בדצמבר, היום אנחנו במרץ, ועד היום הוועד לא הגיש למשרד החינוך שום תוכנית בתחום הזה.

זבולון אורלב: הם לא הגישו תוכנית.

זבולון אורלב: אבל, מה התוכנית שלכם להתמודדות עם המשבר שישנו שאתם תיארתם, ושהוא תאר כאן?

זבולון אורלב: היושב ראש צודק כשהוא אומר שהעיקר זה הילדים.

זבולון אורלב: הילדים הם אלה שעומדים במוקד ובמרכז העניין.

זבולון אורלב: מה התוכנית שלכם להתמודד עם הקושי הזה?

ורדה לוי: מבחינתנו, הטיפול בילדים הוא הדבר החשוב, וכן נושא אקלים בית-הספר.

ורדה לוי: אנחנו לקחנו את הדברים שהוועד העלה, ונכנסנו בצורה מאוד מסיבית - אגב, ביישוב כולו - בנושא של אקלים חינוכי מיטבי.

ורדה לוי: יש מיפוי של בעיות האקלים הבית-ספרי.

ורדה לוי: כל ילד ענה על שאלון של השירות הפסיכולוגי-ייעוצי של משרד החינוך דרך מחשב.

ורדה לוי: זה עובד, ויש תמונת מצב.

ורדה לוי: בהתאם לזה נבנית תוכנית.

ורדה לוי: כל שבוע יושב צוות המורים, כלל חדר המורים לקחו נושא לטיפול.

ורדה לוי: קיימת הדרכה גם להנהלה, וגם לצוות המורים.

מיכאל מלכיאור: האם כמפקחת את מרגישה שיש פה בעיה רצינית של אלימות בתוך בית-הספר?

ורדה לוי: עוד מעט אני אאפשר למדריכה שלנו שהיא מצויה גם בבתי-ספר רבים נוספים.

ורדה לוי: כמו בכל בית-הספר, גם פה יש תופעות של אלימות, אני לא יכולה לומר שלא.

ורדה לוי: אני גם לא יכולה לומר שהן חורגות מעבר.

ורדה לוי: יש, ואני מצרה על כל תופעה של אלימות שישנה.

ורדה לוי: אבל, ישנו גם טיפול בכל תופעה.

זבולון אורלב: האם אמרת שזה לא חריג ביחס ליתר בתי-הספר?

ורדה לוי: נכון.

זבולון אורלב: יש גם טענות להתנהלות הכספית שעל פניהן יש כאן עבירות מאוד חמורות.

זבולון אורלב: אני כרגע מתייחס רק לטענות, אני לא בדקתי אותן.

זבולון אורלב: האם מישהו מטפל בסוגיה הזאת?

ורדה לוי: כן, אנחנו ביקשנו ביקורת על כספי בית-הספר מטעם המשרד.

ורדה לוי: גם הרשות מטפלת.

זבולון אורלב: מי עושה את הביקורת מטעם המשרד בסוגיה הכספית?

ורדה לוי: עד כמה שאני יודעת, יש אגף לבקרה והם עושים זאת.

יעל פרבר: ביקורת פנים.

זבולון אורלב: אני לא יודע אם הפרוטוקול שמע, אבל אומרת יעל פרבר ביקורת פנים.

זבולון אורלב: כלומר, האם ביקורת פנים כרגע התבקשה לעשות ביקורת?

ורדה לוי: אני לא יודעת בדיוק.

יעל פרבר: ביקורת הפנים היא זו שעושה את הדברים האלה.

מיכאל מלכיאור: לא מי שעושה את הדברים האלה, אלא השאלה היא האם זה נעשה במקרה הזה?

זבולון אורלב: אם נשמעת טענה של הורים ביחס לטענות כספיות, מן הראוי לטפל גם מכוח החוק.

ורדה לוי: גם מנהלת בית-הספר ביקשה שתהיה בקרה, גם אנחנו ביקשנו.

ורדה לוי: אני יודעת שהבקר החל לעבוד, וצריכים להשלים נתונים נוספים.

ורדה לוי: כרגע זה בידי המועצה, אני יודעת שגם המועצה מעורבת בזה.

ורדה לוי: המועצה תגיד את דברה.

מיכאל מלכיאור: בסדר, אנחנו נשמע.

ורדה לוי: לגבי החוברות - גם את זה מר פרץ יודע היטב - באחת מהישיבות שקיימתי איתו ועם מנהלת בית-הספר הנושא עלה, וכבר אז הובהר לו שמכירת החוברות נפסקה.

ורדה לוי: גם נתתי הוראה חד-משמעית למנהלת בית-הספר לא להמשיך למכור, ולא לחזור על העניין הזה בשנה הבאה.

ורדה לוי: מבחינתנו, גם הנושא הזה הוא חד-משמעי מבחינתנו.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: עינב, בבקשה.

עינב לוק: שלום, לי קוראים עינב.

עינב לוק: אני מדריכה מטעם שפי בתחום של אקלים חינוכי, ומניעת אלימות.

עינב לוק: אני אחראית על התוכנית בכל מחוז דרום.

עינב לוק: אני מוכרחה להגיד שבית-הספר "מיתרים" כמו כל היישוב מיתר, נבחר להיכנס לתוכנית הזאת כבר לפני שנה מטעם בחירה של בית-הספר להיכנס לתהליך, ואנחנו נכנסנו לתהליך.

עינב לוק: ההבדל הוא לאור הטענות והמציאות הקשה שהיתה השנה בבית-הספר, בית-הספר תוגבר במדריכה נוספת.

עינב לוק: אנחנו נמצאות שם שתי מדריכות, כשהאחת מטעם השירות הפסיכולוגי, ואחת מטעם מינהל חברה ונוער.

עינב לוק: אנחנו מגיעות לבית-הספר בצורה הרבה יותר אינטנסיבית מהתדירות שבה בדרך כלל מגיעים מדריכים לבית-ספר.

זבולון אורלב: באיזו תדירות?

עינב לוק: אנחנו מגיעים שלוש פעמים בשבוע לבית-הספר.

עינב לוק: פעם בשבוע אנחנו נפגשים עם המנהלת, פעם בשבוע עם הנהלת בית-הספר, ופעם בשבוע עם כל חדר המורים.

יהודה סקר: האם נפגשתם עם הורים?

עינב לוק: אנחנו נפגשנו פעמיים בתחילת התהליך עם ההורים, והצגנו בפניהם את התוכנית, ואז התחלנו את התהליך בתוך בית-הספר.

עינב לוק: התהליך כלל כמו שאמרה ורדה, אבחון-בית ספרי על מנת לראות את מידת האלימות הקיימת בבית-הספר בכל מדדי האלימות, ותחושת התלמידים בכל התחומים, תחושת השייכות שלהם.

מיכאל מלכיאור: מהי התמונה שמצטיירת?

עינב לוק: תמונת המצב הקיימת בבית-הספר היא בהחלט בתחום הנורמה.

עינב לוק: היא לא שונה מבהרבה בתי-ספר אחרים.

עינב לוק: יש כמובן מקומות שטעונים שיפור.

זבולון אורלב: אגב, אני חולק על הנורמה.

זבולון אורלב: זה נשמע לא טוב.

מיכאל מלכיאור: כן.

מיכאל מלכיאור: אבל, לפני כן שאלת אם זה חריג.

זבולון אורלב: חריג - כן.

עינב לוק: מבחינת תפיסת העולם של שפי, אנחנו בכלל לא מקבלים את הנורמה.

עינב לוק: אנחנו אומרים אפס אלימות, אפס סובלנות לאלימות.

עינב לוק: אבל, באנו באמת קודם כל לראות אם יש כאן תמונה מאוד מאוד חריגה.

עינב לוק: אני בהחלט רוצה לציין שאני רואה תמונות מצב של הרבה מאוד בתי ספר, אין כאן תמונה מאוד חריגה.

מיכאל מלכיאור: האם יש שיפור בעקבות הטיפול האינטנסיבי שאתם עושים עם שתי מדריכות?

עינב לוק: אנחנו משקיעים הרבה מאוד בתהליך.

עינב לוק: קודם כל, גיוס הצוות, הגברת תחושת השייכות של הצוות, הגברת תחושת השייכות של התלמידים.

עינב לוק: אנחנו עובדים בתוך מצב משבר שהוא מאוד קשה לעבודה.

עינב לוק: זה לא מצב נתון כמו שאנחנו עובדים בבתי-ספר אחרים.

עינב לוק: כלומר, כל פעם כאשר אנחנו מגיעים לבית-הספר אנחנו מוצאים צוות שחי את המתח, ואת המציאות המאוד קשה בין ההורים לבין בית-הספר.

עינב לוק: אנחנו עוסקים המון בתהליך בהתמודדות הזאת, בחיזוק של הצוות, וביכולת שלו לעשות את העבודה היום-יומית שלשמה הם באו.

עינב לוק: בחלק נכבד מהתהליך אנחנו קודם כל זקוקים לחיזוק הצוות.

מיכאל מלכיאור: איך זה משפיע על הילדים?

עינב לוק: לאחרונה היה משבר עם הילדים.

עינב לוק: למשל, לא מתקיימים אירועים בתוך בית-הספר כמו יציאה לטיולים כי יש בעיה עם כספים.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שפתרו את הבעיה הזאת.

ורדה לוי: לא.

זבולון אורלב: עדיין לא, תיכף תשמע.

עינב לוק: היתה לנו שיחה מאוד מעניינת עם הילדים.

עינב לוק: הילדים אומרים שהם מרגישים שהם משלמים את המחיר בחלק הזה שבו יש עימות בין המבוגרים.

עינב לוק: אנחנו נמצאים כבר חודשיים וחצי בבית-הספר, וזה מאוד אינטנסיבי.

עינב לוק: אנחנו מרגישים התגייסות מאוד גדולה של המורים, מחויבות מאוד גדולה של ההנהלה ושל הצוות לתהליך.

ורדה לוי: אדוני היושב ראש, אתה שאלת שאלה מאוד משמעותית איך זה משפיע על הילדים.

ורדה לוי: יש תופעה מאוד קשה בבית-הספר של ירידת משמעת כלפי מורים.

ורדה לוי: אני מגיעה בבוקר לבית-הספר וילד שואל אותי: "באת לפטר את המנהלת?".

יהודה סקר: האם זה מצב נורמאלי?

יהודה סקר: היא הציגה פה מצב נורמאלי.

יהודה סקר: זה א-נורמאלי.

ורדה לוי: זה תוצאה של משבר.

ורדה לוי: באותה ישיבה שבה היה גם מר פרץ, סיפר לנו הורה שהוא רצה להביא בבוקר כסף לבנו, והבן אמר: "אני לא נותן כסף לבית-הספר, המנהלת גונבת את הכסף".

ורדה לוי: כלומר, הדברים זולגים לילדים.

ורדה לוי: יושבות פה גם מורות שהן אחר כך תספרנה איך הדבר משפיע על החיים שלהן.

עינב לוק: המורים מרגישים שהסמכות שלהם השנה נפגעה מאוד.

עינב לוק: הם תכף יוכלו לדבר, ולהציג זאת.

עינב לוק: אבל, הם בהחלט מרגישים שהסמכות שלהם נפגעה.

עינב לוק: זה חלק משמעותי בתהליך העבודה שלנו.

עינב לוק: לסיכום, התהליך מתקדם בצורה משמעותית, הצוות מאוד מגויס.

עינב לוק: אני חושבת שהמורים עובדים בצורה מאוד מחויבת, ומאוד אחראית גם בנושא של טיפול באלימות.

עינב לוק: כל אירוע אלימות מטופל עד הסוף בצורה הנכונה ביותר על-פי חוזר מנכ"ל, ועל-פי ההוראות שיש לפעול לגביהן, כשאחד הדברים שאנחנו עושים בתהליך הוא עבודה באמת על טיפול אחיד, עקבי ומשמעותי בטיפול באירועי אלימות.

זבולון אורלב: אני רוצה לשאול את המפקחת, מה הסמכויות של משרד החינוך כלפי ועד הורים?

זבולון אורלב: אם את לא יודעת – תגידי לא יודעת.

ורדה לוי: משרד החינוך לא רשאי לפזר ועד הורים, אבל משרד החינוך יכול להגביל את פעילות ועד ההורים בתוך בית-הספר.

זבולון אורלב: האם הגבלתם אותו כרגע?

ורדה לוי: כן.

זבולון אורלב: לא זאת הבעיה.

מיכאל מלכיאור: זה תוצאה של הבעיה.

עינב לוק: אני מקווה שבסיום התהליך הזה יהיה באמת אפשר לשתף פעולה באופן משמעותי עם ועד ההורים, כי התהליך לעולם לא יגיע להצלחה המיטבית שאנחנו רוצים להגיע אליה ללא שיתוף פעולה מלא עם ההורים, כי למעשה אין לנו גיבוי של ההורים.

עינב לוק: כל תהליך כזה אנחנו עושים תמיד בשיתוף פעולה מלא עם ההורים, וכרגע אנחנו מנועים מלעשות את זה.

זבולון אורלב: נניח לצורך הדיון, שטענת ראש ועד ההורים היא נכונה, ו-90% מההורים חושבים שוועד ההורים מייצג אותם נכונה - אני לא יודע אם זה המקרה, אני לא בקי בעבודות.

זבולון אורלב: למה אתם שוחים לכאורה נגד הזרם?

זבולון אורלב: למה אתם לא זורמים עם ועד ההורים אם זהו רצונה והשאיפות של הקהילה החינוכית?

זבולון אורלב: איך אתם פועלים?

עינב לוק: אני אנסה לענות על זה ולהגיד שקודם כל אני חושבת שצריך לתת הזדמנות אמיתית למערכת החינוך לנסות להתמודד עם הדברים בתוך בית-הספר, לנסות לקדם את הדברים בצורה הטובה ביותר.

עינב לוק: כרגע לא ניתנת הזדמנות אמיתית, כי יש לנו המון רעשים: כל המכתבים, כל ההתנהלות, כל ההפגנות.

עינב לוק: כל הדברים האלה מפריעים מאוד לתהליך.

עינב לוק: אנחנו חושבים שאילו היתה ניתנת הזדמנות אמיתית לתהליך, אפשר היה לראות בסופו של דבר אם אפשר לקדם כאן דברים, ואם אפשר להתמודד, ואכן מה המצב.

עינב לוק: אבל כרגע, אין הזדמנות אמיתית למערכת החינוך לפתור את הבעיה.

עינב לוק: ללא שיתוף פעולה, וללא אפשור התהליך, אנחנו לא נצליח לקדם דברים בצורה משמעותית.

עינב לוק: הבקשה היא לאפשר לנו לעשות את התהליך.

דניאל מלול: אני נציג ועד הורים.

מיכאל מלכיאור: אבל, שמענו את נציג ועד ההורים.

דניאל מלול: יש שני נציגים בדיון הזה.

דניאל מלול: אני חבר ועד הורים מרכזי.

מיכאל מלכיאור: מה זה ועד הורים מרכזי?

דניאל מלול: אותו ועד.

סלומון כהן: יש חילוקי דעות בתוך הוועד.

אתי גונן: הם מייצגים רק קבוצה מאוד מצומצמת.

דניאל מלול: אני אבא לשני ילדים בחטיבה: ילד בכיתה ט', וילד בכיתה ז'.

דניאל מלול: זאת שנה שלישית שלי ב"מיתרים".

דניאל מלול: התחלנו את הדרך ביחד, ואני אפילו בחרתי ביושב ראש הוועד עם חברים נוספים ברוב גדול.

דניאל מלול: מעולם לא העלאתי על דעתי שהורים יתנהגו בכזאת כוחניות, ויביאו את בית-הספר למצב כל כך קשה, ויעמידו בפני בית-הספר מצב הישרדותי.

דניאל מלול: הכניסו את בית-הספר למצב של הישרדות, ורוצים לראות עד כמה בית-הספר יכול להחזיק מעמד מול הלחץ הבלתי פוסק הזה.

דניאל מלול: עושים רצח אופי לבית-הספר הזה.

דניאל מלול: עד לבחירת הוועד הזה ויושב הראש, הכול היה בסדר.

דניאל מלול: בית-הספר זכה בפרס החינוך, הכול היה בסדר.

זבולון אורלב: מתי הוא זכה בפרס החינוך?

סלומון כהן: שנה שעברה.

זבולון אורלב: איזה פרס חינוך, ארצי או מחוזי?

סלומון כהן: ארצי.

דניאל מלול: בכל התיכונים באזור נלחמים על קבלת תלמידים מבית-הספר הזה, כי התלמידים של בית-הספר הזה מובילים בעשירון העליון של כל בתי-הספר מהם הם מגיעים.

דניאל מלול: לצורך המאבק כינו את התלמידים שלנו "התפוז המכאני" על גבי עיתונות, רדיו, באינטרנט.

דניאל מלול: זה סרט שלא פונה למשרד החינוך, אלא זה סרט שפונה לשאלה איך ההורים מגדלים את הילדים שלהם, ומה יוצא.

דניאל מלול: הנהלת בית-הספר והמורים, מצאו את עצמם השנה מאוימים גם בעל-פה, וגם בכתב.

דניאל מלול: אספנו לכם כל מיני אמירות מאוד קשות כמו:

דניאל מלול: מורה שלא יישר קו ינקטו נגדו בכל ההליכים.

דניאל מלול: יושב-ראש הוועד מצייר את התמונה כפי שהיא נראית לו, וכך הוא משווק אותה.

דניאל מלול: שמעון חיבל בעבודת ועדת האקלים שאני הייתי חבר בה, והיו בה חברים נוספים.

דניאל מלול: הוא הוציא על דעתו, שם את שמי בתוכו כשאני לא הייתי בכלל חשוף למכתבים האלה, ושלח אותם למשרד החינוך כטענה איך אני חבר ועדת אקלים חתום על מסמכים שהקשר בין מה שמופיע בהם למה שקרה במציאות בתוך הוועדה, מגיע לשם בשמי.

דניאל מלול: אבל, אני לא חתום על זה.

דניאל מלול: אני לא הולך לתבוע אף אחד, אני לא הולך לריב עם אף אחד - זו לא דרכי.

דניאל מלול: אני באתי לתמוך בבית-הספר ובפעולותיו.

דניאל מלול: מה שקורה הוא שרוב ההורים בעד ללכת עם בית-הספר בצורה סבירה ולא כוחנית, ויוצאים נגד הוועד המיליטנטי הזה.

דניאל מלול: התלמידים יצאו כנגד ההורים, והוציאו מכתב ופרסמו אותו, ושבתו בצורה מאוד בוגרת ויפה, אפילו מרשימה.

דניאל מלול: הם שבתו נגד הוועד, ואתם צריכים להבין מה זה אומר לגבי הרוב.

דניאל מלול: לגבי הפתרון - אני מצפה - ואנחנו פנינו למשרד החינוך - שהוועדה תתקין תקנות בחוזר מנכ"ל החדש.

דניאל מלול: לא ייתכן שהילדים שלי לא יצאו לטיולים ולפעילויות חברתיות בגלל שהוועד פה עומד עם אקדח על הרקה, ולא משחרר את הכספים.

זבולון אורלב: שמענו, מה הפתרון שאתה מציע.

זבולון אורלב: האם הפתרון שלך הוא תקנות?

דניאל מלול: תתקינו תקנות שמשרד החינוך יוכל לאפשר התנהלות של בית-הספר.

זבולון אורלב: האם יש מישהו שמתנגד לבחירות חדשות לוועד?

קריאה: ממש לא.

מיכאל מלכיאור: זה אחד מהדברים שאולי צריך לעשות פה כי אז יתבררו האחוזים.

יהודה סקר: האם אפשר לדעת על כמה תלמידים מדובר שם?

ורדה לוי: 398 תלמידים.

סלומון כהן: כיתות ז'-ט'.

סלומון כהן: ארבע כיתות בשכבות גיל.

מיכאל מלכיאור: דובר פה על יישוב קטן וחשוב בישראל.

מיכאל מלכיאור: החינוך שם חשוב לנו מאוד.

מיכאל מלכיאור: החינוך שם היה תמיד בדרגה מאוד גדולה, ואנחנו יודעים שגם לגבי בית-הספר הזה.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שתנסו להציג לנו לא מי אמר מה ולמה, כי את זה פחות או יותר הבנו, אלא איך אנחנו יוצאים מהמשבר הזה, ואיך אתם רוצים להוביל את העניין כדי שנצא מהמשבר, ושלילדים לא ייגרם יותר נזק.

מיכאל מלכיאור: זה לא טוב גם לכיוון הזה, וגם לכיוון הזה - לא הלחץ על המורים, לא על הלחץ על התלמידים.

מיכאל מלכיאור: איך אנחנו פותרים את העניין.

אתי גונן: אתה מבקש להגיע לסיפה, אבל בכל זאת יש דברים שחשוב להגיד.

אתי גונן: בסיפה, אני בהחלט רואה את העניין בלפזר את ועד הורים הזה עם סמכות של משרד החינוך לעניין, כי זה ועד שהוכרז ועד עוין על-ידי משרד החינוך.

אתי גונן: הוא לא מייצג.

אתי גונן: זה ועד עוין שמחבל בצוות, בתלמידים ובנו ההורים.

אתי גונן: הם לא מייצגים את דעתי, הם לא מייצגים את הרוב.

אתי גונן: הם קבוצה בודדת שמתלהמת, ואני חושבת שאוסף הניירות והתחקיר - - -

מיכאל מלכיאור: לצערי הגדול, אין לנו שעות לרשותנו, אנחנו בדיון בכנסת.

מיכאל מלכיאור: אחד הדברים שסיכמנו כבר על דעת כולם זה שתהיינה בחירות חדשות לוועד עכשיו.

מיכאל מלכיאור: נעשה את זה מהר.

מיכאל מלכיאור: זה אחד מהדברים שכבר כולם הסכימו, ולכן אין צורך להגיד.

מיכאל מלכיאור: הדברים האלה יתבררו.

אתי גונן: אני הייתי מבקשת להציע פתרון נוסף.

אתי גונן: אני גרה ביישוב משנת 1987, הקמנו קריית חינוך למופת שזכתה בזכות ולא בחסד בפרס חינוך.

אתי גונן: צר לי שהורים מגיעים למקום כזה שהפילו את הדבר למקום הזה, ולכן אנחנו כהורים שמאוד מאוד איכפת להם התגייסנו מיידית, כי אנחנו נמצאים באמצע מרץ.

אתי גונן: דהיינו, עוד שלושה חודשים הלימודים מסתיימים.

אתי גונן: התגייסנו מיידית כוועד פעולה לטפל בנושא מסיבות הסיום של הבוגרים של שכבה ט' שעתידה לעזוב אותנו.

אתי גונן: אנחנו בכל זאת רוצים לעשות חוויה מתקנת.

אתי גונן: וכמובן, לנסות קצת לתקן בנושא של סיורים וטיולים שהם החלק החוויתי.

מיכאל מלכיאור: מה אתם עושים בנושא הטיולים?

אתי גונן: אנחנו נפגשנו עם משרד החינוך, עם הנהלת בית-הספר, והרעיון הוא להפוך את זה לפעולה.

אתי גונן: הבעיה היא שהכול נסתם.

אתי גונן: הוא יושב על הערוץ הזה שנקרא כסף, ועוצר את זה.

אתי גונן: אי אפשר להוציא את הכסף מהחשבון ולשלם, או בכלל ליצור קשרים עם קבלנים שונים בנושא הזה.

אתי גונן: זה עוצר את זה בצורה מאוד קשה.

אתי גונן: כאן הייתי מאוד רוצה פתרון שישחרר את הכספים בצורה הכי מפורשת, כי זה תוקע את הפעילות שלנו.

אתי גונן: אנחנו הורים שחושבים שהדרך המיליטנטית שלהם היא גרועה, אנחנו רוצים לעשות את זה אחרת.

אתי גונן: שיתוף פעולה תמיד מביא לדברים הרבה יותר טובים.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להבין מוועד ההורים - האם אתם מוכנים שיהיו טיולים לילדים בבית הספר?

נורית לביא: אני הגזברית של הוועד.

נורית לביא: התשובה היא כן, אנחנו מתחננים חודשים ארוכים.

נורית לביא: לפני חנוכה ביקשנו מבית-הספר ליצור קשר עם חברת טיולים, חברת אוטובוסים, שעובדים איתה שני בתי-הספר היסודיים האחרים במיתר.

אתי גונן: הייתי רוצה להתייחס לזה.

אתי גונן: יש לי מענה לזה, הם עשו משהו שהוא שגוי.

מיכאל מלכיאור: שנייה, את תקבלי.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא סותמים פה את הפה לאף אחד.

נורית לביא: ביקשנו לפנות – לא פנו.

נורית לביא: ביקשנו שוב.

נורית לביא: במהלך שלושת השבועות האחרונים ישבנו פעמיים עם מפקחת בית-הספר, עם המנהלת, וראש המועצה, וראש מינהל חינוך, ואנחנו אמרנו שאנחנו מבקשים להוציא את הטיולים.

נורית לביא: אבל, בית-הספר לא הצליח לגבות מהילדים את הכסף.

נורית לביא: אין בקופה כסף.

אתי גונן: בדיוק מה שנאמר כרגע - שלושה שבועות האחרונים מתיישבים לתוכנית, זו כמעט בדיחה.

אתי גונן: להוציא מכרז - כהורים הם קצת התבלבלו בתפקיד שלהם, כי מכרזים יוצאים בצורה מסודרת, ובהחלט טהורה דרך בתי-הספר.

אתי גונן: אנחנו מורגלים בזה כבר שנים, שנים שיש מכרזים.

אתי גונן: גם אם מאגמים כוחות לטובת כל קריית החינוך, היא נעשית בתוך בתי-הספר.

אתי גונן: הורים לא מורשים להוציא מכרז.

אתי גונן: בכובע האחר שלי כהורה, אני רוצה להגיד כך - גם אם זה יירשם בפרוטוקול - אני אישית לא שילמתי את שכר הלימוד לבית-הספר, ולמה?

אתי גונן: מאותה סיבה שהם תוקעים את הכספים.

אתי גונן: להגיד לי שלפני שלושה שבועות יושבים על תוכנית – זה לא ריאלי.

אתי גונן: אני לא מוכנה שגם הכסף שלי יהיה בן ערובה שלהם.

אתי גונן: זו הסיבה שלא שילמתי, למרות שאני כל השנים שילמתי בצורה מאוד מדויקת, כולל כספים של כיתה חמישית.

אתי גונן: מסע ההפחדה והאיומים של הקבוצה הזאת הוא מסע מאוד קשה.

אתי גונן: אני צולמתי לא מרצון, על-ידי יו"ר הוועד שמעון פרץ שבסוף דאג גם להעביר את התמונה שלי לעיתון "כל-בי", ולתת לזה תפוצת נאט"ו.

אתי גונן: בזה אני מטפלת בנפרד.

אתי גונן: אבל, אין ספק שהשיטות שלו הן פסולות.

אתי גונן: אני אשת חינוך מזה עשרים שנה.

אתי גונן: שיטות של מערכת החינוך צריכות להיות של אנשי חינוך שבקיאים בעבודה שלהם.

אתי גונן: זה שזה הגיע למשבר של ניתוק מהנהלת בית-הספר, ניתוק מראש המועצה, ניתוק ממשרד החינוך, אומר דיינו.

אתי גונן: אנחנו לא עובדים כאן עם עורכי דין שמאיימים עלינו כל הזמן על כל פעולה שלנו.

אתי גונן: כל צעד, אפילו של תלמידים, נתפס לא דמוקרטי.

אתי גונן: מייחסים לנו כאילו חלק בתוך המכתבים שיצאו.

אתי גונן: הוצאנו מכתב שמבקש למנוע השבתה.

אתי גונן: לא מספיק בשבר שהם הכניסו, הם ניסו פעמיים להחתים הורים ונכשלו, כי ההורים לא חתמו על זה.

אתי גונן: לשבר הזה צריך לצאת מתוך זה שמפזרים את הכוח הזה, וגם למנוע מצב כזה שחונקים את בית-הספר.

מיכאל מלכיאור: זה כבר סיכמנו.

סלומון כהן: כדאי לדעת שבית-הספר הזה יחד עם כל היישוב, זכה בפרס חינוך ארצי.

סלומון כהן: אנחנו שמחים במערכת החינוך שלנו.

סלומון כהן: אנחנו מאוד סומכים על המערכת.

סלומון כהן: לצערי, מה שקורה פה בכל המצב הזה הוא שהילדים מתחילים להיפגע.

סלומון כהן: כל זמן שהדברים היו בתוך בית-הספר, וגם כאשר הם גלשו לתקשורת, עדיין ניתן היה לסלוח.

סלומון כהן: בפועל, היום הילדים מתחילים להיפגע, ולא יוצאים לטיולים ולסיורים וכו'.

סלומון כהן: אני ניסיתי לגשר בין משרד החינוך, המנהלת, וועד ההורים, וסוף כל סוף הצלחנו להוציא מסמך שאומר מי חותם על הצ'קים, מי מוציא את הצ'קים.

סלומון כהן: המנהלת וההנהלה הכינו תוכנית שנתית.

סלומון כהן: אנחנו אמרנו שאנחנו לא נשב ונדון על כל טיול וטיול, ועל כל סיור וסיור, אלא תהיה תוכנית שנתית מתוקצבת, עם מטרות לאן נוסעים.

סלומון כהן: התוכנית הזאת נמסרה לפני כשבוע לוועד כי את כל העסק הזה התחלנו להזיז רק בתקופה האחרונה.

סלומון כהן: אני מצפה שהוועד יאשר את התוכנית הזאת.

סלומון כהן: אתמול היו לי כמה שיחות עם שמעון וירון.

סלומון כהן: הם יאשרו את התוכנית, וניתן כבר ב-13 לחודש להוציא סיור ראשון.

סלומון כהן: כלומר, בעוד יומיים.

סלומון כהן: זה נכון שמצב הגבייה נכון להיום הוא 46%.

מיכאל מלכיאור: אבל, ברגע שיש לכם סיכום אז לא תהיה בעיה.

סלומון כהן: נכון, תהיה אז גבייה.

סלומון כהן: זה בדיוק מה שקורה בפועל.

סלומון כהן: אתה שמעת מאחד ההורים - הורים לא משלמים.

סלומון כהן: צריך לאשר את התוכנית הזאת, היא צריכה להיות מתוקצבת.

סלומון כהן: שמעתי את המנהלת אומרת: " אני אחראית על הוצאת סיור ועל חתימת חוזים, אבל מחר לא יחתמו לי על הוצאת צ'קים, מה אני אעשה אז?".

מיכאל מלכיאור: אני מבין, אבל זו עדיין בעיה נקודתית.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שיש לכם אמון מלא בהנהלת בית-הספר, ובמנהלת בית-הספר.

סלומון כהן: לנו יש אמון מלא במשרד החינוך.

סלומון כהן: אני מאמין במשרד החינוך, ובמערכת הזאת.

סלומון כהן: גם כאשר יש משבר, צריך להרגיע את השטח.

סלומון כהן: אי אפשר לעבוד תחת לחץ.

סלומון כהן: ראיתי את הילדים, אחד מהילדים קרא לי ראש ממשלה, אבל אמרתי לו שאני לא ראש ממשלה, אלא ראש מועצה.

סלומון כהן: הוא אומר: "תעשה משהו, אנחנו נפגעים, אנחנו לא יוצאים לסיורים, אין לנו תמונת מחזור.

סלומון כהן: למה אתם גומרים אותנו.

סלומון כהן: שההורים ילחמו ביניהם".

סלומון כהן: כפי שהבנתם פה, יש פה ועדי הורים מכל הקבוצות.

מיכאל מלכיאור: זה ברור.

מיכאל מלכיאור: כל הסיפור הזה של גרירת הילדים לתוך הסכסוך הזה הוא מאוד פסול, וזה לא משנה אם הילדים הם בעד או נגד ההורים.

מיכאל מלכיאור: כל מי שגורר את הילדים לתוך הוויכוח הזה, עושה מעשה פסול לגמרי לכאן ולכאן.

מיכאל מלכיאור: זה בכלל לא קיים בתוך השיקולים.

מיכאל מלכיאור: אפשר להתווכח, אבל בשום אופן לא לגרור את הילדים לזה.

מיכאל מלכיאור: עוד מעט אני אבקש מהמועצה לשלום הילד להגיד את דברה בעניין הזה.

סלומון כהן: היישוב קיבל פרס חינוך, והיום צעירים מתחילים לנהור אל היישוב.

סלומון כהן: אתמול דיברתי ב"רדיו-דרום" בנושא הזה, העיתונות מפוצצת - מצאו איזשהו אייטם.

סלומון כהן: אתם יודעים שהשנה היא שנת בחירות, ולא צריך להתעלם מזה.

סלומון כהן: האייטם הזה "חוגג" במערכת.

זבולון אורלב: האם הסכסוך הזה קשור גם למערכת הבחירות המקומית?

סלומון כהן: אני לא יודע אם הוא קשור או לא, אני לא רוצה לקשור אותו.

אתי גונן: אנחנו טוענים שכן.

סלומון כהן: אנחנו בשנת בחירות וצריך לזכור שהתהליך הזה לא טוב למערכת, ולא טוב ליישוב.

מיכאל מלכיאור: זה ברור.

מיכאל מלכיאור: האם יש לך עוד הצעות לגבי פתרון הסכסוך?

סלומון כהן: הפתרון שאני הצעתי הוא קודם כל לאפשר לילדים לעשות את מה שצריך לעשות.

סלומון כהן: לא להוציא יותר מכתבים, אלא למצוא איזושהי דרך.

סלומון כהן: אני מוכן לקחת על עצמי למצוא דרך לשבת עם משרד החינוך וועד ההורים, וביחד לנסות למצוא דרך לעבוד עד סוף השנה.

אתי גונן: מר סלומון, צריך להבין שהוא לא מקובל על-ידי משרד החינוך.

אתי גונן: הוא הוכרז כגוף עוין.

יהודה סקר: מה זה הוכרז גוף עוין, לפי איזו תקנה?

יהודה סקר: אדוני היושב ראש, נאמרים פה דברים.

יהודה סקר: יש לה שני כובעים פה.

יהודה סקר: אדוני, אני מבקש את רשות הדיבור.

מיכאל מלכיאור: בסדר, אתה תקבל בהמשך.

משה בן זקן: אני מהר חברון.

משה בן זקן: שליש מהתלמידים במיתר הם מדרום הר חברון, מלבנה, עומרים, שמעה ואשכולות.

משה בן זקן: אני יודע דבר אחד והוא שכאשר אני בא למיתר אני צריך לקבל שירות שאני משלם עבורו.

משה בן זקן: הילדים שלי הם השירות שלי, והילדים שלי הם כמו הילדים של מיתר.

זבולון אורלב: האם אתה חבר ועד הורים?

משה בן זקן: אני חבר ועד הורים מרכזי, ואני היציג של הר חברון.

משה בן זקן: כולם צריכים לרדת מהעץ, וזה הדבר הראשון.

משה בן זקן: אם לא נרד מהעץ אנחנו יכולים להישאר פה עוד שנתיים, ולהתווכח בינינו.

משה בן זקן: קרה נס, כך שמה שקרה עם הילדים הוא לא יותר גרוע.

משה בן זקן: אני קורא לזה נס.

משה בן זקן: כשהבן שלי אמר לי: "אבא, עושים כך וכך", אמרתי שזה כבר לא קו אדום, אלא אני נמצא כבר בקו השחור.

משה בן זקן: אם היה קורה חס וחלילה משהו לילד ממיתר או מדרום הר חברון, אני לא יודע אם הייתי יכול לישון בלילה.

מיכאל מלכיאור: זה ודאי.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשמוע את מנהלת בית-הספר, בבקשה.

חני בנוא: ראשית, אני מבקשת להציג את עצמי.

חני בנוא: אני מנהלת מזה תשע שנים ברציפות, מאז 1999.

חני בנוא: הגעתי למיתר שנה אחרי פתיחת חטיבת הביניים.

חני בנוא: במהלך כל השנים שבהן אני מנהלת את החטיבה, השקענו מאמצים רבים בתשתיות חינוכיות מגוונות, ולמעשה יצקנו את אותן תשתיות חינוכיות גם בחינוך הפורמאלי, וגם בחינוך הבלתי פורמאלי.

חני בנוא: הצלחתי לגייס קבוצת מורים לא מבוטלת שהם תושבי מיתר, מתוך תפיסת עולם שאנשים שהם אנשי הקהילה הם מחויבים יותר, הם שייכים יותר למקום ולעשייה החינוכית.

חני בנוא: כמו ששמעתם פה, במהלך השנים זכינו להכרה על העשייה החינוכית שלנו בבית-הספר - כלה בפרס החינוך היישובי.

חני בנוא: זכינו בפרס יוזמה חינוכית ייחודית במחוז דרום על תוכנית לימודים שמטרתה לפתח את כל נושא הלומד האוטונומי.

חני בנוא: זכינו בפרס ראשון במחוז בפרויקט "יזמים צעירים" בשנה שעברה.

חני בנוא: תלמידים מבית-הספר שלנו זוכים במקומות הראשונים, וזכו באולימפיאדת מתמטיקה ארצית.

מיכאל מלכיאור: חשוב לנו לדעת את כל מה שאמרת.

מיכאל מלכיאור: אבל, בכל זאת מאחר ואין לנו הרבה זמן אני מבקש לקבל ממך התייחסות איך את כמנהלת רואה את פתרון הסוגיה עכשיו.

מיכאל מלכיאור: האם ניתן, והאם עדיין ישנה אפשרות להידברות, לשביתת נשק?

חני בנוא: ראשית, כבית-ספר אנחנו רואים את עצמנו חלק מהקהילה, מעורבים בה, תורמים בה.

חני בנוא: מהמקום הזה גם בנינו תוכנית ייחודית של מעורבות קהילתית שבשלה נבחר היישוב להוביל את הנושא הזה.

חני בנוא: מתוך אותה תפיסה של מעורבות, שותפות, וחשיבות לכך שההורים יהיו חלק בלתי נפרד בעשייה החינוכית של בית-הספר פעלנו כל השנים.

חני בנוא: אני לא רואה כיום כל אפשרות לעבוד עם אותה קבוצה מיליטנטית של ועד ההורים.

חני בנוא: לא כל ועד ההורים, אלא אותה קבוצה מיליטנטית של ועד ההורים שמנהל נגדי מסע הכפשה אישי, ונגד בית-הספר - מסע הכפשה, מסע הסתה, אמירת שקרים, הוצאת דברים מהקשרם, הגשת תלונות שאין בהן ממש, והתבררו ככך, המצאת תואנה של אי סדרים במערכת כשהמערכת עשויה לעילא ולעילא, והיא נבדקת היום גם על-ידי רואה חשבון של המועצה.

חני בנוא: בעיניי היום הפתרון הוא לאפשר לאותה קבוצת הורים מתוך ועד ההורים שמשתפת פעולה עם בית-הספר, ועניינה קידום אמיתי של בית-הספר, קידום תלמידי בית-הספר, ולא מלחמה אישית במנהלת בית-הספר כפי שעושה הוועד המיליטנטי שמוציא פליירים למורים שלי: "המלחמה היא לא בכם, היא במנהלת.

חני בנוא: אנחנו גם נעניק לכם סעד משפטי אם תאמרו דברים כנגד".

מיכאל מלכיאור: תודה לך.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אני מתנצל שאני לא יכול להישאר עד סוף הישיבה, ולכן אני רוצה לומר את דבריי.

זבולון אורלב: אני משתתף בישיבות ועדת החינוך מאז הכנסת החמש-עשרה, ואני מוכרח לומר שזוהי באמת ישיבה מאוד מאוד חריגה.

זבולון אורלב: אבל, אני חושב שטוב עשה יושב-ראש הוועדה שכינס אותה, כי יכול להיות שמכזאת ישיבה דווקא בגלל שכולם יושבים תחת חסותו, ותחת חסות ועדת החינוך, יש דיון ענייני.

זבולון אורלב: זה דבר חשוב מאוד, ואני מברך אותך על כך, אדוני היושב ראש.

זבולון אורלב: אין ספק שתמונת המצב היא בלתי אפשרית.

זבולון אורלב: שלא תהיינה אשליות - הילדים משלמים מחיר כבד שכולכם אחראים לו.

זבולון אורלב: אף אחד מכם לא נקי.

זבולון אורלב: אני אומר לכם בצורה גלויה - כולכם אחראים לו, ואף אחד לא יכול לרחוץ בניקיון כפיו.

זבולון אורלב: לפעמים אנחנו המבוגרים נלחמים על דברים שלנו ושוכחים את הילדים, וזה אחד המקרים הקלאסיים - זה לא יאומן.

זבולון אורלב: אין יוצא דופן, אני לא רוצה להזכיר שמות, ולא את בעלי התפקידים.

זבולון אורלב: כולכם אחראים לדבר הזה.

זבולון אורלב: לכן, חלה עליכם אחריות מאוד מאוד כבדה לצאת מהמצר הזה.

זבולון אורלב: עלו פה הצעות, ויש דברים שאני ממליץ ליושב ראש לנסות לסכם אותם.

זבולון אורלב: ראשית, לצאת מכאן בהחלטה נחושה על שביתת נשק.

זבולון אורלב: מרגע זה שיוצאים מכאן, איש לא מוציא מסמך, איש לא כותב, איש לא עושה שום דבר - לא משרד החינוך, לא ועד ההורים, לא הרשות.

זבולון אורלב: שום דבר, כרגע שביתת נשק.

זבולון אורלב: שנית, יהיה צוות של שלושה אנשים: של ראש הרשות המקומית עם מפקחת בית-הספר, עם ראש ועד ההורים.

זבולון אורלב: הם ישבו וינסו למצוא פתרונות נקודתיים לטיול, לדבר הזה, ולדבר ההוא.

זבולון אורלב: שלישית, הואיל ויש פה הסכמה, יש להמליץ בפני מנהלת המחוז לערוך בחירות מיידיות.

זבולון אורלב: זה ציבור של 400 תלמידים, וזה יכול להיות תוך שבוע, עשרה ימים.

זבולון אורלב: מצידי בשבוע הבא להכריז שבשעה זו וזאת, באים לקלפי.

זבולון אורלב: צריך לעשות ועדת קלפי מוסכמת, ולקיים את הבחירות האלה אחת-שתיים, ואז יתבררו הדברים.

זבולון אורלב: על ועד ההורים החדש תחול האחריות להידבר, ואז גם משרד החינוך יודע שזה ועד הורים שקיבל גיבוי, והרשות המקומית יודעת שזה ועד הורים שקיבל גיבוי.

זבולון אורלב: לוועד הורים יש את המשקל שלו, והמנהל יודעת וכולם יודעים, וצריכים להגיע להסדר.

זבולון אורלב: זוהי הצעתי, ההחלטה היא בידיו של היושב ראש, ואני נותן גיבוי לכל החלטה שיקבל היושב ראש.

זבולון אורלב: אדוני היושב ראש, אתה יכול לספור גם את הקול שלי.

שמעון פרץ: הדברים ברורים, העובדות ידועות, והעובדות החמורות גם ידועות.

שמעון פרץ: האם המצב החמור בבית-הספר הוא זה שאמור להוות טריגר לקיום בחירות של ועד ההורים שהצביע על המצב החמור, ולכאורה החלפתו, למרות שאני לא מוטרד מהתהליך?

זבולון אורלב: לא, הטריגר הוא שהילדים משלמים מחיר בגלל כולכם.

מיכאל מלכיאור: אתה הסכמת לפני רגע לעניין.

זבולון אורלב: אני הצעתי את ההצעה רק מפני שאני שאלתי אותך אם אתה מסכים לבחירות, ואמרת לי עם הראש שאתה מסכים.

שמעון פרץ: אין לי שום בעיה.

זבולון אורלב: אין לך שום בעיה.

זבולון אורלב: ראש הרשות אמר שאין לו שום בעיה, אני מבין שלמשרד החינוך אין שום בעיה בדבר הזה.

יעל פרבר: אני דיברתי עם מנהלת המחוז.

זבולון אורלב: היא דיברה עם מנהלת המחוז – בסדר גמור.

זבולון אורלב: אגב, יש מנהלת מחוז ראויה מאוד, מצליחה מאוד.

זבולון אורלב: היא היתה מנכ"לית משרד החינוך, ועשתה את זה בהצלחה רבה מאוד.

זבולון אורלב: אני חושב שיש אמון של יושב-ראש הוועדה.

מיכאל מלכיאור: יש לנו אמון גדול מאוד במנהלת המחוז.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש לשמוע את דליה כנען שהיא ראש מחלקת החינוך במיתר.

דליה כנען: לפני שאני אתייחס לפתרונות שאותם אני רואה, אני רוצה לומר שמיתר לא סתם חרטה על דגלה את האמירה של ישעיה "האריכי מיתריך, ויתדותייך חזקי".

דליה כנען: אנחנו מאמינים שכל הזמן אנחנו צריכים לחזק.

דליה כנען: אנחנו לא רואים את הדברים ברורים מאליהם, אנחנו הולכים לקראת שיפור, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה.

דליה כנען: אני נמצאת בתפקיד ראש מינהל החינוך משנת 1999 בישוב מיתר.

דליה כנען: התחלפו ועדים, התחלפו הורים, ויש גם איזשהו בסיס קיים שממשיך.

דליה כנען: כמו שהוצג כאן – המצב כאן שונה, הוא אחר.

דליה כנען: יש משבר, חוסר אמון, ויש כאן המון המון פרטים, בהמון המון מכתבים שלא ניכנס אליהם.

דליה כנען: אבל, אם אני רוצה להגיע מזה לאיזשהו פתרון - גם הנושא של בחירת ועד חדש, אני לא בטוחה שזה מה שייתן את המענה, משום שאם אנחנו נסתכל בלוח הזמנים השנתי שלנו נוכל לראות כי בקרוב יש לנו את חופשת פורים, פסח, יום השואה, יום הזיכרון, ושלום על ישראל.

דליה כנען: אין הרבה אפשרויות אם אנחנו מדברים על זה שעד עכשיו לא היו פעילויות.

דליה כנען: אני רוצה להתייחס לשלושה היבטים.

דליה כנען: ההיבט הכספי הוא באחריות הרשות ומשרד החינוך.

דליה כנען: אין ספק שההורים זכאים על-פי חוזר מנכ"ל לעיין בהם.

דליה כנען: מה שקורה בנציגות ההורים המסוימת הזאת שאיתה אנחנו ניסינו בתקופה האחרונה לשבת על אותם אירועים שהם ביקשו, תחת טבלה שהם הכינו, וכך אני ביקשתי גם מבית הספר לשים את זה - יש איזושהי כניסה לפרטים שאני חושבת שזה לא מעניינם.

דליה כנען: אם יש חוזר מנכ"ל שמגדיר במדויק, ולפעמים גם בצורה מעורפלת, וגם לזה אפשר להתייחס, כי הצורה המעורפלת היא נכונה כשמצב היחסים הוא מלא שיתוף פעולה, ואפשר להתקדם כמו שהיה עד לשנה זו גם כשהם היו.

דליה כנען: אני נמצאת בבית-הספר לא פעם בשבוע, אני נמצאת בכל בתי-הספר פעם בשבוע, נמצאת בוועדי הורים, נמצאת בכל הוועדות, ומובילה את החינוך.

מיכאל מלכיאור: אני לא הבנתי את ההתנגדות שלך.

דליה כנען: לא שלי יש התנגדות, אני מדברת על לו"ז.

יהודה סקר: יש הסכמה לבחירות, למה את מתנגדת?

דליה כנען: לא, אני לא אמרתי שאני מתנגדת.

דליה כנען: כדאי להקשיב לי עד הסוף.

מיכאל מלכיאור: אם יש אי-אמון עמוק, וכל צד טוען שהרוב הגדול של ההורים עומד מאחוריו, אז את הדבר הזה ניתן לבדוק רק בקלפי.

מיכאל מלכיאור: זה לא עניין שעכשיו זה פורים, פסח, ויום העצמאות.

מיכאל מלכיאור: עושים את זה תוך עשרה ימים, שבועיים.

דליה כנען: זאת אומרת שבמשך השבועיים האלה לא יהיו גם פעילויות.

מיכאל מלכיאור: לא, את זה לא אמרתי.

מיכאל מלכיאור: אבל, עובדה שהמצב הזה מתמשך, ואין פעילויות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לצאת מהמצב הנוכחי.

דליה כנען: יש לי גם פתרון לפי חוזר מנכ"ל, איך לצאת ממנו היום ועכשיו והרגע.

מיכאל מלכיאור: מה הפתרון שלך?

דליה כנען: על-פ חוזר מנכ"ל לגבי נושא הכספים - חתימה יכולה להיות של מנהלת בית-הספר ביחד עם נציבות מועצה, או מנהלת בית-הספר ביחד עם הורים, ובידיעתם.

דליה כנען: אנחנו כאן ניסינו כן לחתום עם ההורים, וזה לא צלח.

דליה כנען: הגשנו את התוכניות, אין הסכמה לתוכניות.

דליה כנען: כן הלכנו לחדר מצב, לא הלכנו – אני לא רוצה להיכנס ולהלעיט בפרטים.

דליה כנען: יש לי הצעה שאותה הצעתי גם ליושב ראש המועצה.

דליה כנען: אני חושבת שאנחנו כמועצה שיש לה גב גם כלכלי, רואה חשבון, מנהלי חשבונות, יכולים להגיד לטובת הילדים כאן ועכשיו, שאנחנו ניקח את האחריות עלינו להוצאת כל הסיורים עם בחינת כל הנהלת החשבונות כפי שיש גם בחוזר מנכ"ל.

דליה כנען: נכון שזה מעמיד כרגע את ההורים בצד.

דליה כנען: אבל, זו תוכנית שגם הוצגה בתחילת השנה.

דליה כנען: יש איזשהן אי הסכמות, ואני מוכנה לקבל את כל ההערות בכתב של ההורים לגבי כל עניין, ולגשר.

דליה כנען: אני יכולה לקחת את כל הנתונים ולשבת.

מיכאל מלכיאור: האם אפשר להגיע להידברות עם ועד ההורים בקטע הזה?

דליה כנען: בקטע הזה אני עדיין מחכה לאותן הערות שעדיין לא הגיעו אלינו.

דליה כנען: הם כל הזמן משתנים, ויש התייחסות לנקודות.

דליה כנען: אנחנו יודעים לקיים טיולים, כולם פה יודעים לעשות את זה.

דליה כנען: זאת אחריות שלנו, זה אחריות של מנהל.

דליה כנען: צריך פשוט להעביר את זה לאנשים המקצועיים – זו בקשתי.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: יהודה, בבקשה.

יהודה סקר: אני מארגון ההורים הארצי.

יהודה סקר: אני תושב ירושלים, ולשעבר באר-שבעי של אוניברסיטת בן גוריון, ואני מכיר את הבית הראשון שהוקם במיתר.

יהודה סקר: מתוך מניסיוני עם ועדי הורים, אני מציע שיהיה מישהו מבחוץ שישגיח על הבחירות.

יהודה סקר: יש לנו פה בירושלים לא מעט סכסוכים, ובאמצע שנה קיימנו בחירות.

מיכאל מלכיאור: נכון.

יהודה סקר: אנחנו צריכים מישהו שיהיה משקיף והוא יהיה אמון על שני הצדדים.

יהודה סקר: אדוני ראש המועצה, זה צריך להיות מישהו מחוץ למיתר.

יהודה סקר: אני מקווה שמשרד החינוך יסכימו איתי.

סלומון כהן: אין בעיה בכלל.

יהודה סקר: שנית, אנחנו קודם כל צריכים להגן על הילדים, ותיכף נציגת המועצה לשלום הילד תאמר את דעתה.

יהודה סקר: יש פה עירוב של ילדים שהם קטינים.

יהודה סקר: בנוסף, אני מציע למנות מגשר שיגשר בסכסוך הזה.

יהודה סקר: המצב הזה לא יכול להימשך כך.

יהודה סקר: רק אתמול בלילה קיבלתי את כל החומר הזה, ואני יכול לומר לפי הנתונים פה שזה נמשך מ-2004, זה לא התחיל מהיום.

אתי גונן: זה לא לפי הנתונים.

אתי גונן: זה בדיוק העניין - מציירים לך תמונה לא אמיתית.

אתי גונן: זה לא טובת הילדים.

מיכאל מלכיאור: גברתי, אני לא זוכר שנתתי לך זכות דיבור.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא מנהלים דיון כך.

יהודה סקר: גם אני יודע מה זה פוליטיקה, ויש פה גם פוליטיקה פנימית ביישוב כזה.

יהודה סקר: אני גדלתי במושב, והייתי בוועד של המושב.

יהודה סקר: לדעתי, צריך להביא מישהו מבחוץ שיגשר בין הצדדים, מישהו שמקובל על משרד החינוך, על ועד ההורים, ועל ראש המועצה.

יהודה סקר: תודה רבה.

יעל פנסו: שמי יעל פנסו, אני חברת ועד הורים מרכזי בבית-הספר "מיתרים" זו שנתי הרביעית, וחברת ועדי הורים מרכזיים בבתי הספר האחרים בתוך היישוב מזה אחד עשרה שנה.

יעל פנסו: אני רוצה לומר משהו שלא קשור לשום דבר מהסכסוך הזה, ומעבר לסכסוך הזה.

יעל פנסו: אני חושבת שהכנסנו פה מלחמה קצת אישית נגד שמעון יושב-ראש הוועד.

יעל פנסו: שמעון נמצא בוועדים האלו לפחות שבע שנים יחד איתי.

יעל פנסו: שמעון נמצא גם בתור יושב-ראש ועד הורים מרכזי בבית-ספר "פסגות".

יעל פנסו: הוא עושה דברים מדהימים ביישוב הזה, ואף אחד מהחברים בשולחן הזה לא יכולים לקחת זאת ממנו.

יעל פנסו: הוא יזם את "מיזם הזית" – משהו שלא היה מעולם ביישוב.

יעל פנסו: הוא הוביל את הדבר הזה מתחילתו ועד סופו לבדו.

יעל פנסו: יחד עם המועצה, אבל הוא דחף את זה לבדו.

יעל פנסו: הוא לקח ילד שהיה צריך ניתוח דחוף, ועשה מבצע מדהים.

יעל פנסו: הוא גייס עשרות אלפי שקלים באופן אישי, וביישוב.

יעל פנסו: הוא יושב-ראש גם בבית ספר "פסגות", ואני מציעה שתשאלו את מנהלת בית-הספר האם האדם הזה הוא אדם מיליטנטי גם שם?

יעל פנסו: למה באים ומכפישים את שמו בצורה הזאת בוועדה הזאת?

יעל פנסו: אני חושבת שהגברת אתי גונן הכפישה את שמו - זה בל יעבור.

יעל פנסו: אנחנו לא באים להכפיש את שמו של שמעון פה, אלא אנחנו באנו להגן על הילדים שהם הדיון שלנו, ומכאן אנחנו צריכים להוביל.

יעל פנסו: הוא מוביל אך ורק דברים טובים למען הילדים - זו דעתי.

מירי לפידות: שלום, שמי מירי לפידות.

מירי לפידות: אני חברת ועדת החינוך של הרשות.

מירי לפידות: אני הייתי בעבר יושב-ראש ועד ההורים של אחד מבתי-הספר במיתר.

מירי לפידות: אני עוסקת כהורה הרבה מאוד שנים במערכת החינוך, וגם בצדדים האחרים.

מירי לפידות: קודם כל, אני מעולם לא העלאתי על דעתי שוועד הורים יוכל להוביל מאבק כל כך אגרסיבי.

מירי לפידות: האמת היא לצערי הרב, התביישתי לשבת פה ולשמוע גיבובים של מילים שאין מאחוריהם כמעט דבר.

מירי לפידות: יש לי ילד ב"מיתרים", יש לי בת שסיימה את "מיתרים", וחבל לי.

מירי לפידות: יש תמיד ביקורת וחילוקי דעות.

מירי לפידות: חברים, הבעיה היא - "נאה דורש, נאה מקיים".

מירי לפידות: אנחנו דורשים חינוך לתרבות, אבל קבוצת ההורים שמייצגת את הוועד הזה יצאה מהפרופורציות בעיניי.

מירי לפידות: אני אתן רק דוגמה קטנה שלא הוזכרה פה.

מירי לפידות: אם מישהו השמיע בתוך הוועד מילה לא נכונה, כבר הוזכר הנושא של ועדת משמעת - "אוי לך אם תשמיע מילה לא נכונה ולא מתאימה, תזומן לוועדה, ואם ההסבר שלך לא יותאם, אתה תקבל עונש, אתה תורחק.

מירי לפידות: ואם גם זה לא יעזור, אתה תורחק לשלוש פעמים, ואם זה שלוש פעמים, תורחק לצמיתות" אני מאוד מצטערת, כך לא מנהלים ועד.

מירי לפידות: אני חושבת שטחנו עד דק את כבוד האדם של ההנהלה ושל המורים.

מירי לפידות: גם אם יש ביקורת וגם אם יש חילוקי דעות, יש מקום להגיד אותם.

מירי לפידות: אנחנו דורשים מהילדים שלנו כבוד וחינוך.

מירי לפידות: אם המסר מהישיבה הזאת תהיה שהכוחנות היא דבר שאפשר להתקדם איתו, אז מצבנו במערכת החינוך לא טוב.

מירי לפידות: אני חושבת שבחירות חדשות הן דבר חשוב ונכון לעשות.

מירי לפידות: אני מבקשת להחזיר למשרד החינוך את הכבוד לטפל בדברים האלה.

בלה יוחן: קוראים לי בלה יוחן, ואני מלמדת בבית-הספר "מיתרים".

בלה יוחן: כבר דיברו על התחושות ועל המצב, ואני חושבת שהדברים הובהרו מצוין, ואני לא רוצה להלאות אתכם סתם.

בלה יוחן: אני רוצה לומר שאותי כמורה ממש לא מעניין מה יהיו הפתרונות, ואיך יימצא הפתרון.

בלה יוחן: כן מעניין אותי שייווצר אקלים שיאפשר לי להיות מורה טובה בישראל, מורה שמחייכת לתלמיד.

מיכאל מלכיאור: למה כמי שרוצה להיות מורה טובה בישראל, לא חשוב לך פתרון הבעיה?

בלה יוחן: זו הדרך שימצאו כאן גדולים ממני כדי לאפשר לי.

מיכאל מלכיאור: אין גדולים ממך, את הכי גדולה.

מיכאל מלכיאור: את מורה של התלמידים.

בלה יוחן: אולי אתה צודק, זה לא לגמרי לא נכון.

מיכאל מלכיאור: אני מאמין שאני צודק - במקרה הזה לפחות.

בלה יוחן: הגיע הזמן שיאפשרו לי ללמד באמת, ולהיות שם בשביל התלמידים שלנו, ולתת להם את התחושה שהם מגיעים לבית השני שלהם, ושהם מקבלים הזדמנות אמיתית להצלחה, ולא משאירים לנו את זה.

בלה יוחן: אני ארבע שנים מורה בבית-הספר.

שמעון פרץ: אנחנו שמחים על כל החלטה שתקבל הוועדה, אבל אנחנו רק רוצים להביע הסתייגות.

שמעון פרץ: ראשית, לגבי הבחירות.

מיכאל מלכיאור: איך אתה יכול להביע הסתייגות לפני שאמרתי את ההחלטה.

שמעון פרץ: לא, ההצעה מבחינת הפתרונות.

שמעון פרץ: אם יתקיימו בחירות אז שיהיו נציגים חיצוניים כאלו או אחרות שהבחירות יתקיימו כהלכה.

שמעון פרץ: שנית, כנציג ההורים וכמי שבקי בפרטים למרות שנאמרו פה דברים על גיבובי מילים – העובדות ידועות לכולם.

שמעון פרץ: אנחנו ביחד עם ארגון הורים ארצי לא מתכוונים, ואנחנו קודם כל מפנים לוועדה את העניין הזה.

שמעון פרץ: אנחנו רוצים לטפל בבעיות החמורות שהונחו על שולחן הוועדה.

שמעון פרץ: במקביל כמובן, לעשות הכול כדי שהילדים לא ייפגעו, ולהמשיך לטפל.

שמעון פרץ: אבל לא ייתכן בסופו של דבר שכאשר ועד ההורים עובד בצורה סדורה ופונה לכל הגורמים, ולא זוכה להתייחסות על עובדות, על בעיות קשות של התנהלות של מנהלת בית-הספר לאורך שנים – העובדות ידועות, ואם מישהו רוצה להתווכח אז רק מול עובדות, אנחנו הרי לא נפתח פה דיון חדש.

שמעון פרץ: אנחנו פונים שוב לוועדה, אנחנו גם נפנה לערכאות המשפטיות המתאימות, כדי להשלים את הטיפול בהתנהלותה הכושלת של מנהלת בית-הספר.

שמעון פרץ: מבחינתנו, מי שפוגע בתלמידים זה לא אנחנו.

שמעון פרץ: כשמנהלת בית-הספר מסיתה את התלמידים בתוך בית-הספר, ודואגת - - -

אתי גונן: אתה עושה בדיוק אותו הדבר עכשיו.

חני בנוא: בדיוק אתה עושה עכשיו – שקר וכזב.

חני בנוא: פשוט שקר וכזב.

מיכאל מלכיאור: ככה מנהלים דיונים אצלכם?

אתי גונן: זה עולה בדמים גם מה שהוא עושה כרגע.

שמעון פרץ: זה הפורום של האנשים המבוגרים, וזה מה שמטריד אותנו כי כאשר אנחנו נחשפנו ל- - -

מיכאל מלכיאור: אתה לא חידשת כרגע שום דבר, אבל הבנתי את עומק הבעיה.

מיכאל מלכיאור: קודם כל, דברים שנמצאים בפני ערכאות ובפני שופטים - לא אנחנו כוועדת החינוך נתערב בהם.

מיכאל מלכיאור: אלו תהליכים משפטיים שאנחנו לא מתערבים בהם גם מטעמי סוביודיצה, וגם מטעמים אחרים.

מיכאל מלכיאור: הם ינהלו את זה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לומר כמה דברים מאוד עקרוניים, ואני מקווה שהסיכומים שלנו יהיו מקובלים על כולם.

מיכאל מלכיאור: ראשית, אסור באיסור מוחלט שהילדים ייפגעו.

מיכאל מלכיאור: צריך לאפשר לבית-הספר לחנך, וזה אומר שצריך לאפשר למורים ללמד, ולילדים ללמוד, קודם כל.

מיכאל מלכיאור: אם זה מקובל על כולם, אז אני רוצה להציע שכל הפעולות שכוללות את הילדים לכאן או לכאן - דיברו עם הילדים וכד' - זה מחוץ לתחום לגמרי מכל הצדדים.

מיכאל מלכיאור: זה הדבר הראשון שיהיה מקובל.

מיכאל מלכיאור: שנית, שתהיה עכשיו הפסקה של כל הפעילויות של כל הצדדים, כל הדברים שיוצאים, כל המכתבים, וכל זה - כולם מבינים במה מדובר, שביתת נשק זה שביתת נשק - וזאת כדי להרגיע קודם כל את מצב בית- הספר כך שיוכלו לפעול.

מיכאל מלכיאור: שלישית, אני רוצה לבקש ממנהלת המחוז - זה חייב להיות ברמה שלה - להיכנס לעומק העניין.

מיכאל מלכיאור: אני אומר פה שאנחנו סומכים עליה - אנחנו מכירים אותה מהמון מצבים קשים גם בעבר - שתיקח את המושכות לידיים יחד עם ראש המועצה או מי שהוא מסמיך, אם זה ראש מחלקת החינוך, וגם יחד עם יושב-ראש הוועד.

מיכאל מלכיאור: השלושה יגיעו להכרעות איך פותרים עכשיו ומיידית את העניינים כדי שהדברים יפעלו, כדי שהילדים יוכלו לצאת לטיולים ולעשות את פעילויות בית-הספר עכשיו ומיידית.

מיכאל מלכיאור: אנחנו סומכים על מנהלת המחוז שתדע לעשות את זה על הצד הטוב ביותר.

מיכאל מלכיאור: היא גם תדווח לנו כוועדת החינוך חזרה איך היא פועלת בעניין הזה.

מיכאל מלכיאור: רביעית, אנחנו קובעים שתוך שבועיים יקבעו בחירות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מטילים על משרד החינוך לארגן את הבחירות הללו כך שהן תהיינה בחירות הוגנות.

מיכאל מלכיאור: אני גם מבקש שתהיה הכנה לבחירות, וגם לא להכניס את המערכת למצב שבו הילדים ייפגעו בתקופה הזאת של השבועיים.

מיכאל מלכיאור: אני מציע אפילו לעשות את זה אפילו בפחות משבועיים, לא כל כך קשה לארגן את זה.

מיכאל מלכיאור: כמו כן, שיהיה מפקח חיצוני על הבחירות.

מיכאל מלכיאור: זה יכול להיות מטעם משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: לא איכפת לי לנסוע גם למיתר ולספור קולות שם.

מיכאל מלכיאור: אם זה מקובל על שני הצדדים, אני מוכן לעשות זאת.

מיכאל מלכיאור: אבל, גם אחרי הבחירות לוועד החדש, כל הגורמים יצטרכו לעבוד ביחד.

מיכאל מלכיאור: בסופו של דבר, לא יעזור שום דבר.

מיכאל מלכיאור: המנהלת היא המנהלת, וועד ההורים הוא ועד ההורים, וראש המועצה הוא ראש המועצה, ומשרד החינוך זה משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: צריכים להשקיע באמת הרבה.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שיש השקעה של מדריכות פה בבית-הספר.

מיכאל מלכיאור: חייבים להגביר את זה, כי אני מרגיש שהדברים לא נרגעו כפי שהייתם רוצים, אלא להיפך - יש התפרקות גם של משמעת בבית-הספר כתוצאה מכל ההתלהמות, וזה דבר לא טוב.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שיש לכם אנשי מקצוע מצוינים, גם אלו שנמצאים.

מיכאל מלכיאור: תגבירו שם את המאמצים כדי לעזור לשביתת הנשק, ולהרגיע את המצב.

מיכאל מלכיאור: כמובן, גם אחרי הבחירות יצטרכו לעבוד ביחד ולא משנה מה תהיינה תוצאות הבחירות.

מיכאל מלכיאור: אין מה לעשות - יש ועד הורים, ואי אפשר לפטר ועד הורים.

מיכאל מלכיאור: יהיה עכשיו ועד הורים מוסכם ונבחר.

מיכאל מלכיאור: זה כמו שאי אפשר לפטר מנהלת, שהיא אחראית לעניין, אלא אם כן משרד החינוך מחליט אחרת, ואני לא רואה שזו המציאות.

מיכאל מלכיאור: אני רואה שיש אמון במנהלת מצד המשרד.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהגורמים שאני מדבר עליהם: מנהלת המחוז יחד עם ראש המועצה שאני מבין שעושה כל מאמץ לפתור את הבעיה ויחד עם ועד ההורים הנבחר - גם ההורים ממיתר, וגם ההורים מהר חברון - יצטרכו גם אחר כך לשבת ביחד כדי להגיע לפתרון.

מיכאל מלכיאור: אני באמת קורא לכם – לכל אחד יש אחריות למצב שנוצר.

מיכאל מלכיאור: אני קורא לכם בכל לשון של בקשה ותחינה - גם כאשר אתם מאה אחוז, מאה עשרים אחוז צודקים, אל תיתנו לילדים לשלם את המחיר על הצדק הזה, כי הצדק הזה בסופו של דבר גורם לכך שהחינוך של הילדים נהרס.

מיכאל מלכיאור: אני מאמין שכולם פה יושבים כי זו המטרה שלהם.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד מתחנן - קבלו את ההמלצות האלה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נעקוב אחרי ביצוע ההמלצות, ואני מקווה שההמלצות הללו כפי שקראתי אותן עכשיו מוסכמות פה על-ידי כל הצדדים.

מיכאל מלכיאור: האם זה מקובל עליכם?

קריאה: בהחלט.

מיכאל מלכיאור: תודה.

קריאות: תודה רבה לך.