ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 526, 2008-03-17 09:00

גלעד ארדן: בוקר טוב לכולם.

גלעד ארדן: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה.

גלעד ארדן: על סדר היום הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – גילוי נאות של כמות פריטים המוצעים במכירה מיוחדת), התשס"ח-2007, של חברת הכנסת רונית תירוש ושלי.

גלעד ארדן: זה הזמן לציין שהיום חל יום הצרכן הבינלאומי.

גלעד ארדן: הוא חל בשבת, אבל מדינת ישראל, כמובן, התאימה את היותנו מדינה יהודית לכך, והחילה אותו היום.

גלעד ארדן: לכן כל הדיונים של ועדת הכלכלה היום עוסקים בהצעות חוק שמטרתן לשפר את מצבו של הצרכן מול רשתות השיווק והסוחרים.

גלעד ארדן: כדאי לציין שעל אף השיפור בשנים האחרונות במדינת ישראל, אני לפחות מרגיש, לצערי, שהצרכן עדיין רחוק מרמת השירות המקובלת במדינות המערב.

גלעד ארדן: לא בטוח שהכול יכול להיפתר בחקיקה, אבל הרבה מאוד יכול להשתנות בשיפור התרבות שלנו והיחסים וגם, כמובן, בשיפור התחרות.

גלעד ארדן: את חלקנו בוועדה ננסה לתרום בקידום חוקים ותקנות שמסייעים לאזרח הקטן בוויכוחים ובמאבקים שלו מול הסוחרים או מול הרשתות, הארגונים והחברות שהם בדרך-כלל חזקים יותר ממנו.

גלעד ארדן: לכן נתחיל להתקדם היום בהצעת החוק.

גלעד ארדן: הצעת החוק שמונחת כעת על השולחן אושרה במליאה בקריאה הטרומית ביום 9 בינואר 2008, ולפני שנתחיל להכין אותה לקריאה הראשונה אני רוצה להסביר מהי מטרת הצעת החוק.

גלעד ארדן: הצעת החוק קובעת שכאשר סוחר, רשת שיווק או כל גוף שמעוניין למכור מוצר לציבור רוצה לקיים איזושהי מכירה מיוחדת שבמסגרתה יש הטבה שהיא הנחה במחיר או מתן שי בתמורה לרכישה או כל מבצע אחר שכולנו מכירים מהפרסומים, יצטרך העוסק גם לפרסם לגבי כמה מהפריטים יחול המבצע.

גלעד ארדן: המטרה בכך היא להגביר את השקיפות ואת הגילוי הנאות באותו מבצע ולוודא שלא תתבצע הטעיה של הצרכנים.

גלעד ארדן: אני מודע לכך שההצעה הזאת לא פותרת את כל הסוגיות שמתעוררות; יכול להיות שאם עוסק מסוים פרסם שהוא מוכר 2,000 פריטים בהנחה של 40%, כולם יימכרו תוך שלוש שעות, ועדיין מי שיבוא בסוף אותו יום לא ימצא מה לקנות, והפרסום לא יסייע לו.

גלעד ארדן: אנחנו המציעים חשבנו שהפרסום יסייע למנוע הטעיות שכולנו מכירים, כמו לדוגמה כאשר חברת תעופה מסוימת מפרסמת טיסה לניו-יורק במחיר מבצע של 599 דולר, וכשאתה מנסה לרכוש את הכרטיס תמיד התשובה היא שהמושבים במחיר הזה כבר תפוסים, ואף פעם אי-אפשר לדעת האם מדובר במבצע שנמכרו בו 10 כרטיסים, אבל היה פרסום יפה בהרבה עיתונים, וכולם התרשמו שאותה חברה מוכרת כרטיסים במחיר מאוד נמוך לניו-יורק, ואתה כבר על הקו עם הנציג שלה, אז כבר תרכוש כרטיס אחר במחיר גבוה יותר.

גלעד ארדן: הצעת החוק הזאת תסייע לשקיפות ואולי תגרום לחברות לעשות מבצעים יותר רציניים וגם להתחרות ביניהן בהיקף של המבצע.

גלעד ארדן: אין הכוונה שלאחר כל יום שבו נמכרו בו איקס מוצרים למחרת צריך יהיה להיות עדכון של מספר הפריטים שנותרו, אלא כוונת המציעים הייתה שכאשר המבצע התחיל יהיה פרסום לגבי מספר הפריטים במבצע.

גלעד ארדן: זאת הייתה כוונת המציעים, כמובן, נשמח לשמוע שיפורים.

גלעד ארדן: נקודה שנייה שאני סבור שיש לדון בה היא האם הצעת החוק הזאת תחול על כל מוצר, גם אם מדובר על מבצע למכירת כפתורים ב-70 אגורות במקום ב-80 או שצריך להחיל מחיר מינימלי שרק מעליו יחול המבצע, כי אחרת יכול להיות שהיקף הפרסומים הנדרשים יהיה גדול מדי.

גלעד ארדן: כעת אני פותח את הדיון להערות המוזמנים.

גלעד ארדן: מר בירנבאום, יש לך מקום של כבוד ביום הצרכן הבינלאומי.

אברהם בירנבאום: אני מאוד מודה ליושב ראש.

אברהם בירנבאום: ארגוני הסוחרים בישראל, שלא כמו היושב ראש, חושבים שחוק הגנת הצרכן בישראל ותקנותיו הם המתקדמים ביותר בעולם לטובת הצרכן, והכשל הוא במשרד התעשייה והמסחר.

אברהם בירנבאום: השר הרב אלי ישי אינו אוכף כראוי את החוק ואת התקנות שהוא עצמו מציע חדשות לבקרים.

אברהם בירנבאום: למעשה יש ענף אחד בישראל שבו קיימת תחרות חופשית משוכללת – ענף המסחר הקמעוני.

אברהם בירנבאום: במדינת ישראל בייבוא הגדול שולטים מונופולים ואוליגופולים.

אברהם בירנבאום: חוק הגנת הצרכן ותקנותיו אינם חלים כמעט על אותם מונופולים ואוליגופולים שבהם יש כשל שוק.

אברהם בירנבאום: לכן אלה שפוגעים יום-יום שעה-שעה בצרכן מתרכזים במסחר הקמעוני ששם הסוחרים מתחרים ביניהם זה ליד זה, זה מול זה על כיסו של הצרכן, והצרכן מצביע ברגליים, והוא אינו זקוק להגנת היתר של המחוקקים ומחוקקי המשנה.

אברהם בירנבאום: אשר להצעת החוק, ברור לי, אדוני היושב ראש, שאתה נחוש להעביר את הצעת החוק מכיוון שהבאת את זה ביום הגנת הצרכן.

אברהם בירנבאום: אני חייב להצביע על עובדה אחת: ישנם שני סוגים של סוחרים במסחר הקמעוני.

אברהם בירנבאום: ישנם אלה שיש להם קופה רושמת, וכל מה שהיא עושה זה לרשום את המכירה, לא מציינת מה נמכר, והסוחר עצמו אינו יודע מה המלאי שלו, אלא כאשר הוא עושה עושה בסוף השנה ספירת מלאי לצורכי מס הכנסה.

אברהם בירנבאום: ישנם הסוחרים האחרים, שיש להם קופה משוכללת או קופות משוכללות, כמו המשביר לצרכן, והם עובדים בשיטת הקוד, ועושים ספירת מלאי יום-יום, שעה-שעה, רגע-רגע.

אברהם בירנבאום: מנהלת הוועדה ודאי זוכרת כיצד הופיעו רשתות השיווק כאשר הם לא רצו להטביע את המחיר על כל מוצר, והציגו לנו מצגת – ולא רק פעם אחת – של הצגת מחיר באמצעים אלקטרוניים; על המדף תהיה תצוגה אלקטרונית, וכאשר מעודכן המחיר בקופה כל רגע, יופיע המחיר החדש.

אברהם בירנבאום: אלה יכולים, אם הם רוצים בכך, ואם הם לא חוששים שזה יפגע במכירותיהם, להציג יום-יום, שעה-שעה, רגע-רגע באמצעות המצגת האלקטרונית הזאת את המספר של כל אחד מהפריטים שיש להם.

גלעד ארדן: אדוני הקשיב לי כמו שאני מקשיב לאדוני?

גלעד ארדן: אברהם בירנבאום: כן.

גלעד ארדן: כי אני הבהרתי במפורש שאין הכוונה שיהיה עדכון של מספר הפריטים- -

אברהם בירנבאום: אבל כתבת דבר אחר בהצעת החוק.

גלעד ארדן: אבל אדוני יודע שבשביל זה יש הדיון הזה.

גלעד ארדן: אז אם הודעתי כבר בהתחלה שיש להבהיר שלא מדובר בעדכון שוטף של המספר שנותר, אז הערתך בעניין הזה, לפחות, מתייתרת; אדוני יכול לעבור להערות הבאות.

אברהם בירנבאום: חזרת בך ממה שכתוב בהרצאה שמונחת לפנינו- -

גלעד ארדן: חזרתי בי, טעיתי, שגיתי.

אברהם בירנבאום: אנחנו מקבלים את התיקון באהבה, ומציעים רק תיקון נוסף.

גלעד ארדן: זאת לא הטעות היחידה שעשיתי, דרך-אגב.

אברהם בירנבאום: אין לי ספק, ואני יושב כאן לעיתים קרובות.

גלעד ארדן: זאת אחת הטעויות שלי.

אברהם בירנבאום: את מספר הפריטים כמעט בלתי אפשרי להציג כאשר מתקיימות מכירות סוף-עונה שכוללות כמעט את כל הפריטים בחנות.

אברהם בירנבאום: לכן אנחנו מציעים תיקון, שכאשר מתקיימות מכירות סוף-עונה בענפי ההלבשה וההנעלה – ואנחנו מוכנים להציע תאריכים שחלים מדי שנה - -

גלעד ארדן: זה מעניין.

גלעד ארדן: אתם מוכנים להציע תאריכים שרק בהם אפשר יהיה לקרוא למכירה "סוף-עונה"?

גלעד ארדן: כי זה חידוש.

גלעד ארדן: אני מקבל תלונות מאזרחים, אבל אפילו אני לא העזתי לתחום לכם את זה.

גלעד ארדן: הרי היום סוף-עונה זה כל השנה.

אברהם בירנבאום: היו שנים רבות שארגוני הסוחרים בישראל קבעו את המועדים של מכירות סוף העונה, וזה היה בדרך כלל בקיץ מ-1 באוגוסט במשך חודש ימים, ובחורף מ-1 בפברואר גם כחודש ימים.

אברהם בירנבאום: עד שבאו רשתות השיווק, דווקא הקטנות שבהן; הקדימו את מכירות סוף העונה לתחילת העונה, ורבים מחבריי הסוחרים כבר הפסיקו לעשות מבצעים של מכירות סוף-עונה.

אברהם בירנבאום: הם מציגים מחירים ולא מציגים שלט של מכירת סוף-עונה כיוון שרשתות השיווק הגדולות והקטנות גרמו לזילות מכירות סוף-העונה.

אברהם בירנבאום: מאחר שיש כוונה להחיל את זה על הכול, ואין כל דרך טכנית לסוחר קטן להציג, לא בחלון הראווה ולא בכל מקום אחר, את סך-כול הפריטים שיש לו, אנחנו מציעים שזה לא יחול בתקופה של מכירת סוף-העונה.

אתי בנדלר: אתה רוצה להחריג ביגוד והנעלה?

אברהם בירנבאום: כן.

אברהם בירנבאום: יש גם תיקים, אבל זה בעיקר ביגוד והנעלה.

לאה ורון: בתקופה של סוף-עונה.

אברהם בירנבאום: כן.

גלעד ארדן: חבר הכנסת זיו, בבקשה.

יצחק זיו: אני מתייחס למילים "חוק הגנת הצרכן".

יצחק זיו: בתקופת המחשוב אין שום בעיה להוציא רשימת פריטים עם המחיר הקודם ומחיר המבצע.

יצחק זיו: הדברים האלה נעשים היום בשליפה.

יצחק זיו: היום לכל עסק אין שום בעיה להוציא בכל דקה את העדכון.

אברהם בירנבאום: לעסקים הקטנים אין אפשרות.

יצחק זיו: גם הפריטים הקטנים.

אברהם בירנבאום: לפריטים, כן; העסקים הקטנים שאין להם קופה שרושמת מלאי לא עובדים בשיטת הקוד.

יצחק זיו: אז איך אותו צרכן יידע שהדבר הזה במבצע?

אברהם בירנבאום: היושב ראש הציע תיקון להצעה שלו.

גלעד ארדן: יכול להיות שאני אפילו אלך עד כדי כך לקראתך יותר ממה שביקשת; אני שוקל שהחוק יחול רק על מבצעים שמפורסמים בכלי התקשורת, ולא על חלון ראווה של חנות בלבד.

אברהם בירנבאום: מקובל עלינו.

גלעד ארדן: אז הסוחרים הקטנים שלא יודעים לספור- -

אברהם בירנבאום: הם יודעים לספור- -

גלעד ארדן: אתה מציג אותם בצורה מעוררת רחמים,

גלעד ארדן: שעד סוף השנה הם בכלל לא יודעים מה נשאר להם במחסן.

אברהם בירנבאום: נכון.

יצחק זיו: כלפי מי הם לא יודעים?

אברהם בירנבאום: אפילו כלפי עצמם.

יצחק זיו: הם יודעים הכול כלפי עצמם, הם יותר מתוחכמים ממה שאתה חושב.

אברהם בירנבאום: אני מכיר אותם עשרות שנים.

יצחק זיו: אני משוכנע בזה.

גלעד ארדן: אבל מהות ההצעה, חבר הכנסת זיו, הייתה שאנשים לא יוטעו בבית מהעיתון, ויגיעו עד החנות, ושם ינצלו את זה שאם הם כבר שם כבר אין להם ברירה, הם קונים משהו אחר.

יצחק זיו: זאת בדיוק הנקודה, שאדם שנכנס לעסק יידע בדיוק לקראת מה הוא הולך.

יצחק זיו: ואם המוצר נגמר אותו בעל עסק יכול לפרסם שמוצר כלשהו אזל.

יצחק זיו: כמו שהוא ידע לפרסם שהמוצר קיים, הוא ידע גם לפרסם שהמוצר אזל.

יצחק זיו: אם זה כרטיסי טיסה, כשאדם מצלצל שלא יגידו לו שיש עוד כרטיס, ובעצם כבר אין כלום.

יצחק זיו: השיטה הזאת כדי למנוע הטעיה, חייבת להיות ברורה.

יצחק זיו: כל עסק, כמו שהוא יודע לפרסם על המבצע הוא יידע לפרסם על סיום מבצע או על מוצר שאזל.

אברהם בירנבאום: הוא רושם "מכירת סוף-עונה".

אברהם בירנבאום: הוא שם שלט.

יצחק זיו: הנה שיטה של הטעיה.

אברהם בירנבאום: כך זה בכל העולם.

יצחק זיו: צריך לפרסם ולא לפרסם עד 70%.

יצחק זיו: זאת גם שיטה נהדרת.

אברהם בירנבאום: בזה אני מסכים איתך.

יצחק זיו: הפרסום של "עד" הוא פרסום מטעה שצריך בכלל להוריד אותו מהפרק.

אברהם בירנבאום: אני מסכים איתך, זה כן.

יצחק זיו: יושב ראש הוועדה, לבטל את הפרסום "עד".

גלעד ארדן: השאלה שאדוני מעורר עכשיו היא שאלה מאוד ראויה, ואני באמת רוצה לשאול גם את משרד התמ"ת בעניין הזה.

גלעד ארדן: מה קורה במצב שבו חברת תעופה – או לא משנה, נטפלתי דווקא לחברת תעופה – או כל גוף שרוצה לצאת במבצע, עושה קמפיין בעיתונות, ומספר הפריטים שהוא הקצה למבצע הזה הסתיימו כבר אחרי יום – האם הוא יכול להמשיך לפרסם את המודעות?

גלעד ארדן: נדמה לי שלגבי בנק דיסקונט היו תלונות בעניין הזה שהם יצאו במבצע של משכנתא מסובסדת, וביומיים הראשונים כבר הסתיים הסכום שהם החליטו לסבסד, אבל הקמפיין הפרסומי המשיך להביא אנשים לסניפים, רק שאמרו להם שכבר הסתיימה הסובסידיה בעניין הזה מטעם הבנק.

גלעד ארדן: השאלה היא האם זאת הטעיה להמשיך את הפרסום אם כבר אין פריטים במחיר המבצע.

יצחק קמחי: בעבר משרד התמ"ת הגיש כתבי אישום נגד עסקים שניצלו את אותה סיטואציה שהחוק בא להוסיף ולתקן.

יצחק קמחי: העיוותים קיימים במספר תחומים: עיוות אחד הוא שמנסים לפתות את הצרכנים לרכוש מוצר כמו פלאפונים בעשרה שקלים, וכשמגיעים לשם כבר אין, כמובן, פלאפונים בעשרה שקלים- -

אתי בנדלר: אם בכלל היו.

יצחק קמחי: אם בכלל היו.

יצחק קמחי: אבל יש ב-5,000 אם אתה רוצה.

יצחק קמחי: היו סיטואציות נוספות.

יצחק קמחי: בנושא כרטיסי טיסה, ואני שמח שנתפסת אליו, כי הוא בעייתי.

יצחק קמחי: יש שיטת תמחור מדורגת של חברות התעופה, והם מציעים מספר מצומצם מאוד במחירים מאוד מוזלים, אבל כמובן, הכמות היא מאוד מצומצמת, ואתה אף פעם, כנראה, לא מגיע לאותם כרטיסים.

יצחק קמחי: כנראה, לא אתה וגם אני לא הגעתי לאותם כרטיסים.

יצחק זיו: פעם הצלחתי.

יצחק זיו: בחמישה לשמונה ענו לי בטלפון.

יצחק קמחי: אשריך.

יצחק קמחי: יש מקום לבוא ולהגביר את השקיפות לצרכנים בכל הפרסומים האלה.

יצחק קמחי: אני לא יודע אם צריך להגיד את המספר המדויק של הפריטים, תלוי על איזה סוג מוצרים מדובר.

יצחק קמחי: על כרטיסי טיסה, במידה מסוימת בוודאי יכול להיות מקום למספר המסוים של כרטיסי הטיסה.

יצחק קמחי: במכירות סוף-העונה, התיקון שמשרד התמ"ת מציע לנושא הזה הוא להתייחס למלאי סביר.

יצחק קמחי: המלאי הסביר הזה ייקבע לפי היקף הפרסום.

יצחק קמחי: כי מי שמפרסם בעיתון של המדינה בסוף השבוע ב-double spread, ולמחרת אתה לא מוצא מושבים- -

גלעד ארדן: "הארץ".

יצחק קמחי: לזה התכוונתי.

יצחק קמחי: - - ומחזיק שני מוצרים במלאי לצורך העניין הזה, אז בוודאי שלא עמד בדרישה שזה בוודאי סביר, ואנחנו נראה בזה הטעיה- - -

אתי בנדלר: הדרישה להחזיק מלאי סביר קיימת כבר משנת 91' לפחות, אם לא לפני-כן.

אתי בנדלר: אבל בפועל העסק לא עובד.

חנה טירי: הסעיף בתקנות הוא גם לא סעיף פלילי.

אתי בנדלר: זה לא רלוונטי כרגע הפליליות של העניין.

חנה טירי: אנחנו לא אוכפים את ההוראה הזאת- -

אתי בנדלר: אתם לא אוכפים רק מכיוון שזה לא פלילי?

חנה טירי: דרך סעיף ההטעיה ניתנת ההוראה הספציפית הזאת.

חנה טירי: לכן אנחנו כן חשבנו לקחת את ההוראה הזאת שקבועה היום בתקנות והותקנה, כנראה, מכוח סעיף 37 שהוא לא סעיף פלילי, אלא סעיף כללי להתקין תקנות, להעביר אותה להצעת חוק, ולהפוך אותה לפלילית.

חנה טירי: יחד עם זה שמדובר גם בעבירה של הטעיה יש פה עבירה נוספת שהוא לא החזיק מלאי סביר.

יצחק קמחי: - - - להשתמש.

גלעד ארדן: קודם כול, יש טעם במה שאתם אומרים בעניין הזה, אני רק שואל למה לא לאחד את שני הדברים גם יחד.

גלעד ארדן: כלומר, גם להעלות את עניין הסבירות כדי שיהיה ברור שאין פה רק עניין ההטעיה, אלא גם שיקול דעת לעניין הסבירות.

גלעד ארדן: שנית, מי ששם פרסום על חלון הראווה, בסדר, את יכול להתווכח איתו, אבל מי שהוציא אותך מהבית למקום מסוים, ואז מנצל את זה שאתה כבר שם – זה הדבר שאני רוצה שייפתח בפני הציבור – כמה מינימום פריטים הוא מעוניין למכור.

גלעד ארדן: אני קיבלתי פנייה שכדי לא לחשוף סודות מסחריים אז לא להגיד את המספר המדויק, אלא את המספר המינימלי, כי אני רוצה להביא למצב שהם יתחרו גם על היקף המבצע ולא רק על המבצע.

גלעד ארדן: כי חברת תעופה אחת תגיד שהיא מוכרת כרטיסים לניו-יורק ב-600 דולר, והשנייה תגיד שהיא מוכרת ב-500, אבל זאת של ה-600 מוכרת 200 כרטיסים והשנייה רק עשרה כרטיסים, ברור שהמבצע שלה יותר רציני מהמבצע של השנייה.

גלעד ארדן: עצם החובה להגיד כמה פריטים יימכרו במחיר הזה יש לה אפקט תחרותי.

יצחק קמחי: אם תצמצם את ההצעה לכיוון פרסום או הודעה ברבים שתמנע את הגעת הצרכנים לחינם, זה בסדר.

חנה טירי: אנחנו לא נתנגד לשינוי כזה.

גלעד ארדן: השאלה האם אתם צריכים כלי בחקיקה כדי לדרוש ולקבל נתונים מהחברה שהם באמת מכרו- -

חנה טירי: יש לנו.

יצחק קמחי: זה קיים- - -

גלעד ארדן: עורך דין אהוד פלג, מנכ"ל המועצה הישראלית לצרכנות.

גלעד ארדן: בבקשה.

אהוד פלג: לגבי פרסום על חלון הראווה.

אהוד פלג: אמנם הצרכן לא מגיע מהבית לחלון הראווה; הוא עובר ברחוב, ויכול להיות שהוא עובר במכונית, וצריך לחפש חנייה כדי להגיע.

אהוד פלג: אבל הפרסום בחלון הראווה שהכי קל למוכר בחנות להוריד אותו במקרה שאינו משקף יותר את מצב הדברים לאשורם.

אהוד פלג: לכן יש מקום לעמוד על כך שגם פרסום בחלון ראווה לא יטעה צרכנים.

גלעד ארדן: אם זה כבר לא משקף את מה שיש, זה נכנס למסגרת ההטעיה.

גלעד ארדן: זאת לא מהות החוק הזה.

אהוד פלג: אנחנו רואים חשיבות בתיקון המוצע בעיקר מבחינת היכולת של הצרכנים לא להיות מוטעים מראש.

אהוד פלג: העובדה שהדברים ניתנים לאכיפה בדיעבד לא מורידה מהחשיבות הזאת.

אהוד פלג: הדברים תופסים גם לגבי הצבת פרסום בחלון הראווה.

גלעד ארדן: אז מה ההצעה הקונקרטית?

אהוד פלג: לא להחריג את חלונות הראווה.

גלעד ארדן: אני לא מחריג אותם לעניין שאסור להם או מותר להם להטעות, אלא החוק קובע שכאשר יוצאים למבצע צריך לכתוב מה מינימום הפריטים שיימכרו באותו מחיר מבצע.

אהוד פלג: בסדר, אז שזה יופיע גם על חלון הראווה, וברגע שאין יותר פריטים במבצע – להוריד את השלט.

גלעד ארדן: זה קיים כבר היום גם על אלו וגם על אלו, זה לא עניין של הורדת השלט כדי שהוא לא יטעה.

יצחק זיו: אבל האם מישהו בדק האם יש בכלל מוצר שנמכר בהנחה של 70% כשכתוב "עד 70%".

יצחק זיו: האם מישהו בדק את הנושא הזה אי פעם?

קריאה: - - -

גלעד ארדן: תכף.

גלעד ארדן: לפנייך, עורך דין עמנואל וייזר, לשכת עורכי הדין.

עמנואל וייזר: עקרונית החוק נכון ותורם.

עמנואל וייזר: יחד עם זה אני רואה כאן בעיות בנושא האכיפה.

עמנואל וייזר: לדוגמה ברשת שיש לה הרבה סניפים משום-מה הפריט בהנחה אינו נמצא בסניף בתל-אביב, אלא בסניף זרנוגה תחתית אם אתה רוצה לנסוע.

עמנואל וייזר: כך שזה לא יפתור לנו את הבעיה.

עמנואל וייזר: לכן אני מציע שני דברים: האחד בהקשר שנאמר כאן אף על פי שמשהו דומה קיים, שמסע פרסום באמצעי תקשורת יופסק לאחר שנגמרים הפריטים- -

גלעד ארדן: הם אמרו שכבר היום זה מתחייב מהחוק.

עמנואל וייזר: יש הבדל בין מתחייב.

עמנואל וייזר: מישהו שכר מספר ימים שטח מסוים בעיתון, ונגמרו הפריטים- -

גלעד ארדן: זאת בעיה שלו.

גלעד ארדן: זה לא אומר שמותר לו להטעות את הצרכן מכיוון שהוא מכר מהר את הפריטים.

גלעד ארדן: הוא צריך להפסיק את הפרסום.

גלעד ארדן: לצורך העניין זה נכון גם לגבי בנק מסוים שמתלוננים שהוא פרסם ובאותו יום הוא גם סיים- -

קריאה: הבנק לא אצלנו, אבל בסדר.

עמנואל וייזר: מצד שני, אני יכול לומר שמישהו מתקשר בעסקה עם עיתון, מפרסם כך וכך ימים, העסקה בוצעה כאשר היו פריטים, ויגידו לך, גמרנו.

עמנואל וייזר: אני עשיתי את זה קודם, לא ידעתי תוך כמה ימים זה ייגמר, וזה נגמר קודם, והפרסום נמשך מכוח העסקה שהתקיימה לפני שנגמרו הפריטים.

אתי בנדלר: הם גם טוענים שלא הטעו, כי רשמו בפירוש שזה נמצא "בתוקף עד תאריך מסוים או עד גמר המלאי".

עמנואל וייזר: נכון.

גלעד ארדן: אתם רואים טעם להוסיף הבהרה לעניין הזה.

גלעד ארדן: אני מוכן לכך, אבל שהמשרד יבחן אם יש טעם בעניין הזה.

יצחק קמחי: שיגידו את זה ברחל בתך הקטנה, זה בסדר.

יצחק קמחי: זה לא מוסיף על קיומה של הבעיה קודם.

אתי בנדלר: אבל הם אומרים שזה בתוקף עד גמר המלאי, אז הוא אמר, אני לא הטעיתי, אני בפירוש אמרתי שזה עשוי להסתיים.

גלעד ארדן: הוא הודיע מראש שהוא מקצה 2,000 כרטיסי טיסה, והמבצע הוא עד גמר המלאי.

יצחק קמחי: הרשה לי לתת דוגמה ממקום אחר שאולי תבהיר גם את הבעייתיות שיש בשני הכיוונים.

יצחק קמחי: בעבר בהגרלות חיש-גד פרסמו פרס ראשון – 100 אלף שקל.

יצחק קמחי: אני לא יודע כמה עשרות אלפי כרטיסים יוצאים.

יצחק קמחי: את הפרס הראשון כבר גזרו אחרי הבן אדם המאה, ועדיין הפרסום ממשיך ומוכרים את כרטיסי ההגרלות, עדיין אנשים מצפים ל-100 אלף שקל שהם יזכו בחיש-גד, ועדיין אין להם שום סיכוי בעולם לזכות ב-100 אלף שקל.

יצחק קמחי: הבעייתיות קיימת.

יצחק קמחי: יש מקום לדרוש מעסקים שברגע שהמלאי נגמר גם הפרסום חייב להיגמר.

יצחק קמחי: בעקבות הפרסום זה הרבה יותר קל מאשר להקים פרסום חדש.

יצחק קמחי: אם צריך להוסיף את זה אנחנו נקבל את זה בשמחה אף על פי שלנו זה נראה מובן מאליו, כי אחרת זה באמת מטעה.

יצחק זיו: בפרסומים של סופר-פארם או של הום-סנטר מפרסמים מבצע מסוים, אבל כותבים שהמבצע מתקיים בסניף אחר, שאת השם שלו בקושי אפשר לקרוא באותיות הקטנות.

יצחק זיו: זאת שוב הטעיה.

יצחק קמחי: נשמח לראות דברים כאלה.

יצחק קמחי: רק כשהמבצע הוא לא כלל ארצי ומוחרג לסניף אזוטרי, זה אכן יכול להיות הטעיה.

יצחק קמחי: אני אשמח אם תעביר לי את התלונות בעניין הזה.

יצחק קמחי: יש מקום לבוא, ואת אותם חריגים קטנים שאנחנו טוענים לחשיבות הגדולה שיש להם- - -זאת אותה שקיפות שדיברתי עליה קודם, גם בפרסום וגם בחוזים.

עמנואל וייזר: הנושא השני שרציתי להציע הוא שבאותם מסעות פרסום שנעשים במדיה תהיה חובה על המפרסם למסור דוח למשרד: כך וכך פריטים הוצעו למכירה ביום זה וזה, כך וכך פריטים נמכרו במחיר המוזל, ואת מועד סיום המלאי.

עמנואל וייזר: זה יאפשר למשרד לבחור איפה הוא יעשה אכיפה.

גלעד ארדן: ועכשיו המשרד יגיד לך שהוא גם צריך תוספת של 10 תקנים.

יצחק קמחי: לא, אתה תגיד בדיוק כמה עסקים יש ותחלק את זה לכמה שצריך.

גלעד ארדן: אני לא בא בטענות, להפך, אני אומר שאני לא מקבל את זה.

יצחק קמחי: הייתי מאוד שמח, אבל- -

עמנואל וייזר: אם אין תקנים גם במצב הנוכחי לא יוכלו לעשות אכיפה.

עמנואל וייזר: כשמקבלים את הדוחות האלה יוכלו להחליט איפה באים לבדוק.

גלעד ארדן: עורכת הדין עינת ברכה, אמון הציבור.

עינת ברכה: לשאלתו של חבר הכנסת זיו על מבצעים עד 70%.

עינת ברכה: ארגון אמון הציבור ערך תחקיר מאוד מקיף על מבצעים "עד 50%, 70%", ובדקנו עשרות נקודות מכירה.

עינת ברכה: הכלל הבסיסי היה מאוד שמרני – האם כשאתה מפרסם מבצע עד 70% הנחה, האם לפחות 5% מהפריטים שהכרזת שהם במבצע הם עד 60% משיעור אחוז ההנחה המקסימלי.

עינת ברכה: הממצאים היו ששיעור זניח מהעסקים הודו בכלל הזה שגם הוא כלל מאוד מינימלי ושמרני.

עינת ברכה: הכלל האמריקני קובע שכשעושים מבצע עד 70% הנחה, לפחות 10% מהפריטים צריכים להיות עד 90% ממחיר ההנחה המקסימלי.

עינת ברכה: לכן נכון גם במסגרת התיקון הזה לקבוע כלל שעושים מבצע עד אחוז מסוים, אחוז מינימלי מהפריטים שמכריזים שיהיו במבצע, יהיו בשיעור אחוז ההנחה המקסימלי.

עינת ברכה: זה בהחלט נראה לי נכון להכניס הוראה מהסוג הזה במסגרת התיקון הזה.

עינת ברכה: ההוראה עצמה מטפלת בשתי פרקטיקות שיש עליהן הרבה מאוד תלונות: האחת היא פרסום-פיתוי, כלומר שמפרסמים מבצעים ומוצרים שלא קיימים בכלל, שאופיינית יותר לענף התיירות או המכר מרחוק; והאחרת שאופיינית יותר לרשתות השיווק כי מפרטים מוצרים שלא קיימים במלאי.

עינת ברכה: לדעתי, נכון להכניס עיקרון שמחייב את העסק לרמה של התאמה וכשיוצאים למבצע יודעים מה המכירות שלך, אתה יכול להעריך בכמה המבצע יגביר את המכירות.

עינת ברכה: לשמור על עיקרון של התאמה מראש של הסבירות ולקבוע אותו בחקיקה- -

גלעד ארדן: בסדר, אני אמרתי שאנחנו נוסיף גם את מה שמשרד התמ"ת ביקש שעניין הסבירות ייכנס גם לחקיקה ראשית.

עינת ברכה: נכון גם שאם אדם הגיע לעסק על סמך הפרסום, שיהיה פרסום בעסק שאומר שכרגע המלאי הזה אזל מראש כי יש הרבה מאוד תלונות מצרכנים שמסתובבים ברשת שיווק ומגיעים לסכום מסוים של קנייה על סמך מבצע שיקבלו, ורק קופה אחרי שהם השלימו את תהליך הרכישה, אומרים להם שהפריט אזל או שיבואו בעוד כמה ימים.

עינת ברכה: אם הם הגיעו לחנות על סמך המידע הזה, זה מידע שחשוב שיידעו מראש.

גלעד ארדן: אם יהיה סעיף הסבירות, ועוסק מסוים לא יעמוד בו מבחינתכם, למה יהיה חשוף?

חנה טירי: להטעיה ולעבירה על אותו סעיף.

חנה טירי: אם קובעים בחוק עצמו שיש כאן עבירה פלילית, נוכל גם לאכוף את זה.

חנה טירי: לכן במקרה שצרכן מגיע לחנות בעקבות פרסום על מבצע ורואה שהמבצע אזל ומתלונן אצלנו, אנחנו יכולים לפתוח בחקירה ולבדוק מה היה לו קודם במלאי, מה היה היקף הפרסום- -

גלעד ארדן: הבנתי.

גלעד ארדן: אם הוחלט בסוף שזה לא סביר, לאיזה קנס הוא יכול להיות חשוף?

גלעד ארדן: אולי זאת עבירה פלילית, אבל מה התחליף שלה, לפי איזו רמת קנס?

חנה טירי: לסעיף 23 הפלילי לחוק הגנת הצרכן יש מדרגים.

חנה טירי: עבירה על סעיף 15 הוא המדרג השלישי – קנס פי שלושה מהקנס כאמור בסעיף 61(א)(2), זה 26 אלף, ולכן זה פי שלושה מזה.

גלעד ארדן: עד 80 אלף שקל.

יצחק קמחי: זאת גם עבירת הטעיה.

חנה טירי: זה בדרך כלל מצטבר לעונש של עבירת הטעיה, שזה פי שבעה.

אמנון כהן: איזה מלאי היה צריך להיות לו היו בודקים את המבצע המסוים?

אמנון כהן: איך אפשר לדעת?

חנה טירי: תלוי בהיקף הפרסום.

חנה טירי: מבחינתנו זה מלאי סביר.

גלעד ארדן: תלוי כמה פריטים הוא מתכוון למכור במחיר המבצע.

אמנון כהן: אז כשמגיעים יום אחד הוא אומר שזה אזל לו.

גלעד ארדן: אבל אם הוא פרסם בכל כלי התקשורת, ובסוף הסתבר שיש רק עשרה פריטים, הם יכולים לקבוע שזה לא היה מלאי סביר, וזה עולה לכדי הטעיה.

רונית תירוש: הוא שואל מה המינימום.

חנה טירי: אי-אפשר לקבוע בצורה חד-משמעית.

חנה טירי: כל מקרה לגופו ייבחן, זה תלוי בהיקף הפרסום.

אמנון כהן: מה זה סבירות?

יצחק קמחי: בהתאם לסוג הפריט.

חנה טירי: זה יהיה נתון גם לפרשנות משפטית, בסופו של דבר.

אמנון כהן: קשה לאמוד את זה.

גלעד ארדן: החוק המקורי שלי רק קבע שהוא צריך לפרסם מספר מינימלי של פריטים שהוא מתכוון למכור במחיר המבצע.

גלעד ארדן: המשרד הוסיף את עניין המלאי הסביר, ולדעתי, המשרד צודק בעניין.

גלעד ארדן: נכון שזה במקרים יותר קיצוניים התחום של "הלא סביר", אבל כדאי שגם העניין הזה ירחף מעל.

גלעד ארדן: עורך דין לוינסון, בבקשה.

ירון לוינסון: בירנבאום הזכיר האם ישימו את השלט או לא, ולצערי, בסקר שעשינו רק בשבוע שעבר לקראת יום הצרכן הבינלאומי קרוב ל-50% מהחנויות אין בכלל הצגת מחירים על חלונות הראווה, אז על שלט זאת דרישה יותר גדולה כי אין מחירים, לא מסמנים מחירים- -

אברהם בירנבאום: אז אתה מסכים איתי שמשרד התמ"ת- -

גלעד ארדן: אני מבקש מאדוני, לאחר שכל הצעותיו התקבלו, שיאפשר לי לנהל את הדיון.

ירון לוינסון: כך גם השלט הקטן שאנחנו מצפים ממדיניות החזקת מוצרים – ברוב החנויות השלט הזה לא קיים.

ירון לוינסון: יש חקיקה, והכול בסדר, אבל יש בעיה של אכיפה.

ירון לוינסון: גם בכנסת 64% אמרו שאין מספיק חקיקה, אז כולכם יכולים להמשיך בקו הזה עם החקיקה.

גלעד ארדן: יש לי הרבה טענות לשר ישי ולמשרד התמ"ת, אבל בעניין חוסר האכיפה אני מציע לבוא בטענות לראש הממשלה- -

ירון לוינסון: לא באתי בטענות לאף שר.

גלעד ארדן: בסוף זאת לא רק בעיה של משרד התמ"ת, אלא של כל משרדי הממשלה.

גלעד ארדן: הכלים שממשלת ישראל מעניקה להם כבר שנים רבות הם מגוחכים אל מול המשימות.

גלעד ארדן: זה גם משרד התחבורה, הבריאות – כך הרשות המבצעת מתייחסת להקצאה של תקני כוח אדם.

גלעד ארדן: אי-אפשר לבוא בטענות דווקא לעובדי המשרד או לשר בעניין הזה.

גלעד ארדן: אני יכול לתת לכם דוגמות של הרבה נושאים אחרים שאפשר לבוא בהם בטענות לשר.

ירון לוינסון: ההערה מקובלת, אבל הטענה היא כללית, אין פה עניין לפגוע במשרד זה או אחר.

גלעד ארדן: בזה בלית ברירה הולכים לפיצוי לדוגמה ולתקנות של החזרת מוצרים כדי שהצרכן יעמוד על זכויותיו.

אברהם בירנבאום: שאין כדוגמתם בכל העולם.

ירון לוינסון: אתה מכריח אותי- -

גלעד ארדן: אני רוצה לבשר בשורה לרגל יום הצרכן הבינלאומי שבשעה טובה ומוצלחת הגיעו מטעם השר התקנות של החזרת מוצרים, ובקרוב נקיים דיון- -

אברהם בירנבאום: ואנחנו נעתור נגדם לבג"ץ.

גלעד ארדן: אז אם אתם עותרים על זה, אז אפשר לא להזמין את זה לדיון, מר בירנבאום.

אתי בנדלר: אתה כבר יודע שאתה הולך לעתור על דבר שלא ראית בכלל?

אברהם בירנבאום: אני כבר ראיתי.

ירון לוינסון: עוד דבר קטן: 70% מהציבור בארץ סובר שאין הוגנות של הסוחרים כלפי הציבור- -

גלעד ארדן: ו-70% מהסוחרים סבורים שאין הוגנות של הציבור.

אברהם בירנבאום: 99% מהעובדים בחנויות לא מאורגנים בהסתדרות.

אברהם בירנבאום: זאת עובדה.

אברהם בירנבאום: אבל אתה מדבר.

ירון לוינסון: לא ניכנס לעניין.

אברהם בירנבאום: לא ניכנס?

אברהם בירנבאום: אתה נכנסת.

ירון לוינסון: אני שמעתי את המונולוג שלך במשך רבע שעה, והיינו שקטים כולנו.

ירון לוינסון: אנחנו בהחלט תומכים בהצעה, גם אם זה יהיה רק לגבי הגבלה עם פרסום.

ירון לוינסון: זה בהחלט מקובל כי היום גם הרשתות עשו מבצעים, ולפי החוק, ברוב המקרים שיש מבצע צריכים לציין את המחיר הקודם.

ירון לוינסון: מעטים עושים את זה היום.

ירון לוינסון: טוב שההצעה באה- -

גלעד ארדן: מה זאת אומרת?

ירון לוינסון: כאשר עושים היום מבצע של מוצר, חייבים, לפי החוק הנוכחי, לכתוב גם מה היה המחיר הקודם.

גלעד ארדן: לפי החוק הקיים.

ירון לוינסון: כן.

ירון לוינסון: בכל עיתון שתפתח היום תראה שיש הפרה של החוק הזה.

ירון לוינסון: אמרנו שיש בעיה של פיקוח ושל אכיפה, אבל טוב שיהיה עוד חוק שאולי יעלה את הנושא לסדר היום ויאלץ את הגורמים לטפל בזה.

ירון לוינסון: כבר היום יש בעיה של אכיפה, ובכל עיתון יש מבצעים, והמחיר הקודם כמעט לא מצוין.

אברהם בירנבאום: כמה צרכנים אתה מייצג, עשית פעם סקר?

ירון לוינסון: כמה סוחרים אתה מייצג, עשית סקר?

גלעד ארדן: בעצם אדוני צודק.

גלעד ארדן: כל המודעות של רשתות השיווק מנוגדות לחוק.

ירון לוינסון: לא כולן, חלקן.

גלעד ארדן: הרבה.

גלעד ארדן: אני קורא את סעיף 15: "עוסק שהודיע ברבים או במקום העסק על מכירה מיוחדת, יבהיר אלו טובין או שירותים כלולים בה, ואלו טובין או שירותים אינם כלולים בה, את מחירם אצלו לפני המכירה ואת שיעור ההנחה או המחיר לאחר ההנחה".

ירון לוינסון: נכון.

ירון לוינסון: הם כותבים - - -

אתי בנדלר: יש כאלה שעושים את זה ככה- -

גלעד ארדן: אני הייתי שמח אם אדוני היה- -

יצחק קמחי: תיקח עיתון ותסתכל.

יצחק קמחי: יש ויש.

אמנון כהן: יש כאלה שכותבים את המחיר הקודם, מוחקים אותו וכותבים את המחיר החדש.

זאב פרידמן: זאת באמת בעיה.

זאב פרידמן: אחת הבעיות הקשות שצריך לפתור גם בחקיקה היא שהרשתות מוצאות לעצמן חירות שלא לעמוד בדרישות החוק בטענה שהמחירים בכל אחד מהסניפים טרם התחלת המבצע היה שונה, ולכן הם לא יכולים לתת את המחירים של כל הרשתות כולן.

זאב פרידמן: אם זאת הטענה שלהם, שלא יפרסמו את המבצע בדרך שבה הם עושים, אלא שיפרטו בדיוק כמה זה עולה, וגם באותן נקודות מכירה, לכל הפחות שיפרטו.

זאב פרידמן: הם לא עושים את זה.

זאב פרידמן: עורך דין לוינסון גנב את העיתון מידיי- -

רונית תירוש: מילה לא יפה.

זאב פרידמן: - - רציתי להראות לאדוני היושב ראש- -

גלעד ארדן: אני רואה שהגניבה הושבה.

גלעד ארדן: אני שמח.

זאב פרידמן: כן.

זאב פרידמן: שווה בטרם נכנסים לעניין לדפדף בכל עיתון.

זאב פרידמן: זה עיתון של סוף שבוע, ואפשר לראות שם עשרות הפרות, במיוחד בנושא המבצעים.

זאב פרידמן: כי הישראלים מאוד אוהבים את המילה "מבצע", זה כמעט מילת קסם.

זאב פרידמן: זה רק מדגיש את נושא האכיפה ולהגביר אותה.

זאב פרידמן: אם אפשר להוסיף להצעת החוק, לדעתי, זה יהיה מבורך: יש לדעתי, חובה להציג את הסייגים לאותם מבצעים אף על פי שאם לא יפורטו סייגים זה ייכנס למסגרת של הטעיה.

זאב פרידמן: אבל עסקים מוצאים את הדרך כיצד בכל זאת לפרסם מבצע בלי להיכנס לגדר ההטעיה ולהכניס סייגים.

זאב פרידמן: כמו למשל, על מבחר ג'ינסים – הנחה של עד 90%, וכשנכנסים לחנות כל המותגים וכל העונה החדשה, לא במבצע.

זאב פרידמן: מה שנשאר במבצע זה מה שאיננו מותג או נשאר לפני 5 שנים וכדומה.

רונית תירוש: או לחלופין, הכול ב-20% ולא ב-90%.

זאב פרידמן: בכל מקרה כאשר יש סייגים על המלאי צריך לבדל את המלאי, לומר על מה המבצע ועל מה לא מקבלים את המבצע – לא על מותגים ולא על קולקציה – כדי שהצרכן בטרם ייצא מביתו יוכל להחליט אם לצאת לשם, אם לאו.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: יכול להיות שצריך לשקול להוסיף את חלק מהנושאים שקשורים למבצעים לחוק של הפיצוי לדוגמה.

גלעד ארדן: נחשוב על זה עוד לעומק.

גלעד ארדן: עורך דין ויסוקר, יועץ משפטי, חברת YES.

עופר ויסוקר: מדברים פה על חנויות ועל רשתות שיווק, אבל אני לא יודע אם כולם מבינים שההצעה הזאת חלה גם על שירותים ועל השכרה.

עופר ויסוקר: לכן זה חל גם על חברה כמו YES או HOT שנותנות שירותי תקשורת.

עופר ויסוקר: עצם העובדה שאני מחר אציין בפרסום שלי שיש לי 10,000 יחידות YES, ללקוח זה לא ייתן קנה מידה מתי המבצע עומד להסתיים; הוא לא יודע מה הביקוש, הוא לא יודע כמה נמכרו, הוא לא יודע מתי זה התחיל, ומתי זה נגמר.

עופר ויסוקר: השאלה היחידה הרלוונטית בעניין הזה, לטעמי, היא אם יש לי מלאי כשאני מפרסם את זה, ואם אני יכול למכור.

גלעד ארדן: כבר היום אתה חייב, על-פי החוק, לפרסם את מועדי המכירה.

עופר ויסוקר: נכון, ואת זה אני עושה.

עופר ויסוקר: אם אני אפרסם היום כאשר אין לי מלאי, אז עשיתי הטעיה ועברתי על החוק.

עופר ויסוקר: לעומת זאת הלקוח לא מקבל שום תוספת מידע לבד מהמידע שהיה בידיו קודם כי הוא לא באמת יודע מה זה אומר לגבי כמות המלאי ברגע שהוא יתקשר; המתחרה שלי שגם הוא יושב כאן, מקבל את התוכנית שלי בדיוק להמשך השנה.

עופר ויסוקר: אחת הבעיות שקיימות בחוק הגנת הצרכן היא בעיית האכיפה.

עופר ויסוקר: יש בחוק הגנת הצרכן כלים מסוימים גם באיסור הטעיה, גם בסימון מחירים שכולנו יודעים שזה לא נאכף.

עופר ויסוקר: זאת הבעיה האמיתית – עצם ציון כמות הפריטים לא תיתן ללקוח עצמו מידע יותר אינטליגנטי להתמודד עם המבצע, וקיימים היום בחוק הכלים להתמודד עם הטעיה, כשלמישהו שפרסם מבצע, ואין בכלל פריטים וכל מטרתו הייתה פיתוי.

זאב פרידמן: הבעיה האמיתית היא לא אכיפה, אלא התנהגות של אותם סוחרים - - - על החוק.

גלעד ארדן: מה בקשתך, בעצם?

עופר ויסוקר: אנחנו מתנגדים להצעת החוק.

גלעד ארדן: חשבתי שההצעה היא במקום לחייב את המספר הכולל שיימכר לכתוב מהו המספר המינימלי שיימכר.

גלעד ארדן: זאת הייתה אחת הפניות שהגיעו אליי.

גלעד ארדן: אתה מבין למה אני מתכוון?

עופר ויסוקר: לא הייתי פה בהתחלה, לצערי.

גלעד ארדן: מבחינתי אתה יכול למכור במחיר מבצע 100 אלף ממירים, אבל בפרסום אני רוצה שתתחייב מה מינימום הפריטים שאתה מתכוון למכור במחיר המבצע.

גלעד ארדן: זה בהחלט לא עונה על כל המידע כי אם הייתי רוצה שזה יענה הייתי צריך לחייב אותך לפרסם כל יום כמה אפשר.

גלעד ארדן: אני לא רוצה להגיע לזה כי זה בלתי סביר בהוצאות שזה יטיל על העוסקים, אבל כדי לאזן את זה הסברתי שזה יגרום לתחרות בין העוסקים גם בעניין המבצעים.

גלעד ארדן: כלומר אם מחר תמכור 20 ממירי מקס, אבל אתה מוכר אותם במחיר מבצע, והוט ייצאו במבצע דומה בדיוק באותו מחיר, והם יפרסמו באותו היקף פרסום, אבל הם מוכרים רק 20 ממירים כאלה ליחידי סגולה.

גלעד ארדן: זה מאוד יכעיס גם אותך, דרך-אגב, כי זה לא הוגן שהם מפרסמים באותו היקף כאילו זה אותו מחיר, אבל מוכרים רק 20 כאלה.

גלעד ארדן: זה המצב שרק 20 כאלה – שמבצע יהיה מבצע אמיתי בעניין הזה.

גלעד ארדן: להגיע להוכיח את חוסר הסבירות זה גם אפשרי, אבל זאת תוצאה הרבה יותר קשה להשגה, היא מצריכה אכיפה, העמדה לדין, הוכחה, ויכוחים משפטיים.

גלעד ארדן: בעניין הזה קודם כול תעמוד בתנאי הבסיסי, תודיע לציבור כדי שהוא יוכל להתרשם האם המבצע רציני.

עופר ויסוקר: אם ההצעה שעלתה פה היא כמות המינימום, זה דבר שאפשר לחיות איתו.

גלעד ארדן: זה מה שאמרתי בתחילת הדיון.

גלעד ארדן: עופר ויסוקר: אתה צודק, HOT אכן עשתה בעניין ה-HD, כשהוא הודיע שיש HD, כשלמעשה לא היה.

גלעד ארדן: נאפשר כעת לסמנכ"ל הרגולציה של HOT, יורם מוקדי.

יורם מוקדי: יש בעיה עם זה שאני אדע מה המלאי של המתחרה שלי.

יורם מוקדי: לא אכפת לי לדעת.

יורם מוקדי: כשהוא ייצא למבצע אם הוא יספר לי מה מינימום המלאי שלו זה ייתן לי מידע.

יורם מוקדי: לשמחתי הרבה, גם HOT וגם YES, רוב המוצרים שהם מוכרים הם מוצרים שאין להם הגבלה במלאי, ולכן אין לנו בעיה עם החוק הזה.

יורם מוקדי: אבל אני התרשמתי שהדיון בוועדה הוא על אותו לקוח שמוציאים אותו מהבית, והוא מגיע לאיזשהו מקום ונתקל בעיה של מלאי, ולא לקוח שמרים טלפון או עסקה כזאת, כי בסך-הכול לא יקרה שום דבר אם הוא ירים טלפון, והמלאי נגמר לעומת המצב הקיים בחוק הזה.

יורם מוקדי: נהיה כנים, אם אני אספר ללקוחות שלי שיש לי 2,000, 10,000 או 20 אלף ממירים, זה לא יעזור להם לקבל החלטה אם להרים טלפון או לא, כי הם לא יודעים איפה הם בסטטיסטיקה של מספר האנשים שהרימו טלפון בתקופת המבצע.

יורם מוקדי: אני לא עוזר להם, אני נותן יתרון למתחרה שלי – או להפך – כדי לדעת כמה פריטים יש במלאי הזה.

יורם מוקדי: לכן אם הבעיה היא אותו לקוח שמוציאים אותו מהבית, תצומצם הצעת החוק הזאת ללקוחות שמוציאים אותם מהבית, ולא לכאלה שהרימו טלפון.

גלעד ארדן: למה מספר הפריטים שיש לך במלאי זה מלמד?

גלעד ארדן: זה מלמד כמה אתה מוכן למכור במחיר מבצע.

גלעד ארדן: אני לא מבין.

יורם מוקדי: הוא עכשיו יצא במבצע אמיתי- -

גלעד ארדן: מה שאתה אומר יותר גרוע, אתה אומר לי לתת את האפשרות גם לעשות טריקים כי לך בעצם אין הרבה כאלה.

גלעד ארדן: אני רוצה להיראות חברה זולה, אז אני אעשה פרסום.

גלעד ארדן: זה מה שאתה אומר.

לאה ורון: מה ההבדל אם לקוח יוצא מהבית או יושב על הטלפון במשך שנה כדי לנסות להשיג כרטיס טיסה מוזל?

יורם מוקדי: אם הבעיה היא בכרטיסי טיסה, נטפל בה בכרטיסי טיסה.

לאה ורון: לא, זה גם במבצעים של HOT.

יורם מוקדי: אם הבעיה היא שאני אדע - - - לשים מספר מינימלי, אני אדע איזה מספר הוא שם.

גלעד ארדן: נו, אז מה אם תדע איזה מספר הוא שם?

יורם מוקדי: השאלה היא איזה יתרון נתת לצרכן- -

גלעד ארדן: נתתי יתרון לחברה שיוצאת למבצע תצטרך לעשות מבצע אמיתי ולא מבצע "דרדלה" שלא באמת מצדיק את הדימוי שהיא יוצרת לעצמה כחברה זולה שמפתה את הצרכנים להגיע לשעריה ולרכוש בה דברים.

יורם מוקדי: מעולם לא יצא מבצע, לפחות בחברות האלה- -

גלעד ארדן: אני לא דיברתי על זה, החוק לא כתוב על HOT ו- YES.

יורם מוקדי: יש בעיה בכך שאתה בוחר במספר שהתקבל.

יורם מוקדי: הוא יכול לצאת במבצע, והוא גם יכול ללכת על 200 אלף ממירים או 100 אלף ממירים.

יורם מוקדי: אני חייב לציין בפניכם את הבעייתיות בדבר הזה כי זה כן מגלה לי דברים שהוא יעשה ולהפך.

יורם מוקדי: אם המספר הוא מינימום ולא המספר האמיתי – אז בשביל מה?

גלעד ארדן: הסברתי בשביל מה.

גלעד ארדן: כדי שכשאתה יוצא במבצע תתחייב גם כמה מינימום פריטים אתה תמכור במחיר המבצע.

גלעד ארדן: זאת בדיוק מהות הצעת החוק.

יורם מוקדי: יש לזה מחיר, כמו לכל דבר אחר.

יורם מוקדי: במקום לאכוף את זה במקומות שזה פועל ומוצאים את הלקוח, אתה שם בפני אלה שבקושי מצליחים לאכוף עכשיו משימה יותר מדי רחבה.

גלעד ארדן: מר נמרוד הגלילי, בבקשה.

נמרוד הגלילי: אני מדבר בשם איגוד רשתות השיווק המזון שנמצאות באיגוד לשכות המסחר.

נמרוד הגלילי: אנחנו בהחלט חושבים שהכמות המינימלית היא תנאי הכרחי.

נמרוד הגלילי: יש לנו שתי בקשות נוספות: האחת היא שזה צריך להיות מוחרג למחירי מוצרים ממחיר מסוים.

נמרוד הגלילי: אחרי הכול, אני לא חושב שמישהו הגיע לסוּפֶּר אחרי שראה מבצע על שני גביעי קוטג' ב-10 שקלים במקום ב-11.

גלעד ארדן: אשתי מגיעה.

גלעד ארדן: אני חשבתי שזה לזכותה.

נמרוד הגלילי: יכול להיות.

נמרוד הגלילי: אבל היא לא מגיעה במיוחד.

נמרוד הגלילי: תקן אותי, כבוד היושב ראש, המטרה שלך הייתה שמי שראה מבצע על וידיאו בחנות מסוימת במחיר של 100 שקלים במקום ב-300, והוא הלך לחנות בשביל זה.

נמרוד הגלילי: המטרה היא לא על מוצרי מזון.

רונית תירוש: אתה דיברת מתי יהיה שקל הפרש או שני מוצרים?

רונית תירוש: כי עד שנגיע זה לא יהיה- -

אברהם בירנבאום: הרי הוא לא מגיע בשביל מוצר אחד, הם מפרסמים הרבה מבצעים.

קריאה: - - -

רונית תירוש: יש לזה משמעות, הוא אמר "שני מוצרים".

גלעד ארדן: נראה לי שאדוני יצליח לשכנע אותי ההפך ממה שחשבתי לפני הדיון.

נמרוד הגלילי: חשוב מאוד להחריג קודם כול את כל מוצרי המזון, כי מוצרי המזון הם לא מוצרים שאתה הולך לקנות אותם בדרך-כלל.

נמרוד הגלילי: לפעמים כן, אבל זה לא כמו מוצר חשמלי או שירות מסוים.

נמרוד הגלילי: כשאתה הולך לסופר, אתה קונה קנייה מסוימת וניזון מהפרסומים- -

אברהם בירנבאום: אתה מחליט אם ללכת לקו-אופ- -

נמרוד הגלילי: אדון בירנבאום, אני גם לא הפרעתי לך, תודה.

נמרוד הגלילי: אתה הולך לסופר לקנייה מסוימת, אתה יודע שיש מבצעים כאלה וכאלה, ולכן לדרוש ממני לפרסם את כל הכמות המינימלית של כל קופסאות הטונה ושל כל שקיות הבמבה- -

גלעד ארדן: טונה במים או בשמן?

נמרוד הגלילי: לא יודע, זאת גם שאלה.

נמרוד הגלילי: לכן צריך להחריג את כל נושא המזון- -

זאב פרידמן: הכוונה הייצוגית היא על שנינו.

גלעד ארדן: יש כבר בשלושה סוגי שמן.

נמרוד הגלילי: ההצעה צריכה לחול רק על מבצע שהמחיר של המוצר שבו עולה על 500 שקל.

אברהם בירנבאום: אתה אומר שזאת הצעת חוק מצוינת, אבל "רק לא עלינו".

קריאה: אז גם על הוידיאו שדיברת קודם היא לא צריכה לחול.

נמרוד הגלילי: אנחנו גם מוכרים מוצרי חשמל, אז זה כן חל עלינו.

גלעד ארדן: לפני הדיון שמעתי את הטיעון הזה ולא פסלתי אותו על הסף – מבחינתי לפחות, אני לא רוצה לדבר בשם כל חברי הכנסת – כי חשבתי שזה עלול ליצור עומס רב מדי על הצרכנים בפרסומות.

גלעד ארדן: אבל אני שומר לעצמי את הזכות לקראת הקריאה הבאה לדון בזה, אני רוצה לראות פשוט פרסומים ולהתרשם.

גלעד ארדן: כי אם כבר היום רשתות השיווק מפרות ממילא את החוק, כפי שנטען כאן לכאורה, אני רוצה להתרשם מזה, ובקריאה הבאה לראות אם יש צורך להחריג מוצרים במחירים זולים, ועד כמה זה באמת ייצור עומס על הפרסום.

גלעד ארדן: עורכת הדין פיליפ, בבקשה.

עירית פיליפ: אני רוצה להרחיב את מה שנמרוד אמר.

עירית פיליפ: המטרה של החוק היא לדבר על מוצרים מהותיים- -

גלעד ארדן: אני רק רוצה להוסיף שמצד אחד יש עומס, אבל מצד שני כשהוא נתן את הדוגמה חשבתי לעצמי שיש הרבה מאוד נשים עם ילדים שמכיוון שבריבוע הכחול מוכרים השבוע סימילאק או מטרנה במחיר מוזל, בהחלט יכול להיות שהן הולכות לשם אף על פי שהכמות היא אפסית במחיר המוזל.

עירית פיליפ: אני מסכימה עם הטענה שבאמת באים לזה, ובניגוד למקומות אחרים אנחנו באמת מצטיידים לקראת מבצעים כאלה.

עירית פיליפ: מי מכם לא ראה את ערמות החיתולים שנערמים בכניסה לחנות כשיש מבצע של חיתולים, ולא מסתפקים במוצרים שיש על המדף.

עירית פיליפ: אם נדבר בכלל על רשת שיווק מזון, לא הגיוני שעל כל מוצר ועל כל מבצע נפרסם את כמות המינימום.

עירית פיליפ: את הלקוח לא מעניין אם יש 100 אלף קופסאות טונה במבצע בשמן או במים או שיש טונה עגבניות במבצע.

עירית פיליפ: מדובר על מוצרים שכמות המלאי שלהם היא ממילא מצומצמת ולא בהיקפים שאנחנו מדברים עליהם.

עירית פיליפ: אם אני עושה שוק ביום שלישי, וכבר בשבת אני מפרסמת שיש לי שוק ירקות ופרות, המבצע יורד כבר ביום רביעי לעיתונות.

עירית פיליפ: אני ממילא לא אדע אף פעם ביום רביעי מה כמות המלאי שיהיה לי במבצע שיוצא ביום שלישי.

רונית תירוש: למה?

רונית תירוש: את לא משריינת את זה?

עירית פיליפ: בסופר אני לא משריינת כמויות, להפך – אני רק מצטיידת ומעלה את המלאי.

עירית פיליפ: זה מוצרי מכולת.

עירית פיליפ: במלאי יש לי כל הזמן מוצרי מכולת.

גלעד ארדן: בגלל זה בעניין הזה ההתחייבות היא למספר מינימלי של פריטים שיימכרו במחיר המבצע.

עירית פיליפ: מינימלי זה משהו חדש, אבל גם כשמדברים על מינימלי הכוונה היא לעשרות אלפי מוצרים, לא מדובר על אלף פריטים או אלפיים פריטים.

עירית פיליפ: אני לעולם לא אדייק במספר המוצר.

עירית פיליפ: יש כניסות ויציאות אין-סופיות.

עירית פיליפ: גם מערכת המלאי שלנו, שאולי מעודכנת יותר ממערכת המלאי שמדבר עליה מר בירנבאום עדיין לא מסוגלת לעדכן לי כל הזמן את כמות המלאי.

רונית תירוש: מה את רוצה לומר בשורה התחתונה, שבמבצע מעניין אותנו החיסכון הכספי שלנו או מספר הפריטים?

עירית פיליפ: בסופר מעניין בהחלט הסכום הכספי, ולקוחות באים בשביל ההנחה גם אם היא נראית הנחה מזערית לכאורה שאני מוכרת שלוש קופסאות טונה ב-10 שקלים כשהמחיר הרגיל שלהן הוא 4.20 ₪.

עירית פיליפ: אבל להטיל עליי לציין על כל מוצר את המלאי זה נטל שלא נוכל לעמוד בו.

גלעד ארדן: יכול להיות שאם תהיה אכיפה של המחיר הקודם יתברר שהמבצע הוא לא בדיוק מבצע.

עירית פיליפ: כשמוצר עולה 4 שקלים, אתה לא יכול לקבל הנחה של 5 שקלים.

עירית פיליפ: במוצרי מזון ההנחות הן לפעמים גם של עשרות אגורות.

גלעד ארדן: זה לא מה שטענתי, גברתי.

גלעד ארדן: טענתי שכבר היום לשון החוק אומרת שבפרסום צריך להופיע גם המחיר הקודם.

גלעד ארדן: אם זיכרוני אינו מטעני, ופה הוא לא מטעני, אני כמעט לא זוכר שבפרסומים של רשתות השיווק ראיתי שמופיע גם המחיר הקודם.

גלעד ארדן: אומרים, כל המוצרים האלה יימכרו ב-10 שקלים כל אחד – אולי לדיון הבא אני אביא מספר דוגמאות להפרות- -

עירית פיליפ: לא נכון להגיד שאף פעם לא, אבל זאת אולי נקודה לדיון אחר.

עירית פיליפ: אבל זה לא אומר שעכשיו בכל מבצע אני צריכה לפרסם את כמות המלאי שיש לי- -

גלעד ארדן: זה לאו דווקא לדיון אחר, כי אם אתם מבקשים הקלה בסעיף, אבל את הסעיף הכללי שממנו אנחנו יוצאים אתם לא מקיימים, אנחנו אמנם לא בג"ץ שמבקשים תום לב מוחלט, אבל משהו בסיסי בקיום של סעיפים החוק היינו רוצים לראות.

עירית פיליפ: אנחנו בדרך-כלל מקיימים, ומר יצחק קמחי יכול להעיד שיש לנו בעיה עם הובלה של מוצרים כי אנחנו צריכים לפרסם גם את מחיר ההובלה, ואחרים לא.

עירית פיליפ: מחיר ההובלה צריך להיות במוצר, אם כי מר קמחי יעיד שפנינו אליו כי התעוררה בעיה בנושא הזה.

עירית פיליפ: אנחנו לא נגיד שלא צריך לקיים את החוק.

עירית פיליפ: אני אחזור על ההמלצה לקבוע מחיר מינימום שרק מעליו אפשר לפרסם.

גלעד ארדן: אני מקבל את ההמלצה, אבל אני רוצה לסכם.

גלעד ארדן: מכיוון שאין לנו מספיק ידע כרגע כדי להכריע האם יש להחריג את הסכומים ומאלו סכומים, אני מציע שהוועדה עדיין לא תחריג סכומים, אבל ייכתב בדברי ההסבר שלקראת הקריאה השנייה והשלישית הוועדה תדון בצורך, ככל שהוא קיים, להחיל את החוק רק לגבי פריטים שמחירם מעל סכום מסוים.

אתי בנדלר: היית רוצה שהסכום ייקבע בחוק או שהשר יקבע את זה בתקנות?

גלעד ארדן: אני אמרתי שאנחנו לא נכריע, אבל אני משאיר לעצמנו את האפשרות לדון ולהכריע בזה לפני הקריאה השנייה והשלישית.

יצחק קמחי: אני רוצה להעביר את התחושות שמן הסתם גרמו לך לחוקק את החוק הזה.

יצחק קמחי: צרכן שהגיע לחנות בגלל הבדל של שקל בקוטג' יתאכזב במידה רבה יותר אם המבצע הזה לא יהיה קיים- -

עירית פיליפ: אבל זה קיים.

יצחק קמחי: כך שמבחינת עוגמת הנפש לצרכן במקרה של מבצע שלא קיים, אין זה משנה אם ההנחה היא של שקל, שני שקלים או חמש מאות שקל.

יצחק קמחי: זה לא קשור – עוגמת הנפש נשארת אותו דבר, כי מה שהובטח לו, למעשה, לא קוים.

גלעד ארדן: אבל אדוני שוכח שהחלטנו כבר בצער רב שהחוק לא יפתור ממילא את כל המצבים האלה, לא משנה מה סכום העסקה.

גלעד ארדן: בסופו של דבר גם אם המחיר שלה הוא 5,000 שקלים במקום 10,000, יכול להיות שמההתלהבות כולם רכשו כבר באותו יום את המוצר שעולה 5,000 במקום 10,000, וכבר למחרת הפרסום יבוא מישהו שראה אותו אתמול – ואין, וזה לא משנה מה מחיר המוצר.

גלעד ארדן: השאלה שאנחנו מעוררים היא לגבי העומס בפרסום.

גלעד ארדן: בשונה מחברות שמפרסמות שניים-שלושה-ארבעה-חמישה הם מפרסמים לפעמים עשרות מוצרים.

גלעד ארדן: זה הטיעון היחיד לצורך העניין.

גלעד ארדן: אני מצטער שאני נאלץ לייצג אתכם בעניין הזה, נמרוד, כי הדוגמה שנתתם היא גרועה מאוד, וכמעט שכנעה אותי להפך.

גלעד ארדן: זאת השאלה היחידה – האם הפרסום לא יהפוך להיות מגוחך בעניין הזה כשיש 50 סוגי פריטים, ויהיה כתוב: 70 אלף טונה במים, 65 אלף טונה בשמן זית, 15 אלף קוטג' 3%, ו-70 אלף קוטג' 9%.

יצחק קמחי: זה בדיוק הסיבה להצעה שלנו בנושא של החזקת מלאי סביר.

יצחק קמחי: אנחנו מודעים לבעייתיות- -

גלעד ארדן: אז עכשיו אתה לוקח את זה לקיצון השני.

גלעד ארדן: אני לא רואה אתכם מנהלים משפט- -

יצחק קמחי: ניהלנו בעבר.

חנה טירי: אנחנו עושים את זה.

גלעד ארדן: איך ניהלתם?

גלעד ארדן: לפני שנייה עורכת הדין טירי אמרה לעורכת הדין בנדלר שלא אכפתם את זה כיוון שהתקנות לא- - - נאמר או לא?

חנה טירי: דרך סעיף ההטעיה זה נאכף, לא דרך סעיף 15.

גלעד ארדן: אז אני אומר, למה לחכות עד ההטעיה, נקבע גם רף מינימלי של חובה לפרסם.

גלעד ארדן: אז יהיה לכם הרבה יותר קל להוכיח שהוא הטעה.

רני נויבאור: החובה לקיים מלאי סביר קיימת בתקנות וצריכה להישאר.

רני נויבאור: בכל מקרה, פשוט פחות מעניין במלאי המספר 50 אלף קוטג', אז אולי המקום לתקן את זה הוא במספר המינימלי שאני מציע.

רני נויבאור: אבל שיהיה ברור שכל עסק חייב להחזיק מלאי סביר.

חנה טירי: בלי קשר ל- - -

גלעד ארדן: זה מה שהצעתי מלכתחילה.

אתי בנדלר: היושב ראש מציע שני תנאים מצטברים:

אתי בנדלר: גם פרסום של מספר הפריטים שנמצאים במלאי וגם חובת החזקת מלאי סביר.

רני נויבאור: אבל מחיר המינימום יהיה רק לגבי ההיבט הפרסומי.

רני נויבאור: זה אולי פחות משנה שיש שני טון עגבניות, ומצד שני הוא חייב להחזיק מלאי סביר של עגבניות כשהוא פותח במבצע.

גלעד ארדן: זאת בדיוק ההבחנה שהתכוונתי אליה.

גלעד ארדן: ההבחנה לעניין הסבירות לא קיימת.

גלעד ארדן: בין אם זה מוצר זול או לא זול, הסבירות צריכה להתקיים.

גלעד ארדן: לעניין הפרסום- -

אתי בנדלר: חובת החזקת מלאי סבירה.

גלעד ארדן: - - בעניין הפרסום בכלי התקשורת אנחנו נדון לעשות הבחנה על-פי מחיר המוצר; האם השר יוכל להחריג בתקנות או שכבר נקבע בחוק, המשרד גם יתייחס- -

אתי בנדלר: אני מבינה שכל ההצעה מתמקדת כרגע על פרסום בתקשורת לגבי מבצעים מיוחדים, אם הבנתי נכון את דבריך בתחילת הדיון ובמהלכו.

גלעד ארדן: הבנת מצוין.

גלעד ארדן: אבל בתוספת ההעלאה של הסבירות מהתקנות לכאן.

גלעד ארדן: זה לא קשור לפרסום; הוא חייב להחזיק מלאי סביר בכמות סבירה.

גלעד ארדן: אלה היו שני הסעיפים.

גלעד ארדן: גברת חיה מיינר, יושב ראש ארגון איגוד הצרכנים.

גלעד ארדן: בבקשה, גברתי.

חיה מיינר: יש עכשיו דבר יותר חמור.

חיה מיינר: העיתונים מלאים בפרסומות של הרשתות הגדולות, שהמוצר השני בשקל, אבל לא כתוב כמה עולה המוצר הראשון.

חיה מיינר: צריך להסדיר את זה כי זה מטעה מאוד את הצרכנים.

חיה מיינר: בנוגע למספר המוצרים, מי יכול לבדוק כמה יש לו וכמה מותר – לפי דעתי, זה אפשרי.

חיה מיינר: הזכרת קודם את כרטיסי הטיסה.

חיה מיינר: היו הרבה תלונות שאנשים קנו כרטיס חודשים למפרע במבצע וכשבאו לקחת את הכרטיסים אמרו להם שאין מבצע, והם צריכים להוסיף עוד כמה מאות שקלים.

חיה מיינר: אני מבקשת לתקן את שני הדברים האלה – כמה עולה המוצר הראשון כדי לדעת האם יש לנו באמת הנחה כפי שצריך; ובנוגע לכרטיסי טיסה – יש בעניין זה אנדרלמוסיה גדולה, ויש לנו המון תלונות.

גלעד ארדן: אני שמח שאנחנו רואים עין בעין את הצורך בהצעת החוק.

גלעד ארדן: אנחנו נעבור להקראת הסעיף בהצעת החוק.

גלעד ארדן: נקרא את העקרונות שיעוגנו.

אתי בנדלר: אני אקרא את הדברים כפי שסיכמתי לעצמי כדי שאפשר יהיה לתקן את זה.

תקוה נוימן: סליחה.

תקוה נוימן: יש עוול בכל העניין הזה שאם אני קונה מוצר שפורסם, ואני רוצה להחליף אותו, אני משלמת את המחיר הקודם; אני לא מקבלת את אותה פריבילגיה שהייתה לי בקנייה של המוצר בעת הפרסום.

תקוה נוימן: לעניין הזה הייתי גם מבקשת תשומת לב.

רונית תירוש: לא נשמע הגיוני.

גלעד ארדן: לא הבנתי.

תקוה נוימן: אם אני למשל קניתי משהו שהיה בפרסום, ואני מחזירה אותו, על המוצר השני אני כבר משלמת את המחיר המלא.

גלעד ארדן: המוצר השני גם במבצע?

תקוה נוימן: הוא גם במבצע, אבל כבר מחייבים אותי לשלם את המחיר המלא הקודם.

ראובן קמחי: אי אפשר לקנות את המוצר הראשון חינם, ואת השני בשקל.

תקוה נוימן: לא, אף אחד לא רוצה לקנות אותו בחינם.

ראובן קמחי: זה מה שהגברת מסבירה כאן.

תקוה נוימן: לא.

תקוה נוימן: אתה משלם, אבל כשאתה בא להחליף את המוצר אתה צריך לשלם לפי המחיר המלא.

תקוה נוימן: הדברים האלה נעשים.

גלעד ארדן: אבל גברתי, זה לא קשור כל-כך להצעת החוק הספציפית שכרגע נדונה.

תקוה נוימן: לדעתי, אפשר גם להגדיר את עניין מספר הפריטים גם בימים מסוימים.

תקוה נוימן: כשאתה מגדיר אותם בימים מסוימים אתה יודע שבימים האלה אתה בא, ועדיין יש לך המוצר.

גלעד ארדן: אבל אני לא יכול לכפות על העוסקים אם המספר המינימלי של הפריטים שהם התכוונו למכור- -

תקוה נוימן: אתה יודע פחות או יותר כמה אתה מוכר ביום, אז אפשר לחלק את זה עד תאריך מסוים לימים.

גלעד ארדן: מה שכן, ואת זה נכניס בחוק כי המשרד הסכים, שיהיה ברור שאם העוסק יודע שהפריט שבמבצע הסתיים, ויהיה פרסום מטעה באותו יום ברדיו או במקום אחר שעדיין מזמין את האנשים לבוא לאותו מבצע, ייקבע איסור מפורש שהוא חייב להסיר את הפרסום הזה.

גלעד ארדן: זה היה העיקרון השלישי שדיברנו עליו.

גלעד ארדן: עורכת הדין טירי, את רוצה לנסח את זה אולי עבור הוועדה?

חנה טירי: כן.

חנה טירי: אנחנו נציע נוסח.

גלעד ארדן: תעבירי אותה לעורכת הדין בנדלר.

חנה טירי: מאה אחוז.

אתי בנדלר: אלה שלושת העקרונות שחלקם סיכמתי, ונשמע אחר-כך השלמות ותיקונים: העיקרון הראשון אומר: "עוסק המפרסם הודעה בכלי תקשורת על מכירה מיוחדת של טובין או של שירותים" – משום-מה הצעת החוק מדברת גם על שירותים, ואילו הצעת משרד התמ"ת מתייחסת רק לטובין, וזה דבר שצריכים להגדיר.

חנה טירי: זה צריך להיות גם על שירותים.

אתי בנדלר: גם על שירותים.

אתי בנדלר: בסדר.

אתי בנדלר: "עוסק המפרסם הודעה בכלי התקשורת על מכירה מיוחדת של טובין או של שירותים יכלול בפרסום את המספר המזערי של הפריטים הכלולים באותה מכירה".

אתי בנדלר: עיקרון שני: "עוסק המודיע ברבים או במקום העסק, לרבות בפרסום, כמובן, על מכירה מיוחדת של טובין או של שירותים, יחזיק מלאי סביר של הפריטים הכלולים במכירה המיוחדת, אלא אם כן ציין העוסק בהודעתו, אחרת".

אתי בנדלר: לעניין זה "מלאי סביר", צריך לדון האם זה בהתחשב במהות ובהיקף ההודעה ברבים, כפי שמשרד התמ"ת הציע או שזה צריך להיות רחב יותר באופן שזה יהיה בהתחשב במהות הטובין או השירותים, בהיקף העסק אולי, ובהיקף ההודעה ברבים.

אתי בנדלר: כי זאת שאלה איך קובעים מהו מלאי סביר לצורך העניין.

גלעד ארדן: זה די דומה.

אתי בנדלר: לא, כי משרד התמ"ת הציע ש"המלאי הסביר ייקבע אך ורק בהתחשב בראות ובהיקף ההודעה ברבים", ואני חושבת שזה מצומצם מדי.

אברהם בירנבאום: לא.

גלעד ארדן: זה לטובת

גלעד ארדן: כם מבחינת שיקול הדעת.

גלעד ארדן: ההגדרה שהצעתם ש"סביר" נבחן בהתאם להיקף הפרסום עצמו.

גלעד ארדן: מציעה עורכת הדין בנדלר שתהיה לכם אפשרות גם לקבוע סבירות בהתאם לסוג המוצר שמדובר בו.

אתי בנדלר: כתוצאה מהיקף העסקים- -

גלעד ארדן: לדוגמה, מושבים בטיסה זה דבר שמסתיים, אבל יש מוצרים אחרים שאם הם נגמרים אפשר להזמין עוד מהספק ולמכור אותם.

יצחק קמחי: אפשר להכניס את זה כחלופה נוספת.

אברהם בירנבאום: מי יקבע מה זה "סביר"?

גלעד ארדן: היועצת המשפטית של משרד התמ"ת.

אתי בנדלר: ואם היא תפעיל את שיקול דעתה בצורה לא ראויה, אז בית המשפט.

אברהם בירנבאום: וכל בית משפט יפסוק אחרת ויריץ את הסוחרים לבית המשפט.

גלעד ארדן: זה מין תחביב כזה.

אברהם בירנבאום: במקרה זה ההצעה המקורית של משרד התמ"ת- -

יצחק קמחי: מר בירנבאום, חשבתי שאתם רוצים שיריצו אתכם לבית המשפט כי אין מספיק אכיפה, אז מה קרה פתאום?

אברהם בירנבאום: שהם לא יריצו אותנו לשווא.

גלעד ארדן: הערה לדבריה של עורכת הדין בנדלר?

חגית כפרי: כן.

חגית כפרי: אני מאל-על.

גלעד ארדן: אתם חברת תעופה?

חגית כפרי: אנחנו חברת תעופה.

חגית כפרי: חשוב לומר שאנחנו בהחלט מכירים בחשיבות של ההגנה מפני - - - צרכנית, וגם בסך-הכול - -

גלעד ארדן: אני לא הזכרתי את שמכם היום, כמו ששמת לב.

חגית כפרי: נכון.

חגית כפרי: בהצעת החוק כפי שתתוקן, זאת אומרת, שיושם הנושא של העדכון שהוא בלתי ישים וגם הנושא של המזערי – בסך הכול אנחנו מברכים על זה.

חגית כפרי: מה שכן, צריך לזכור שיש פה אחריות פלילית, כמו שאמרתם.

חגית כפרי: לקבוע מדד לא מדיד של "סביר" ולתחום אותו בצורה כל-כך מצומצמת זה מאוד בעייתי.

חגית כפרי: צריך להתחשב גם במוצר ובשירות וגם בנסיבות.

חגית כפרי: למשל, במקרה שלנו לא לגבי כל יעד המלאי הוא אותו מלאי.

חגית כפרי: העניין של "סביר" פותח פתח רב לפרשנות, ולכן הוא עלול להיות מאוד בעייתי, וכשאתה שם אותו בסעיף יש עליו גם אחריות פלילית.

יצחק קמחי: אבל הפרשנות מתחילה בזה שאתם מפרסמים את זה בצורה כזאת.

יצחק קמחי: אתם יוצרים את הפרשנות או את הציפייה לכמות מסוימת.

חגית כפרי: לא, הציפייה מטופלת בנושא כמות הפריטים שעלינו לפרסם, וזה מוסדר כבר.

חגית כפרי: העניין הוא להוסיף את החובה שיהיה מלאי סביר, כשבעצם אתה פותח פתח לפרשנות רחבה מאוד.

חגית כפרי: צריך לזכור שההגדרה של מכירה מיוחדת היא מאוד רחבה בחוק.

חגית כפרי: זה חל כמעט על כל דבר שהוא לא בעסקים השוטפים של החברה.

חגית כפרי: אז להגיד שאנחנו צריכים להחזיק מלאי סביר – מה זה אומר מלאי סביר?

חגית כפרי: הזמן?

חגית כפרי: המוצר?

חגית כפרי: השירות?

חגית כפרי: יש המון פרמטרים שיכולים להשפיע על מה שזה אומר "סביר".

חגית כפרי: כמו-כן כל שוק, ומה שמאפיין אותו; האם יש באמת אפשרות לבחון כל ענף וענף?

חגית כפרי: אני לא בטוחה שזה יוכל לעמוד בזה, וזה מטיל עלינו הכבדה מיותרת, לדעתי, כי החוק כבר בסעיף 2, 4 ו-7 מגן מפני הטעיה.

חגית כפרי: בסעיף הזה הוא יוצר הכבדה נוספת לעניין כמות הפריטים.

חגית כפרי: לייצר הכבדה נוספת של "המלאי הסביר", שאנחנו פותחים פה פתח נרחב לפרשנות – זה נראה לי בעייתי.

יצחק קמחי: רק כדי להיות בטוח שאני מבין את מה שאת אומרת.

יצחק קמחי: את אומרת שאם את מפרסמת טיסה לאמסטרדם ב-300 דולר ורושמת ליד "שלושה כרטיסים", אין צורך יותר בסבירות כי אמרת כמה כרטיסים את מפרסמת, ובזה זה אמור להיגמר.

חגית כפרי: כן.

חגית כפרי: ניתן מענה כבר בחלק הראשון.

זאב פרידמן: זה לא יהיה בעיתון, זה יופיע לך בשלטי החוצות- -

קריאה: כל הקודם, זוכה.

זאב פרידמן: - - וכמובן באותיות שתוכל לראות רק עם טלסקופ מתוך המכונית בכביש מהיר, תוכל לראות שזה באמת רק שלושה כרטיסים.

גלעד ארדן: לצורך העניין אפשר בקריאה הבאה גם לדון האם גודל הפונטים של מספר הפריטים צריך להיות כגודל המחיר.

זאב פרידמן: מעולה.

זאב פרידמן: זה בכלל נושא שצריך להסדיר אותו.

גלעד ארדן: יכול להיות שצריך לקבוע גם את זה, אני לא שולל את מה שאמרת.

יצחק קמחי: זה קיים אגב בהצעה ממשלתית שנמצאת על שולחן הוועדה בדיוק בנושא של גודל אותיות בפרסומים.

חנה טירי: זה נמצא על שולחן הוועדה.

חנה טירי: היה דיון אחד, ואנחנו ממתינים לדיונים הבאים.

גלעד ארדן: היה דיון אחד?

גלעד ארדן: זה תיקון 22?

חנה טירי: משהו כזה.

חנה טירי: יכול להיות שעם הזמן כבר עברו הצעות חוק פרטיות אז זה כבר לא 22, אבל אנחנו ממתינים לדיון.

גלעד ארדן: בשלב זה נשאיר את זה על-פי הצעת התמ"ת, שהיקף הפרסום בלבד ישליך על הסבירות.

גלעד ארדן: אם משרד התמ"ת חושב שיש צורך נדון בזה בקריאה הבאה.

חגית כפרי: מה הכוונה "בהיקף הפרסום"?

גלעד ארדן: - - - אז את שואלת מה הכוונה?

גלעד ארדן: זה כבר קבוע היום בתקנות.

גלעד ארדן: אני מקווה כיועצת משפטית שם את ודאי מכירה את התקנות, ואתם ודאי פועלים לפיהן כבר היום.

חגית כפרי: בהחלט.

גלעד ארדן: אז אנחנו בסך-הכול מעלים רמה את התקנות לחקיקה ראשית.

אתי בנדלר: העיקרון השלישי קובע שאם הסתיים מלאי הטובין או השירותים הכלולים במכירה המיוחדת, לא ימשיך העוסק להודיע או לפרסם את דבר קיום אותה מכירה.

אתי בנדלר: העיקרון הרביעי מסמיך את השר לקבוע בתקנות שהוראות הסעיף הקטן הראשון שדיברנו עליו, דהיינו פרסום המספר המזערי של הפריטים הכלולים באותה מכירה מיוחדת לא יחולו על טובין או על שירותים שמחירם לצרכן אינו עולה על סכום שקבע או "על סוגי טובין או שירותים", אני מציעה להוסיף.

אתי בנדלר: השאלה היא גם אם אתה רוצה את אישור ועדת הכלכלה של הכנסת על התקנות האלה.

אברהם בירנבאום: בוודאי.

גלעד ארדן: אתה אומר "בוודאי"?

גלעד ארדן: זה הפוך מהאינטרס שלך, אדוני.

גלעד ארדן: מה שהקריאה היועצת המשפטית הוא שהחוק יחול על כולם, ושר התמ"ת, באישור ועדת הכלכלה, יוכל לקבוע מחיר מסוים שאם המוצר זול ממנו, החוק לא חל עליו.

חנה טירי: לא החוק- - -

אתי בנדלר: אני הצעתי להחיל את זה או "על סוגי טובין או שירותים"

אברהם בירנבאום: אני כבר ציינתי שצריך את האישור של הוועדה.

גלעד ארדן: זה מסלול ארוך יותר להחרגה.

אברהם בירנבאום: בסדר.

אברהם בירנבאום: אבל אי אפשר לתת סמכויות בלתי מרוסנות לשר שהיום הוא שר, ולפי רצונו – ואני מניח שגם רצונך בקרוב, הוא עלול לא להיות שר.

גלעד ארדן: הוא עשוי.

גלעד ארדן: לצערי, הוא לא "עלול" ולא "עשוי".

אברהם בירנבאום: מאחר שזה יום הצרכן, היה רצוי שהוועדה תשים לב למספר השינויים בחוק הגנת הצרכן ובתקנותיו שמשרד התמ"ת מציע ושהוועדה מציעה.

אברהם בירנבאום: בשנתיים האחרונות מספר השינויים גדול יותר מכלל השינויים בחוקי הגנת הצרכן בכל מדינות האיחוד האירופי.

גלעד ארדן: על מה זה מעיד?

גלעד ארדן: זה מעיד שחברי הכנסת מקבלים הרבה מאוד תלונות מהציבור, אדוני.

גלעד ארדן: זה הדבר היחיד שזה מעיד עליו.

אברהם בירנבאום: זה מעיד על מה שאמר עורך דין לוינסון.

אברהם בירנבאום: זה מעיד על כך שהסוחרים ופקחי משרד המסחר והתעשייה, וכמובן, הצרכנים כבר לא מצליחים לעקוב אחר השינויים התכופים, וזה גורם לזילות החוק ולזילות התקנות.

גלעד ארדן: אדוני צודק חלקית, לכן צריך לתת יותר כלים בידי צרכנים ולהגביר את ההרתעה על הסוחרים.

גלעד ארדן: לכן אמרתי שבקריאה הבאה נדון גם על ענייני פיצוי לדוגמה בהקשר החוק הזה.

גלעד ארדן: עורכת הדין פיליפ, בבקשה.

עירית פיליפ: אני לא מבינה למה לא לקבוע מלכתחילה בחוק את ההחרגה שיש סכום מינימום שעליו זה לא לא יחול, כי אחר-כך עד שיותקנו תקנות הכלל יחול, ואם תהיה הסכמה שזה לא סביר – ועד שיותקנו תקנות, ואם יותקנו תקנות- -

גלעד ארדן: הבנתי את טענתך, הרשי להשיב.

גלעד ארדן: כיוון שהטענה הזאת הועלתה בפניי בימים האחרונים וטרם הספקתי לבחון אותה לעומק, בשלב זה כדי שלא תיטען טענת נושא חדש, כבר הכנסנו איזשהו מסלול ביניים שמאפשר לשר להוציא תקנות.

גלעד ארדן: אמרתי במפורש שנדון בהרחבה, ועד אז נבחן לעומק את עניין החרגת תחומים מסוימים או מוצרים ושירותים על-פי המחיר שלהם.

גלעד ארדן: אבל בשלב זה כבר הכנסנו איזשהו מסלול.

גלעד ארדן: זה לא "כזה ראה וקדש", ואפשר יהיה גם לשנות אותו לסוג כזה של החרגה בקריאה הבאה.

גלעד ארדן: זה לא הדיון האחרון בחוק הזה.

לאה ורון: נציג האוצר, אוהד רייפן, רפרנט מסחר התעשייה והמסחר, באגף התקציב באוצר מוסר כי ההצעה אינה כרוכה בעלות מתקציב המדינה.

לאה ורון: אני מניחה שעל אף השינויים שעשתה הוועדה עדיין ההצעה לא כרוכה בעלות תקציבית.

גלעד ארדן: המדינה עושה משהו במבצע?

קריאה: - - -

גלעד ארדן: יש למשרד המשפטים והתמ"ת עוד הערות?

אמנון כהן: מסכימים לכל מה שאמרת.

גלעד ארדן: אם כך, אני מעמיד להצבעה לקריאה הראשונה את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – גילוי נאות של כמות פריטים המוצעים במכירה מיוחדת), התשס"ח-2007 בהתאם לעקרונות שנוסחו סופית, אך הוקראו כבר על-ידי עורכת הדין בנדלר.

גלעד ארדן: מי בעד?

גלעד ארדן: הצעת החוק אושרה פה אחד.

גלעד ארדן: תודה, הישיבה נעולה.