ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 77, 2008-02-26 11:00

בנימין אלון: שלום לכולם.

בנימין אלון: ברכה רשמית לחדר החדש ולענת, שהיא הגורם היציב והקבוע בוועדה, ולאיילת.

בנימין אלון: אתם תיהנו מזה יותר מכל יושבי הראש המתחלפים, אבל אנחנו נעשה ככל יכולתנו, כל אחד בגזרת הזמן שלו.

בנימין אלון: אנחנו עוסקים היום בנושא שמשיק למדע ולחברה וליישוב הארץ, ההיי-טק בפריפריה.

בנימין אלון: נקרא לזה כך אבל בפירוש נבחן את נושא הפריפריה כולל הקיים, אם זה לו-טק או דברים אחרים, ואיך אותו משפרים, עם כל מה שנצליח לעשות.

בנימין אלון: אני פותח בזה את הישיבה.

בנימין אלון: חברת הכנסת עמירה דותן בקשה ממני להעלות את הנושא אלא שנבצר ממנה להשתתף ואני מביא את התנצלותה.

בנימין אלון: נמצאים אתנו סגן המדען הראשי, דוקטור שאול פריירייך וגברת רינה פרידור, מנהלת פרויקט החממות.

בנימין אלון: אנחנו חייבים לבוא לביקור שם, מזמן הבטחנו ולא באנו לסיור בשטח וזה לא בסדר.

בנימין אלון: ההפסד כולו שלי, וזו לא מליצה.

ענת לוי: יש הרבה חממות, תבחר איזה.

בנימין אלון: כמה שיותר.

בנימין אלון: יש לנו נציגים של משרד החינוך, דוקטור רונית אשכנזי מהמינהל למדע וטכנולוגיה במשרד החינוך, גרשון כהן, מנהל תחום טכנולוגיה במשרד החינוך.

בנימין אלון: ממשרד המדע יוסף ון זוהרן, ראש תחום מדעים מדויקים.

בנימין אלון: לא הגיעו מהמרכז לשלטון מקומי.

בנימין אלון: מר וקס מהתאחדות התעשיינים, מטעם חברות הגיע מר שמואל שעיה, "ארדיקס תכנה ומערכות".

שמואל שעיה: יזמנו פרוייקטים של חרדים לתכנה, עולים חדשים לתכנה.

בנימין אלון: מר עודד חרמוני, שמייצג את החממה הטכנולוגית מיט"ג היי-טק ונצ'רס בקצרין.

עודד חרמוני: אנחנו מייצגים גם קבוצה שנקראת "קפיטל פוינט", שמחזיקה בשתי חממות, האחת באופקים והשניה בקצרין, שתיהן חממות פריפריאליות שמעסיקות עשרות עובדים ובונות עשרות חברות.

רוני פלמר: אני מתנועת "אור" שעוסקת בהשארת והעברת משפחות לנגב ולגליל.

בנימין אלון: נמצאים כאן ממחלקת מחקר ופיתוח של הכנסת.

בנימין אלון: הדיון פתוח ופומבי וכל אחד יכול להצטרף.

בנימין אלון: נפתח בדבריו של דוקטור פריירייך, שיציג את הדברים.

בנימין אלון: כמו כן נמצא פה פרופסור אריה אלדד, חבר הכנסת.

שאול פריירייך: אתייחס בדבריי לפעילויות של לשכת המדען הראשי, שעוסקת בנושאי המו"פ בפריפריה.

שאול פריירייך: הדבר הראשון הוא החוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשיה, שמכוחו אנו פועלים והוא נותן אפשרות לתת תוספת של 10% או 25% לתעשיות שהבקשות שלהן מאושרות על ידי ועדת המחקר.

שאול פריירייך: התוספת הזאת ניתנת מעל ומעבר להיקף האישור שקבעה הוועדה.

שאול פריירייך: ועדת המחקר יכולה לקבוע שיעור השתתפות מדינה של 20%, 30%, 40% או 50% כאמור בחוק, ועל השיעורים האלה ישנה התוספת שציינתי, שהיא תוספת אוטומטית בהתאם למיקום החברה באזור פיתוח א' או באזור קו עימות.

שאול פריירייך: כאמור, באותו חוק לעידוד השקעות הון והתקנות הנלוות לו, שכרגע לצערי אינן מופעלות מכיוון - -

בנימין אלון: ברשותך, המדען הראשי של משרד התמ"ת, שם נמצא הכסף הגדול שמדינת ישראל משקיעה בנושא של היי-טק בכלל מדינת ישראל.

בנימין אלון: מדינת ישראל נחשבת, ותקן אותי אם אני טועה, מהראשונות ביחס של ההשקעה מתוך התקציב באחוזים - -

שאול פריירייך: באחוזים כ-4.5.

שאול פריירייך: נכון.

בנימין אלון: - - למדינות אחרות, כשהחלק הארי מזה זה בלשכה שלכם.

שאול פריירייך: גם זה נכון.

שאול פריירייך: החלק הארי הנוגע לתעשיה.

שאול פריירייך: צריך לזכור שהמספר שנקבת בו כולל מחקר ופיתוח באוניברסיטאות, במכוני מחקר וכן הלאה.

שאול פריירייך: לא כל תקציבנו הוא זה שתורם לנקודה הזאת, אבל יש לנו נתח משמעותי.

בנימין אלון: אתה יכול להגיד באחוזים כמה מתוך הנתח הגדול הזה מושקע בפריפריה?

שאול פריירייך: נתתי לענת חומר לחלק לכל חברי הוועדה, נתונים שמתייחסים לשלושה גופים: קרן המו"פ - -

בנימין אלון: הטבלאות האלה?

שאול פריירייך: הן מצויות בתוך החומר שהעברנו לרועי, אבל תקבלו תמונה יותר בולטת.

שאול פריירייך: החלק הראשון בטבלה מדברת על קרן המו"פ, הקרן הגדולה בלשכת המדען הראשי, גדולה מבחינת תקציבה, פועלת בהתאם לחוק.

שאול פריירייך: אתם יכולים לראות את תמונת התקציב מ-2002 ועד 2007.

שאול פריירייך: יש מספרים למעלה שמראים על אותה ירידה שאנחנו סובלים ממנה באופן כללי, ומוצאת את ביטויה גם בתחום הזה, וכל עמודה מחולקת לשניים, כלומר, החלק שניתן באופן כללי והחלק השני הוא החלק שניתן בפריפריה.

שאול פריירייך: אז אם ניקח ונעשה סכימה של הכל נקבל כ-665 מיליון שקלים שניתנו בשנים 2002 עד 2007 לתעשיה בפריפריה, והתקציב הכולל הוא - -

בנימין אלון: ב-2007 נתתם 96 מיליון שקל, שהם 10% מהתקציב לעומת 2005, שזה היה 18%, או לעומת 2004 שזה 14%.

שאול פריירייך: נכון, אבל צריך לזכור שבאחוזים נמוכים יותר כל שינוי קטן, כלומר, עוד 2,3 מפעלים שהם גדולים יותר, יכולים לשנות את התמונה.

שאול פריירייך: התמונה הכוללת על פני כל השנים 2002-2007 היא 10% מכלל תקציב לשכת המדען הראשי בקרן המו"פ מופנים לתעשיה בפריפריה.

בנימין אלון: קרן המו"פ זה החלק הארי.

שאול פריירייך: זה החלק הארי שעובד מכוח החוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשיה.

בנימין אלון: תגדיר לי את הפריפריה.

בנימין אלון: בחוק עידוד השקעות הון?

שאול פריירייך: כל אותם מקומות שהם אזורי פיתוח א' ואזורי קו עימות.

בנימין אלון: ירושלים?

שאול פריירייך: אזור פתוח א'.

שאול פריירייך: לשכת המדען לא מגדירים את המיקומים האלה אלא אם נקבעים בהחלטת ממשלה.

בנימין אלון: פריפריה זה למעט חיפה ורעננה ותל אביב.

בנימין אלון: כל מדינת ישראל.

שאול פריירייך: למעט אותם מקומות שאינם במפה.

שאול פריירייך: אני אומר את זה בכוונה כי לעתים המקומות השונים מקיימים דיונים, לא אתנו, על הכנסתם או הוצאתם מאותם מקומות.

בנימין אלון: אם הפריפריה בחוק השקעות הון כוללת את ירושלים, את הנגב, את הגליל, את יהודה ושומרון, מה לא?

שאול פריירייך: כל מקום שבו יש תעשיה שמגישה בקשה וזו מאושרת, תקבל גם תוספת של 10% מעבר לאמור כאן.

שאול פריירייך: ואז תראו שבתוך כל השנים האלה נתנו תוספת של 57 מיליון שקל בסך הכל מ-2002 ועד 2007 שזה ה-10%, ו-25% ל-21 מיליון שקל.

שאול פריירייך: אם אני צריך לומר את המספרים, הם לא גדולים.

בנימין אלון: סליחה שאני קוטע אותך.

בנימין אלון: גברת פרידור, מתוך 24 חממות, אני מבין ש-23 מופרטות?

רינה פרידור: רוב החממות מופרטות.

רינה פרידור: גם ה-2 שלא, נמצאות היום בתהליך הפרטה.

בנימין אלון: זאת אומרת, שאני לא יכול להגיד שהיום המדינה משקיעה בחממות.

רינה פרידור: רגע, המופרטות מקבלות מהמדינה אפילו יותר מהחממות שקיבלו קודם, הן לא מקבלות פחות.

רינה פרידור: המדינה משתתפת ב-85% מההוצאות לכל פרוייקט, עדין המדינה נושאת בזה.

רינה פרידור: להפרטה יש משמעות אחרת, לא זה שהמדינה מכניסה כסף.

רינה פרידור: המדינה מכניסה יותר כסף ויש לה משמעות בכך שהצלחנו להביא גורמים מאוד חזקים שמביאים עוד הרבה יותר כסף מול הכסף של המדינה, שלא פחת.

רינה פרידור: זאת היתה המשמעות של ההפרטה.

רינה פרידור: הכנסנו בעלים חדשים - -

בנימין אלון: זו משמעות ייחודית.

רינה פרידור: נכון, באים ללמוד את זה מכל העולם.

בנימין אלון: אז מה יש למדינה עדין?

בנימין אלון: היא אחד השותפים?

רינה פרידור: המדינה לא שותפה כי היא לא רוצה להיות שותפה.

רינה פרידור: המדינה מבקשת שאם פרוייקט מצליח, יחזירו לה את המענק או את ההלוואה שהיא כמו מענק בדיוק פלוס ריבית, וזהו.

בנימין אלון: אני חוזר לדוקטור פריירייך.

בנימין אלון: אצלך הציור הוא שהמדינה, אני לא מדבר על המשקיעים שמשתתפים, המדינה משקיעה בפריפריה באיזה אחוז?

שאול פריירייך: בטבלה הבאה תראה את זה.

רינה פרידור: מתוך 24 חממות, רק 6 חממות נמצאות, כולל חיפה, באזור המרכז.

רינה פרידור: כל השאר הן חממות פריפריאליות כולל ירושלים.

רינה פרידור: ולכן, רוב הכסף הולך לפריפריה באופן טבעי.

שאול פריירייך: תראה תמונה שונה לגמרי, כמו שאמרה רינה.

שאול פריירייך: אני מדבר על 2002 עד 2007, מתוך תקציב כולל של 900 מיליון, כמעט 700 מיליון מוצאים לחממות בפריפריה, 75% בממוצע.

שאול פריירייך: זו תמונה הפוכה לגמרי.

שאול פריירייך: קיבלתם ממני חומר לתכנית "מגנט", שהיא תכנית של מאגדים ואנחנו דלינו את אותן חברות שנמצאות ומשתתפות במאגדים שונים, ונמצאות בפריפריה.

שאול פריירייך: זו לא תכנית לאותן חברות אלא כל אחת מהחברות כאן נמצאת במאגד עם חברות אחרות במרכז הארץ, ונתתי את החלק התקציבי היחסי שלהן.

שאול פריירייך: דבר נוסף שעשינו, חוזר מדען ראשי שהוא מיוחד לנושא התעשיה המסורתית, כאשר הפעולות שנעשו הן כאלה: האחת - -

בנימין אלון: אפשר לעצור רגע?

בנימין אלון: סדר העבודה אצלכם, בקרן המו"פ, זה פר בקשה שעוברת את תהליכי האישור.

בנימין אלון: אתם לא משקיעים בחזון של שינוי, מדיניות, טווח, אזורים וכולי.

בנימין אלון: אתם דנים פר בקשה.

בנימין אלון: היה ורוב הבקשות ורוב העסק יהיה באזור שהוא לא פריפריאלי, אתם תתייחסו עניינית לדבר הזה.

בנימין אלון: אני טועה?

שאול פריירייך: כללית אתה צודק.

שאול פריירייך: הדרך שלנו היא לבדוק בקשה לגופה.

שאול פריירייך: והיה והמיקום שלה מרוחק, כאמור באזורי פריפריה, כי אז הוא מקבל תוספת שאמורה לפצות, לפחות חלקית , על הריחוק - -

בנימין אלון: לא תתנו אפליה מתקנת על חשבון האיכות אלא היה והבקשה תתקבל, והיא גם באזור פריפריאלי, היא תקבל יותר כסף.

שאול פריירייך: כמעט.

שאול פריירייך: זה נכון באופן כללי, למעט נושאים שבהם אנחנו נותנים להם והם הוכרזו כנושאים בעלי עדיפות.

שאול פריירייך: מה שנוגע לפריפריה באופן מובהק, אחד הנושאים, זו התעשיה המסורתית.

שאול פריירייך: מדוע זה נוגע לפריפריה?

שאול פריירייך: כי חלק מהתעשיה המסורתית מרוכזת בפריפריה וככזאת היא הוכרזה כמועדפת.

שאול פריירייך: העדיפות מתבטאת באופן כללי בתהליך הבדיקה, ברמה הנדרשת בשלבים הראשונים על מנת לעודד את התהליך הזה, ושוב, זה מוצא את ביטויו באופן מובהק בפריפריה.

בנימין אלון: כלומר, אם יש בקשה למחקר ופיתוח בתחום של תעשיית אלקטרוניקה רגילה או טקסטיל או לו-טק, במה?

שאול פריירייך: בתעשיה המסורתית, כהגדרתה בלמ"ס.

שאול פריירייך: טקסטיל הוא דוגמה טובה.

שאול פריירייך: והיה ותגיש בקשה, כי אז דרך הטיפול בבקשה יהיה שונה מזו שאנחנו עושים לגבי תעשיית ההיי-טק.

בנימין אלון: למה היא שונה מאלקטרוניקה, שהיא לא עלית, היא לא היי?

שאול פריירייך: תעשיית האלקטרוניקה היא תעשיית היי-טק לכל ענין ודבר.

בנימין אלון: בכל מגזר שלה?

אריה אלדד: מי שמציע לפתח מכונת כביסה חדשה, מהפכנית, משולשת ועובדת באלכסון, זה נחשב תעשיה מסורתית?

שאול פריירייך: סביר להניח שלא כי ישנם קריטריונים מאוד ברורים כמו שיעור ההוצאה למו"פ באותה תעשיה, מחזור התעשיה הזאת והגדרתה בלמ"ס כשייכת.

שאול פריירייך: אנחנו לא עוסקים בסיווג הפרטני, אני מניח, לשאלתך, שספק אם היתה נכללת ככזאת, יתכן.

שאול פריירייך: תלוי מה היא היתה רוצה לעשות.

שאול פריירייך: אם היתה חברה ישראלית שרוצה לחולל מהפך בכל שיטת הכביסה כמו הקוריאנים, יכול להיות.

שאול פריירייך: הענין שנשאלתי לגביו הוא האם אנחנו כן או לא יוזמים משהו, אז יוזמה בפירוש יש, כמו למשל החרגה במתן עדיפות לתחום, והתחום הוא תעשיה מסורתית, שזה גם תעשיית הביו-טכנולוגיה והננו-טכנולוגיה, אבל זה נוגע פחות לנושא של הפריפריה.

בנימין אלון: יש לכם מדיניות שדרוג תעשיות מסורתיות או הכנסת רכיבים של היי-טק לתוך התעשיות המסורתיות, כמו שכל השירותים מלאים ברכיבים של טכנולוגית מידע וכל הדברים האלה.

שאול פריירייך: השאלה טובה והתשובה עוד יותר: במסגרת השדרוג של התעשיה המסורתית ומתן העדפה לה, מתבצע גם תהליך של שדרוג בתחומים שונים.

שאול פריירייך: לדוגמה, מתן אפשרות לחברות בתחום הזה לקבל ייעוץ שבו המדינה באמצעות זרוע שלנו, זרוע שנקראת מת"י-מו"פ, ניתנות שעות ייעוץ לחברה במימון נדיב של 75% של המדינה, עד 120 שעות של יועצים ספציפיים לאותם תחומים.

שאול פריירייך: אנחנו מכירים בהוצאות שונות של התעשיה המסורתית, שלא מוכרות בתעשיה האחרת, תעשיית ההיי-טק.

שאול פריירייך: אגב, כשאני אומר "תעשיה מסורתית", זה גם מסורתית וגם מסורתית-מעורבת.

שאול פריירייך: הלמ"ס מגדיר 3 קטגוריות: היי-טק, מסורתית, מסורתית מעורבת.

רועי גולדשמידט: יש 4 קטגוריות.

שאול פריירייך: נכון, יש גם עלית מעורבת.

בנימין אלון: מר וקס, אפשר לצרף אותך לדיון?

בנימין אלון: אתה כאילו הצרכן של הקרן.

בנימין אלון: בית חרושת מסורתי, קונבנציונאלי, איך הוא יודע מה הוא יכול, איך הוא יכול להשתדרג, איפה אתם בתוך העסק, מה הוא יכול לקבל מהקרן?

בנימין אלון: אני מבין שרוב התעשיה בפריפריה היא כזאת.

בנימין אלון: אחדד את דבריי: הבנתי מדוקטור פריירייך זה שהם חייבים לעבוד מול בקשות.

בנימין אלון: יש להם קריטריונים אבל האם אצלך מתנקז הענין הזה של לכוון ולהכווין ולעודד שדרוג וכולי של התעשיות המסורתיות?

בנימין אלון: איך זה מתבצע?

שלמה וקס: אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם, אני מנכ"ל איגוד תעשיות האלקטרוניקה והתכנה, שהוא חלק ולא חלק של התאחדות התעשיינים.

שלמה וקס: לגבי התעשיה המסורתית, אני באתי לדיון על ההיי-טק בפריפריה ולא בדיוק על המסורתי, אבל היות ואני בקיא והייתי שותף לוועדת מקוב אומר כמה דברים.

שלמה וקס: החליטו במשרד המדען, כמדיניות, להוביל מהלך שגם להכניס קדמה או כמו שאתה אומר קצת היי-טק בתוך התעשיה המסורתית כדי לקדם אותה, כי יש טענה שאומרת שאם נקדם אותה, יש לה פוטנציאל לייצוא הרבה יותר גדול.

שלמה וקס: נותנים העדפות וההתאחדות עושה מהלכים באיגוד תעשיות המתכת והחשמל לעודד פניות וגם בלשכת המדען יש חלק מפעילות אילט"מ כדי לשפר תהליכים ודברים מהסוג הזה.

שלמה וקס: זה תהליכים שלא יהיו מהיום למחר.

שלמה וקס: יש קריטריונים ברורים בלשכת המדען - -

בנימין אלון: יש לכם דסקים של אינפורמציה, אתם עושים ימי עיון וכולי?

שלמה וקס: אני אנסה לייצג את תעשיות המתכת והחשמל.

שלמה וקס: יש הזדמנויות עסקיות וכולי.

שלמה וקס: יש מהלכים שההתאחדות מובילה ביחד עם גופים נוספים כדי לעודד את התעשיה המסורתית.

שלמה וקס: אני, אישית, עוסק בתעשיית ההיי-טק.

אריה אלדד: שאלה לשאול: הזכרת את הננו-טכנולוגיה והביו-טכנולוגיה, האם יש לכם מדיניות של העדפה, שאתם מודיעים לחוקרים ומכוני המחקר, לבעלי הענין בתחום, שב-5 השנים הקרובות יהיה תעדוף לחממות או לפרויקטים שעוסקים בתחומים האלה?

שאול פריירייך: אתחיל מנושא התעדוף באופן כללי.

שאול פריירייך: זה לא שאנחנו עושים אותו כהכרזה אלא להכרזה הזאת יש רגלים.

שאול פריירייך: אנחנו מחטטים רגלינו לימי עיון שנערכים באזורים כמו אזור התעשיה בשדרות, בצפון, ומביאים את כל המסר של התעדוף שניתן לתעשיה המסורתית, ותכף אחזור לשאלה שלך, באופן ברור מול קהל הקליינטים שלנו.

שאול פריירייך: עשרות משתתפים בהם, זה נעשה בחלקו בשיתוף פעולה עם ההתאחדות, עם הסקציות השונות, עם המתכת והפלסטיקה וכן הלאה.

שאול פריירייך: הנושא עצמו ידוע בצורה טובה מאוד לקהל היעד שלנו.

שאול פריירייך: יש תעשיות שאין להן מה לעשות אתם בשלב זה, אבל התעשיות העיקריות בתחום התעשיה המסורתית מודעות ויודעות היטב, והראיה לכך הוא השינוי המהותי שחל במספר ובהיקף הבקשות שמוגשות לנו.

שאול פריירייך: זה עוד לא אומר שאנחנו רוצים וזה לא מהיום למחר, אבל זה נעשה.

שאול פריירייך: באשר לשאלה לגבי הביו-טכנולוגיה והננו-טכנולוגיה, זה מול תעשיה ולא מול מכוני מחקר, אבל שם יש ישנן העדפות כמו בחממות, ורינה תרחיב על זה.

שאול פריירייך: דבר המדען הראשי, העובדות האלה ידועות לקהל היעד שלנו.

שאול פריירייך: הדברים האלה נעשים בפרסומים, בימי עיון ומובאים לכל האנשים.

שאול פריירייך: זה לא משהו שנמצא רק באתר שלנו, שהוא אתר סביר שנותן מידע מלא על מה שנעשה, אבל אנחנו גם יוצאים לשטח ומביאים את הדברים.

אריה אלדד: אבל מה התרגום של זה בהחלטות.

אריה אלדד: יש פקטור של 1.2 של סיכוי לקבל מענק?

שאול פריירייך: אנחנו עובדים במסגרת של חוק.

שאול פריירייך: החוק מאפשר לוועדה לתת שיעורי מענקים נמוכים של 30%-50%.

שאול פריירייך: התעדוף מתבטא בכך: 1.

שאול פריירייך: והיה ותכנית מאושרת באותם נושאים מועדפים, כי אז היא תמיד תקבל 50%.

שאול פריירייך: 2.

שאול פריירייך: אנחנו נותנים הקלות שונות בקריטריונים לגבי מהות ההוצאות.

שאול פריירייך: לדוגמה, זה יכול להיות אבי טיפוס מסוימים, תבניות מסוימות שאנחנו מכירים בערכים יותר גבוהים באותן תעשיות, על מנת לתת להם את המגיע להם.

שאול פריירייך: בנוסף, השינויים או הבחינה התקציבית נעשית עם גישה מאוד אוהדת מול האחרים, שזוכים לעתים לקיצוצים משמעותיים יותר על מנת להביא את הדברים למסגרת תקציבית.

שאול פריירייך: היד התקציבית הכוללת וגם שיעור ההשתתפות שלנו בא לידי ביטוי בתעדוף.

בנימין אלון: כולל בתחום המשיק של שדרוג מפעלים מסורתיים והכנסת רכיבי היי-טק לתוך הדבר הזה.

שאול פריירייך: נכון, זה חלק מהתכנית המוכרת כפיתוח בתעשיה המסורתית.

שאול פריירייך: בהחלט.

בנימין אלון: המפעל של ורטהיימר, "ישקאר", מה זה?

בנימין אלון: זה מסורתי?

שאול פריירייך: סטף ורטהיימר תמיד חורת על דגלו.

שאול פריירייך: אני מתאר לעצמי שהוא יהיה מעורב, הוא יכול היה לזכות במענקים כאלה ואחרים אבל הוא דוגמה לאחד שטוען שהוא לא פונה ולא מבקש סיוע מהמדינה.

בנימין אלון: אבל בהגדרות, הוא לו-טק, מעורב, עילי?

רועי גולדשמידט: מעורב עלית או מעורבת מסורתית.

רועי גולדשמידט: זו לא תעשיה מסורתית בלי ספק, וגם לא תעשיה עלית.

בנימין אלון: הוא לא נמצא, אני לא דן בו, אבל מבחינת המאפיינים הלא תעשייתיים, התעסוקה, הוא מעסיק גדול, שזה לא מאפיין של היי-טק.

בנימין אלון: הרי מבחינת התחכום יש בו רכיבים מתוחכמים.

שאול פריירייך: בוודאי שזו אחת החברות שיש בה מרכיבים מאוד מתוחכמים אבל כאלה אפשר למצוא גם בתעשיה המסורתית.

בנימין אלון: בוודאי.

שאול פריירייך: אתה תמצא אצלנו שורת קליינטים או חברות מכל הסוגים והמינים.

שאול פריירייך: נציגים גדולים של תעשיה מתחום הפלסטיקה, תחום המתכת, תחום המזון, תחום הטקסטיל שמתחיל לפנות אלינו.

בנימין אלון: אותי מטריד כמה חזון תכנוני מושקע במדינת ישראל על ידי המדען הראשי, שלדעתי זה התפקיד שלו, אם אני מדבר על פריפריה ולא על גיאוגרפיה, כי ראינו שזה רוב המדינה, המאפיין המרכזי זה תעסוקה, שזה מאפיין תעשיות מסורתיות יותר מאשר תעשיות היי-טק.

שלמה וקס: אני מוכרח לתקן אותך, חבר הכנסת אלון.

שלמה וקס: האם חברת "מוטורלה", שמעסיקה 4500 עובדים היא היי-טק, לו-טק או מסורתי?

בנימין אלון: אני קראתי להם מסורתי או מעורב.

שלמה וקס: הוא בהגדרה היי-טק מלא.

שלמה וקס: אנחנו יצרנו לעצמנו נורמה שהיי-טק זה רק מה שעושה אקזיט והופך מיליונר.

שלמה וקס: בהיי-טק מועסקים עשרות אלפי עובדים בצורה ישירה ועוד עשרות רבות יותר של עובדים בצורה עקיפה.

שלמה וקס: בא נסדר לנו את המושגים כי חברת "אלביט", שמעסיקה למעלה מ-10,000 עובדים היא כולה היי-טק.

שלמה וקס: "אלתא" שמעסיקה 4000 עובדים היא כולה היי-טק, ואני לא מדבר על "אינטל" שמעסיקה 7000 עובדים, שכולה היי-טק.

שלמה וקס: לתקן את הרושם שהיי-טק זה רק 2,3 אנשים שעובדים בגראז' ואחר כך עושים את 100, 200 מיליון.

בנימין אלון: בסדר, תיקנת את הרושם.

בנימין אלון: אני בכל אופן רוצה לחלק את זה לשני תחומים.

בנימין אלון: אני חושב שבפריפריה יש תעשיה גדולה, וכך גם הבנו, שאיננה תעשיית אלקטרוניקה ואינה תעשיית עלית, והיא נתון קיים.

בנימין אלון: השאלה היא איך הופכים אותו למשודרג יותר, איך מעודדים אותו במחקר ופיתוח שיגורם לשיפור מצב התעסוקה וגם הרמה הגבוה של האנשים בפריפריה.

בנימין אלון: שאלה שניה, איך מעודדים את התחום שלך, מר וקס, שאני בפירוש שמח על הנתונים שנתת לנו, והייתי רוצה לשמוע ממך בהמשך כמה יש בפריפריה באותו תחום של מפעלים כמו "אינטל" בקרית גת וגורמים אחרים.

שאול פריירייך: עוד דבר אחד: חוץ מהיוזמה שציינתי כאן, לשכת המדען הראשי גם יצאה ביוזמה להביא חברות - -

בנימין אלון: אם אני מסכם את דברי במשפט אחד: כשעוסקים בנושא ההיי-טק בפריפריה, אני מתעניין גם במפעלי היי-טק בפריפריה, כמה יש, כמה יכולים להיות, מה החזון של המדינה, איך מודדים את זה, ואני לא פחות מתעניין איך משדרגים את ההיי-טק למפעלים הקיימים בפריפריה.

שאול פריירייך: המרכיבים שציינת, כמו שאמרתי לך, כלולים באותות היבט של מתן העדפה לתחום התעשיה המסורתית באופן כללי, כאשר בפריפריה מקבלים על כך תוספת כספית.

שאול פריירייך: בנוסף, יצאה לשכת המדען הראשי בהוראת מנכ"ל להביא חברות רב-לאומיות מתחום התעשיה המסורתית והמעורבת, כאשר פניהן של אותן תעשיות היא הפריפריה.

שאול פריירייך: אם אנחנו שמענו על "ג'יגי" זו דוגמה אחת, ואם שמענו על "רנו" זו דוגמה שניה.

שאול פריירייך: הדברים מתחילים לקרום עור וגידים.

שאול פריירייך: עם זאת, חשוב לזכור שלשכת המדען הראשי, בכל הנושא התעשייתי, זה מו"פ שהוא מרכיב אחד בכל הנושא של תעשיה בפריפריה.

שאול פריירייך: יש הון אנושי, חינוך, תמריצים וכולי.

שאול פריירייך: - -

בנימין אלון: אנחנו עוסקים כרגע בלשכת המדען הראשי.

שאול פריירייך: - - הכל הצגתי כאן למעט חממות שלא הרחבתי, כי גברת פרידור תיתן את התמונה הכוללת למעט הנושא הכספי.

בנימין אלון: אני לא יודע אם אתה הכתובת, אבל זה מסקרן אותי: כשישראל מככבת באחוז ההשקעה שלה במו"פ ביחס למדינות אחרות בעולם, כוללים בזה גם את כל הכסף שהגיע דרך חוק עידוד השקעות הון ל"אינטל" בקרית גת?

עמי צדיק: לא.

עמי צדיק: רק במחקר ופיתוח - -

שאול פריירייך: המספר של 4.5 הוא סך כל ההשקעות במדינת ישראל במחקר ופיתוח אזרחי, וההגדרה נעשית על ידי הלמ"ס לפי כללים בינלאומיים, שאותם הגדיר איזה כלכלן, וזה מקובל כבסיס להשוואה בינלאומי.

שאול פריירייך: בישראל ההוצאה היא הוצאה למו"פ אזרחי מול צבאי, זה לא כולל את הצבאי, אבל זה כולל הכל.

שאול פריירייך: זה כולל את ההוצאה שמוציא מכון המחקר מיג"ל בצפון ועד חקר ימים ואגמים ואוניברסיטאות ומדען ראשי ותעשיה.

שאול פריירייך: אל תשכחו שלשכת המדען הראשי נותנת השתתפות, היא לא מממנת הכל.

שאול פריירייך: חלק גדול ונכבד מההוצאה נמצא עדין בתעשיה.

בנימין אלון: הייתי רוצה שכל אחד יציע איך הוא רואה לקדם את הענין, מעבר לענין, ובמה הוא חושב שהכל תלוי.

בנימין אלון: במהנדסים, בכוח האדם, באקדמיה.

בנימין אלון: איך הוא חושב שאפשר לשפר את מעמד הפריפריה?

שאול פריירייך: התשובה מאוד פשוטה במשפט אחד: נעשתה עבודה גדולה מאוד וטובה מאוד על ידי ועדת מקוב אשר הציעה שורה ארוכה של מתן תמריצים והטבות על מנת להזיז באופן כללי את כל מה שקשור לתעשיה לכיוון הפריפריה.

שאול פריירייך: זה לאו דווקא מו"פ אלא הכל בכל.

שאול פריירייך: העבודה היא 160 עמודים, אז להביא אותה בשני משפטים זה מסובך, אבל זה תמריצים גדולים וטובים יותר ממה שיש היום, תשתיות בחינוך ובבריאות וכן הלאה, על מנת שאנשים ירצו לזוז לאותם מקומות.

שאול פריירייך: זה אמור בדוח גדול ואגב, מנכ"ל משרדי הקים ועדה שתפקידה לראות את הדרכים להוציא אל הפועל את ההמלצות, מקצתן או רובן.

שאול פריירייך: לא כולן קשורות לתמ"ת, יש נושא של חינוך וכולי.

עמי צדיק: עדין, במבחן התוצאה, רוב רובו של המו"פ בארץ הוא במרכז הארץ.

עמי צדיק: אנחנו רואים את המספרים של המענקים של קרן המו"פ, לא של הפריפריה, הולכים ויורדים על פני השנים.

עמי צדיק: הם רק אחוז קטן מסך בערך מיליארד שקלים שאתם מקצים מהכסף הציבורי שהולך למו"פ.

עמי צדיק: השאלה אם אתם, ביוזמתכם, לא מנסים להגדיל את התעדוף לפריפריה, כדי שיותר מו"פ שקורה היום בארץ יעבור לפריפריה באותו כסף ציבורי שאתם מספקים.

עמי צדיק: יש גם מו"פ שנעשה לא בעזרתכם והוא ממילא נשאר במרכז הארץ.

עמי צדיק: השאלה היא אם היום המו"פ, איך שהוא נעשה בארץ, לא מגדיל את הפער בין המרכז לפריפריה.

שאול פריירייך: אתן לך תמונת מצב כפולה: מה שקבעת כאן, שהרוב נעשה במרכז הארץ, העובדות מדברות בעד עצמן.

שאול פריירייך: מבחינתנו, אני יכול לומר שאנחנו רודפים אחרי תכניות.

שאול פריירייך: זה לא מצב של מה שאנחנו רוצים - -

בנימין אלון: יש ירידה מ-2004.

בנימין אלון: 14%, ל-18% ל-10%.

שאול פריירייך: הירידה הספציפית היא גם תוצאה של ירידה כוללת בתקציב הכולל שלנו אבל היא לא משנה את התמונה למעט עובדה אחת - -

עמי צדיק: במבחן התוצאה.

אריה אלדד: הירידה בפריפריה היא מובהקת.

שאול פריירייך: אנחנו, בלשכת המדען הראשי, מוצאים את עצמנו במצב שאנחנו, ביוזמתנו, רצים אחרי בקשות, מעודדים הגשת בקשות על ידי תעשיה בפריפריה.

שאול פריירייך: מה שאתה רואה כאן זו תמונת הראי של מה שקורה כרגע, כאשר אני מציין שאנחנו נמצאים עכשיו, התכנית התחילה בסוף 2005,2006.

שאול פריירייך: זה לא משהו שממחר בבוקר אפשר להתחיל.

שאול פריירייך: החברה צריכה להתארגן, למצוא את הנושא, צריכה למצוא את האנשים וכולי.

שאול פריירייך: אבל אנחנו בדברים קטנים מנסים לעזור.

שאול פריירייך: דוגמה: גם לחברה שנמצאת במרכז הארץ ומשתמשת בקבלני משנה שנמצאים בפריפריה, אותם קבלני משנה יקבלו תוספת.

שאול פריירייך: אני לא יכול לבוא לחברה ולהגיד: למרות זאת, אני מכריח אתכם לקחת קבלן משנה משדרות.

עמי צדיק: למה?

עמי צדיק: אתם עושים אבחנה בין חברות גדולות כמו "טבע" ו"אמדוקס" - -

בנימין אלון: עמי, אני הבנתי מהצגת הדברים, ואני לא מחווה את דעתי, אבל אני חושב שהדברים חודדו.

בנימין אלון: הבנתי שסדר העבודה של לשכת המדען הראשי היא היענות לבקשות מסודרות.

בנימין אלון: כשניסינו לעסוק בנושא של היזמות, קיבלנו תשובות.

בנימין אלון: אני מבין שאתה לא מרוצה מהתשובות לא בגללו אלא בגלל הדברים, ויש תוצאות שמראות את זה.

בנימין אלון: אני חושב שהדברים הועלו.

עמי צדיק: אנחנו רק מציגים את המציאות.

בנימין אלון: גברת פרידור תרחיב את התמונה של משרד התמ"ת על ידי פרוייקט החממות.

רינה פרידור: לפני שאני נכנסת לענין החממות, אני חושבת שאנחנו לא במקום הנכון מפני שלשכת המדען צריכה לטפח את הפעילות של המחקר והפיתוח התעשייתי בארץ.

רינה פרידור: הבעיה היא במה שקורה עם התוצאות של המחקר והפיתוח התעשייתי הזה, ואסביר את זה דרך החממות.

רינה פרידור: למשל בחממות, אנחנו עושים מעל ומעבר ומביאים את רוב הפעילות של החממות, שזה מחקר ופיתוח תעשייתי, לפריפריה.

רינה פרידור: דרך אגב, אין לזה אח ורע בכל העולם.

רינה פרידור: באים ללמוד איך הבאנו את הפעילות הזאת לפריפריה, כי מחקר ופיתוח, באופן טבעי, נמשך כמו מגנט למרכז הארץ כי מי ששולט בזה זה הבעלים והמשקיעים שמזרימים הון תועפות והם גם מחליטים איפה זה יעבוד.

בנימין אלון: והאוניברסיטאות והמכונים...

רינה פרידור: לא, מחקר ופיתוח תעשייתי.

אריה אלדד: זה שהם מעדיפים את זה במרכז הארץ, היזמים והמטפחים אומרים שהם השתכנעו שכלכלית כדאי להם לשים את זה בתל אביב.

רינה פרידור: לא סיימתי.

רינה פרידור: הבעיה נמצאת במקום שנוצרים הפירות של המחקר והפיתוח ועכשיו צריך לשכנע את הסטרט-אפ'ס החדשים שנוצרים, חברות שפועלות בתחום הזה לקחת את זה ולהתמקם בפריפריה, ושם יש לנו בעיה.

רינה פרידור: בחממות זו בעיה מאוד ברורה כי זה לא תפקיד החממות.

רינה פרידור: אנחנו מצליחים להביא פעילות של מו"פ יוצא מן הכלל ויצירת חדשנות טכנולוגית ומוצרים יוצאים מן הכלל בפריפריה, וכשמגיע היום וצריך להחליט איפה יבנה המפעל או איפה תתמקם החברה, 70% מהחברות נמשכות למרכז הארץ כי לא ניתנים שום תמריצים אמיתיים, ובלי תמריצים זה לא יעבוד, שייקחו אותם ממרכז הארץ לפריפריה.

רינה פרידור: שם הבעיה, שם צריך להכניס יד לכיס ולשים כסף בתבונה, אבל שם צריך להקדיש את תשומת הלב ואת המחשבה ואת הזרמת הכספים כדי להביא את החברות החדשות שאנחנו מייצרים כל הזמן להתיישב בפריפריה.

רינה פרידור: לכן אמרתי שאנחנו לא נמצאים במקום הנכון וצריך לשים אצבע על הבעיה.

רינה פרידור: מבחינת החממות הטכנולוגיות, יש לנו מצבים ספציפיים.

רינה פרידור: היתה לנו חממה מעולה בנצרת, עוד לפני החממה במגזר הערבי, שסיימו שם בשנה אחת 4 פרויקטים מעולים עם השקעות של מיליוני דולרים ביום היציאה מן החממה.

רינה פרידור: 2 מתוך ה-4 רצו להישאר בנצרת ולא היה כדאי להם.

רינה פרידור: שכר הדירה באזור קיסריה היה הרבה יותר זול, מבני התעשיה היו הרבה יותר מתאימים, ולא היו תמריצים שישכנעו אותם להישאר בנצרת ולא לעבור לקיסריה, אז הם עברו לקיסריה.

רינה פרידור: פעם אחרי פעם אנחנו רואים את הפרובלמטיקה הזאת בהחלטה איפה להתיישב.

בנימין אלון: את מדברת על שלב עידוד השקעות הון לחברה או למפעל, שזה לא שלב המחקר והפיתוח אלא השלב שהמפעל מתגבש, מתרקם.

רינה פרידור: שם היה פיחות גדול בסיוע, בתמריצים שניתנו למפעלים להתמקם באזורים בעיתיים ורחוקים.

רינה פרידור: היה פעם חוק לעידוד השקעות הון שהיה משמעותי בתחום הזה, והוא לא היה טוב למו"פ.

שאול פריירייך: הוא לא נועד לזה.

רינה פרידור: אז במקום לתקן אותו לכיוון של מו"פ, ולהעצים אותו בכיוון הזה, לאט לאט סגרו אותו וגמרו אותו, וזאת לא הדרך הנכונה.

בנימין אלון: את אומרת מסר מתסכל, שלמרות שהמדינה מפלה לטובה משמעותית את המו"פ על ידי החממות, שזה הפרוייקט שאת אחראית עליו, זה לא מביא פירות משמעותיים לפריפריה, כי כשמגיע שלב המחקר והפיתוח, שבסך הכל היה לו כסף קטן יחסית לכספים הגדולים, להתבשלות של מפעל, זה עובר שוב ליזמות.

בנימין אלון: ואז, למרות שכל המחקר נעשה בפריפריה, המפעל ילך לרעננה.

בנימין אלון: זה מה שאמרת?

רינה פרידור: אני אומרת שעצם עשיית המחקר והפיתוח בפריפריה משפיע משמעותית על האזור שבו הוא נמצא, חד משמעית.

רינה פרידור: לפחות שליש מהתוצאות נשארות בפריפריה ומפתחות את המפעלים והחברות שם.

רינה פרידור: ל-70% הנותרים, ניקח את זה בצורה חיובית, אפשר לעשות כדי להביא חלק משמעותי מהם להתיישב בפריפריה וזה לא נעשה.

עמי צדיק: אתם בודקים כמה מהחוקרים בחממות הפעילות גרים באזור החממה?

רינה פרידור: כן, אנחנו בודקים ויודעים, וחלק גדול מאוד נמצא.

רינה פרידור: זה לא שחור ולבן.

רינה פרידור: אם תיקח חממה כמו בקרית שמונה או בנצרת, במגזר הערבי, אנחנו עודדנו אותם ונתנו להם מענקי יתר כדי שיקימו מעבדה מרכזית במדעי החיים כדי שלא יצטרכו לרוץ למרכז לקבל שירותים.

רינה פרידור: זה לא עבד לפני שנתיים וזה כבר עובד עכשיו, ואנחנו עוזרים להם להקים בית חיות וזה יעבוד בעוד שנה.

רינה פרידור: יש תהליך לחזק את החממות כדי שיהיו מסוגלות לעשות יותר פעילות.

אריה אלדד: אבל אם את אומרת ששני שליש עוזבים לאחר תום תקופת החממה, יכול להיות שאנחנו משיגים אפקט הפוך, ששני שליש מהחוקרים הולכים עם הפרויקט שלהם למרכז הארץ, כי זה מקום העבודה.

רינה פרידור: לא, זה לא בדיוק כך.

בנימין אלון: ואולי זה משתלב עם נתוני ההגירה השלילית, שמאפיינים פריפריה.

רינה פרידור: זאת לא התמונה.

אריה אלדד: הוא עובד שנתיים בחממה ואז המפעל שלו עוקר לקיסריה כי שם שטחי התעשיה זולים יותר - -

רינה פרידור: השגנו הישג מאוד גדול: אל תשכחו שהמטרה של עידוד המחקר והפיתוח התעשייתי זה לחזק את כלכלת ישראל.

רינה פרידור: הענין של הפריפריה זו בעיה נוספת.

בנימין אלון: זה הנושא שלנו, וגם זה אחד הכתרים שאת מתגאה בהם בצדק.

עמי צדיק: כן, אבל המו"פ בישראל קיים ומוביל בעולם והכל טוב ויפה.

עמי צדיק: כבר 20 שנה המדען הראשי תומך בצורה מוצלחת ביותר במו"פ בישראל.

עמי צדיק: השאלה היא איך הופכים את המו"פ הזה שיגיע לפריפריה, לשכבות יותר רחבות בעם ואיך כולם יהנו מזה, וזה לא קורה.

רינה פרידור: אני אומרת שצריך להביא את התוצאות של המו"פ לפריפריה.

רינה פרידור: את זה לא מבינים.

בנימין אלון: אני שמח שנושא אקדמי כזה מענין.

בנימין אלון: את רוצה להמשיך בדברייך?

רינה פרידור: חלק מהעבודה של המו"פ נעשה גם במכוני מחקר ואוניברסיטאות.

רינה פרידור: אנחנו לא אומרים לזה איפה להתרחש, אנחנו באים וקוטפים את זה.

רינה פרידור: אנחנו באים ומחטטים במגרות ומעבירים להם הזדמנות כדי שיוציאו את זה מהמגרה ויתנו לנו לקחת את זה לכיוון של מו"פ.

רינה פרידור: לכן, כשאתה שואל אותי איפה נמצאים החוקרים, זו שאלה קצת מטעה.

רינה פרידור: אנחנו צריכים לחולל כל הזמן הזדמנויות חדשות למוצרים טכנולוגיים חדשים, עם חדשנות מאוד גבוהה כדי שנוכל להתחרות בעולם ועל זה לא נוכל להתפשר, כי אחרת לא נוכל להתחרות בעולם.

רינה פרידור: זה דבר שלא קשור לפריפריה.

רינה פרידור: אחרי שאנחנו עושים את זה, אנחנו צריכים במקביל לשבת ולחשוב מה לעשות הכי טוב כדי להביא פעילות כזאת לפריפריה, וזה דבר שנעשה כל זמן ויש חשיבה כל הזמן.

רינה פרידור: אנחנו מקימים עכשיו שתי חממות במודל שונה במקצת מהחממות הקיימות.

רינה פרידור: הרגשנו שכיסינו את הענין של חדשנות טכנולוגית מאוד גבוהה, זה עובד מאוד יפה, ונמצאות בהקמה שתי חממות שאנחנו קוראים להן "תעשיות מבוססות טכנולוגיה".

רינה פרידור: היי-טק זו מילה מאוד לא טובה כי גם מדעי החיים זה דבר שאנחנו מעוניינים בו וזה לא היי-טק.

רינה פרידור: צריך לדבר על תעשיה מבוססת טכנולוגיה ולא דווקא על היי-טק.

רינה פרידור: כשאני אומרת היי-טק, אני מתכוונת לתעשיה מבוססת טכנולוגיה, וזה יכול להיות הכל.

רינה פרידור: כל דבר שהוא תוצאה של מחקר ופיתוח תעשייתי.

רינה פרידור: בענין של מדעי החיים נעשית פעולה מאוד חשובה בלשכת המדען הראשי וגם בחממות.

רינה פרידור: זה תחום ארוך טווח מאוד, ואנחנו נצטרך להתאזר בסבלנות כדי לראות את התוצאות שלו אולי בעוד 8 עד 10 שנים, אבל אם לא נתחיל היום זה לא יקרה.

רינה פרידור: את החממה הביו-טכנולוגית השניה שעומדת לקום, הראשונה קמה בירושלים בהחלטת ממשלה.

רינה פרידור: לגבי המיקום של החממה השניה, שהקול הקורא עומד לצאת בימים הקרובים יהיה בנגב הדרומי או בגלילי העליון.

רינה פרידור: זו עוד דרך שלנו לקחת עוד פעילות בכיוון של מדעי החיים, שזה תחום עתידי, לכיוונים פריפריאליים.

רינה פרידור: דבר אחרון: אסור להרוג את הפעילות הקיימת כשרוצים לפתח דברים חדשים או לחזק אספקטים נוספים.

רינה פרידור: צריך להיזהר מזה.

רינה פרידור: באופן סכמטי אפשר להגיד שניקח חצי מהתקציב של המדען הראשי וניתן אותו רק לתעשיה מסורתית.

רינה פרידור: אסור לעשות את זה.

רינה פרידור: צריך להמשיך ולחזק את החדשנות הטכנולוגית הגבוהה כי בזה כוחנו וגם במקביל לתת תמריצים נוספים כדי לפתח תחומים נוספים.

רינה פרידור: צריך מאוד להיזהר בענין הזה.

בנימין אלון: תודה רבה.

שאול פריירייך: כאשר הממשלה יוזמת מהלך כל שהוא, היא חופשייה וצריכה ואף חייבת להחליט היכן היא רוצה לעשות את זה.

שאול פריירייך: על חממות שמעתי מרינה, אם אנחנו הולכים להקים כפועל יוצא של החלטת ממשלה מכון לאומי לביו-טכנולוגיה אז הוא הולך ומוקם ליד אוניברסיטת בן-גוריון.

שאול פריירייך: הממשלה קובעת לא רק את ההגדרה הסופית אלא גם את המקום, וטוב שכך.

שאול פריירייך: אבל המקום והמיקום של תעשיה יכול להיעשות רק על ידי משיכתה לשם, בתמריצים כאלה ואחרים.

אריה אלדד: זו היתה היוזמה של אוניברסיטת בן-גוריון שהביאה תורמים או יוזמה של הממשלה והשקעה של הממשלה?

שאול פריירייך: שם היה משולש נצחי של משולש-תורם-אוניברסיטה.

שאול פריירייך: המשולש הזה, בדומה למיזם אחר שנעשה בטכניון, הוא זה שקורם עור וגידים עכשיו באוניברסיטת בן-גוריון, והקול הקורא היה לבאר שבע.

בנימין אלון: תודה.

בנימין אלון: כמובן שיש אספקטים שאנחנו לא נוגעים בהם פה, ואולי הם הכי מרכזיים שלא קשורים להיי-טק וזה תחומי תשתית תחבורה, שהופכים את המילה פריפריה לפסה, שזה חלום כמו מסילת הברזל לחוף המערבי בארה"ב, ששינתה את המציאות וכך גם כביש מס' 6 עם קרית גת.

בנימין אלון: יש עודה רבה דברים שאנחנו לא עוסקים בהם כי אני רוצה להיות קצת יותר מהיר מקצב החלטות הממשלה וביצוען, וסלילת הכבישים.

שלמה וקס: בתגובה ל-מ.מ.מ של הכנסת: רינה הדגישה את זה שמו"פ הולך לאיפה שיש חדשנות טכנולוגית, ולשם ילכו המענקים.

שלמה וקס: אם אתן למישהו שממציא לי עוד פעם את הכוס הזאת, זה לא ייתן למדינת ישראל שום דבר.

שלמה וקס: התקציבים האלה צריכים לעודד תעשיה, ותעשיה שיכולה להעסיק כוח אדם וגם לייצוא כי השוק שלנו הוא לא שוק.

שלמה וקס: אם אני אקח את תעשיית האלקטרוניקה לבד, שגמרה את שנת 2007 עם 20.5 מיליארד דולר, מתוך זה 18 מיליארד דולר נמכרו לחו"ל.

שלמה וקס: אי אפשר להכתיב במו"פ לאן יתנו את העדיפות.

שלמה וקס: רוצים להכתיב, להביא תעשיה לפריפריה?

שלמה וקס: בא נחזור לחוק עידוד השקעות הון, לא נקטר על "אינטל" שמקבלת כך וכך ומשקיעה פי 10.

שלמה וקס: הרי אנחנו אשפים בלהרוס את עצמנו.

שלמה וקס: בואו נעודד, בואו נראה אם יש כוח אדם באזור באר שבע - -

בנימין אלון: אתה מצטרף לדבריה של גברת פרידור, ששלב המחקר והפיתוח הוא לא השלב המכריע למרות שכל החממות שהיא תארה לא פגעו - -

שלמה וקס: אני אומר שוב שאם ניקח את כוח האדם שעובד בחממות האלה, ואני מכיר את חלקם, הם לא בהכרח תושבי אותו אזור.

שלמה וקס: הם מעדיפים ללכת לאזור הזה כי הם מקבלים את אותן הטבות, את אותו בית גידול נוח להם.

עודד חרמוני: אבל הם משאירים ידע במקום?

שלמה וקס: אני לא פוסל, אני בעד, שלא יהיו אי הבנות.

שלמה וקס: אז אותו דבר צריך ללכת עם התעשיה, עם חוק עידוד השקעות הון.

שלמה וקס: אגב אם לא התאחדות התעשיינים וחלק מחברי הכנסת, הוא בכלל היה מת בשנת התקציב הזאת, ועדין הוא לא הופעל כי התקנות שלו לא רצות.

שאול פריירייך: כרגע הוא עד סוף שנת 2008 בלבד.

שלמה וקס: אז בא נראה איך אנחנו מפתחים כוח אדם באזורים האלה.

קורין סאור: אני הבנתי שיש הרבה השקעה מהממשלה ומהרשות להביא עסקים לפריפריה, ונראה לי שאין הרבה תוצאות.

רינה פרידור: יש תוצאות נפלאות.

קורין סאור: אני ירושלמית, ויש הרבה עבודה לעשות.

קורין סאור: אחד הגורמים הוא שלא בדיוק יודעים מה הגורמים הכי חשובים בשביל בעלי עסקים או מנהלים להקים עסקים באזור מסוים.

קורין סאור: למה הם הולכים להרצליה פיתוח ולא באים לירושלים, למה לאזור גוש דן ולא לדרום.

קורין סאור: אנחנו רוצים לעשות סקר בסביבה העסקית, שעושים את זה בארצות אחרות, באירופה וגם באמריקה, "ביזנס קלימקס".

קורין סאור: הסקר הזה יכול לדעת ספציפית מה בעלי העסקים חושבים, מה חשוב להם.

קורין סאור: יכול להיות שזה - -

בנימין אלון: אז מכון ירושלים לחקר שווקים עשה את הסקר או רוצה לעשות את הסקר?

קורין סאור: אנחנו עכשיו בפרויקט לעשות את זה, וגם רציתי לשמוע מבעלי עסקים ואנשים שזה התחום שלהם, מה הכי חשוב.

קורין סאור: למשל, יכול להיות שזה התחבורה הציבורית, יכול להיות שזה מערכת החינוך.

קורין סאור: כמה פעמים שמעתי מבעלי עסקים: אני לא רוצה לגור בב"ש כי אשתי לא רוצה, כי בתי הספר לא טובים לילדים.

קורין סאור: זה משהו שכולל הרבה.

קורין סאור: גם המיסוי המקומי, מחיר הנדל"ן וגם התמריצים של הממשלה.

קורין סאור: אני חושבת שאם אין תמונה ברורה לגורמים, למה בעלי העסקים בוחרים או לא בוחרים את הפריפריה, יש הרבה כסף שהולך לאיבוד.

בנימין אלון: ברור.

בנימין אלון: אני חושב שיש כמה מחקרים שנעשו, אולי לא סקר מקצועי, אבל נקווה שכל המחקרים נמצאים ברשותכם.

בנימין אלון: ברור שיש נתוני פריפריה שלא קשורים לתחום שלנו, שיכולים להכריע.

בנימין אלון: תודה גברת סאור.

בנימין אלון: רוני מקבוצת "אור", בבקשה.

רוני פלמר: במשפט: הדבר שאנחנו עושים ב-6 השנים האחרונות זה לראות איך היעד הגדול, כשהמדינה מדברת על פריפריה ועל תעסוקה כמנוף ליישוב, אכלוס ופיתוח, לדעתי יש פה סוג של פספוס ונראה לי שאנחנו לא בשלב של הבעיה, שחסרה השקעה של המדינה.

רוני פלמר: יש הרבה השקעה של המדינה והיא הוצגה פה, והיא מוצגת בעוד דברים שהמדינה עושה אבל השאלה היא למה הולכת ההשקעה הזאת.

רוני פלמר: הדבר המדהים שרואים בפריפריה, בנגב ובגליל, שיש המון משרות פנויות.

רוני פלמר: אני לא מדבר על האבטלה שקיימת ואולי היא גם ב-2% יותר גבוהה מגוש דן, אבל יש המון משרות שלא מצליחים לאייש אותן בתחום ההיי-טק, בתחום של הנדסה.

רוני פלמר: לנושא הזה אין התייחסות ראויה.

רוני פלמר: הייתי רוצה למקד ואני חושב שזו הבעיה המרכזית.

רוני פלמר: חברה כמו "אינטל", שבסוף שני שליש מהעובדים מגיעים מצפון לקרית גת ולא מדרום, וחברות כמו "אמדוקס" וחברות ברמת חובב וחברות כמו BMC ואולי מיט"ג ידבר על עצמו לגבי התפתחות קדימה, מאיפה הוא הולך להביא את העובדים, וחברות כמו IDT ומרקורי, שאנחנו בקשר איתן והן רוצות לעשות את המעבר, והן זוכות במכרזים והן רוצות לעבור, בסופו של יום הן נתקלות במצב שאין כוח אדם שמוכן להגיע.

רוני פלמר: זו הנקודה וזה גם נוגע בלב הסיבה שאני חושב שהמדינה משקיעה בפריפריה, כי למדען הראשי יש תפקיד אחד והוא עומד בו ועושה את עבודתו נאמנה.

רוני פלמר: ומדינת ישראל מובילה בתחום של מו"פ ועושה את זה בצורה טובה.

רוני פלמר: אני רוצה להגיד שזה כמו עיר הבה"דים.

רוני פלמר: 13 מיליארד שקל או יותר שישקיעו במהלך הזה ובסופו של יום, השאלה מה זה ייתן לפריפריה.

רוני פלמר: אנחנו שמים פה הרבה מיליארדים, והשאלה לאן הולכות התוצאות.

רוני פלמר: לסיום, יש בנגב 30 אלף סטודנטים, 50% מגיעים מהנגב ו-50% מגיעים מבחוץ.

רוני פלמר: 86% עוזבים את הנגב אחרי הלימודים.

רוני פלמר: אני לא רוצה להיכנס לסטטיסטיקה כמה נשארים בארץ.

רוני פלמר: ליצור את הגשר בין החינוך, ההשכלה הגבוהה ובין ההישארות, תכנית כמו שמקובל בעולם, שבארץ אולי מספר חברות מאוד קטנות כמו "אינטל" יודעות לקחת סטודנט בשנה הרביעית שלו, ולגרום לו לעבוד בשביל להישאר.

רוני פלמר: ממה שאנחנו רואים ב-6 השנים האחרונות, אני מאמין שזאת הנקודה ואם המדינה תסכים לשים את רוב המשאבים בסיוע למעסיקים והמועסקים ידעו שיש להם כתובת ויכולת להישאר, התדמית תשתנה, כי מה שקורה היום הוא שחברה מבריחה חברה.

בנימין אלון: איזה תמריץ מדינה יכולה לתת למעסיק ולמועסק כדי להתמודד עם גשר הזמנים שאתה דיברת עליו, של הלימודים והעבודה ולגרום לו לבוא.

רוני פלמר: ראשית, מדינה צריכה להגדיר מה זה פריפריה.

רוני פלמר: בכל ועדה אחרת - -

בנימין אלון: אנחנו עוסקים פה בהגדרת חוק עידוד השקעות הון ואמרנו מה זה.

בנימין אלון: זה כל המדינה למעט חיפה ורעננה וקיסריה.

רוני פלמר: זו הבעיה הראשונה.

רוני פלמר: מפעל גדול מאוד, שלא אנקוב בשמו, שיוצא בימים אלה מתל אביב אחרי שמכר בעשרות מיליוני דולרים את השטח שלו, הולך לאזור קסטינה, כי קסטינה ושוקת או להבים ויותר דרומה, מקבלים בדיוק את אותם סיבסודים מהמדינה.

רוני פלמר: אז אם קסטינה ושוקת זו אותה פריפריה, זו הבעיה הראשונה.

בנימין אלון: כאילו מה, קריית מלאכי, אתה מרוצה ממה שיש שם?

רוני פלמר: ממש לא, אבל אנחנו רוצים להתעסק בפריפריה אז צריך להגיע ללב הפריפריה כי להגיע היום מקסטינה לתל אביב זה סיפור של 45 דקות.

רוני פלמר: כביש 6 עוזר לנו להבריח אנשים כרגע ולא להביא אנשים.

רוני פלמר: נקודה שניה זה הסיפור שהמדינה מכירה ועשתה, לתת את הסיוע של הסבסוד בשכר, ואם השכר יוכל להיות מסובסד על ידי המדינה לפי קריטריונים כאלה ואחרים, אני חושב שזה הוכיח את עצמו כמה פעמים, צריך להקל את זה יותר ואולי לא להגיע למשכורות של הממוצע במשק, שזה מה שמוצע היום אלא משכורת יותר נמוכה.

רוני פלמר: התייחסות שלישית, כמו שאמרו פה, כל הנושא של המיסוי.

רוני פלמר: כמו שיודעים לתת הנחה במיסוי על פי אזור המגורים שלך, פה אפשר לתת הנחה במיסוי על השכר לפריפריה המאוד מוגדרת.

רוני פלמר: ברגע שזה יקרה, שינינו את התמונה.

רוני פלמר: אני רוצה לחזור ולהגיד שמה שקורה היום, אנחנו מתעסקים בזה, חברת היי-טק אחת אומרת לשניה: תבדקי טוב, כי גם אם תקבלי את כל המענקים והמדינה נותנת מענקים טובים ביותר, לא תמצאי כוח אדם.

רוני פלמר: אני עובד בגן התעשיה בעומר, יש שם 900 עובדים וזה מקום מפואר ביחס למה שקורה בפריפריה, אבל המצוקה של כל השכנים שלנו זה איפה כוח האדם.

רוני פלמר: זה לא שהם קיבלו במענק עוד 5% או פחות 5%.

רוני פלמר: כולם רוצים כמה שיותר מענקים לקבל, אבל הדגש צריך להיות על כוח אדם, כוח אדם וכוח אדם.

שמואל שעיה: הבעיה לדעתי פשוטה, והפתרון עוד יותר פשוט.

שמואל שעיה: אנחנו מדברים איך להעביר את ההיי-טק לפריפריה.

שמואל שעיה: בואו נזכור שכל מדינת ישראל היא פריפריה אחת גדולה של ארה"ב.

שמואל שעיה: בעמק הסיליקון יש הרבה יותר הזדמנויות עסקיות וכן הלאה, ולמרות הכל אנחנו רואים שכמות החברות הבינלאומיות שפותחות פה מרכזי פיתוח ומביאות הרבה הכנסה בישראל, יחסית לאוכלוסיה ויחסית למדדים אחרים היא הרבה יותר גבוהה מאשר בכל מדינה אחרת בעולם.

שמואל שעיה: הסיבה פשוטה כי כל חברה כזאת תגיד לך שמהנדסים כמו בישראל אנחנו לא מוצאים במקומות אחרים, שווה המרחק, הבלאגן והמילואים ובלבד להיעזר באותם מהנדסים שעושים לנו את המוצרים טובים יותר.

שמואל שעיה: אחד המאפיינים של ההיי-טק באלקטרוניקה בוודאי ובתכנה על אחת כמה וכמה זה שחומרי הגלם זה לא בהכרח החלק העיקרי.

שמואל שעיה: אם יושב יזם ועושה תכנה מעניינת וטובה, חומרי הגלם שלו זה משכורות ובזה נגמר הסיפור.

שמואל שעיה: באלקטרוניקה, אם נבדוק כמה הרכיבים עולים וכמה הייצור לעומת כמה שהם מוכרים את זה, נשווה את זה לכל תעשיה מסורתית כמו נגרות למשל, המחירים מאוד גבוהים.

שמואל שעיה: אז אם מה שמביא את כל התעשיה בעולם, התעשיה המתקדמת כמו "אינטל", "מוטורולה" וכן הלאה לפתוח פה את הסניפים זה המהנדסים הטובים, זה נכון גם בין תל אביב ושדרות.

שמואל שעיה: מה שיביא עבודה של היי-טק לשדרות זה רק דבר אחד: אנשים שיכולים ליזום ולהיות מהנדסים מאוד טובים.

שמואל שעיה: מהנדסים לא עובדים לבד, הם צריכים צוות מסביבם ואני לא מדבר על תעשיות נלוות ושירותים אלא רק על החלק של הפיתוח ועל ההנדסה ועל התכנה ועל האלקטרוניקה.

שמואל שעיה: אם אנחנו רוצים שזה יגיע לשם, המענקים טובים ותמיד אפשר לתקן לפה ולשם.

שמואל שעיה: אני, אישית, נעזרתי ותמיד יש מה לשפר אבל בגדול זאת לא הבעיה.

שמואל שעיה: הבעיה העיקרית היא, כפי שאמר ידידי רוני, מגיעים לשם כבר, מקבלים עזרה ממשרד התמ"ת, מקבלים עזרה מהחממה ואין מי שיעשה את העבודה אז אומרים: כפרה על האחוזים, אני צריך לספק את הפרוייקט, בואו נחזור לתל אביב, נשלם יותר אבל אני אוכל להגיע עם המוצר שלי לתערוכה בעוד חצי שנה.

בנימין אלון: איך אתה מביא את המהנדסים לפריפריה?

שמואל שעיה: אני אספר מה עשיתי ואחר כך אגיד מה הפתרון כי העתיד יותר חשוב מההיסטוריה.

שמואל שעיה: אני מדבר על תחילת שנת 90, שכולם אמרו שיש עליה גדולה מרוסיה, הפרסומת בטלוויזיה מראה פרופסור למחשבים מטאטא רחובות, איך יתכן כאשר בהיי-טק חסרים אנשים.

שמואל שעיה: אמרתי שלא יתכן שבתוך כל האוכלוסייה הזאת לא אמצא את האנשים שאני צריך לחברה שלי באותו זמן.

שמואל שעיה: היום החברה היא "ארדיקס תכנה ומערכות בע"מ".

שמואל שעיה: אז עבדתי כמנהל אגף בחברת DSI בגבעת שמואל' אבל הפעילות היתה שלי במסגרת אותה חברה.

שמואל שעיה: עשיתי מחקר קצר שלקח כמה שבועות בעצמי, בדקתי כמה אנשים והבנתי איפה הבעיות.

שמואל שעיה: שמתי את האצבע על כמה בעיות לא מסובכות.

שמואל שעיה: עשינו להם תיקון, עשינו הכשרות ובאותה תקופה של 3,4 שנים יחד עם עזרה של משרד התמ"ת, יחד עם עזרה של משרד העבודה עשינו הכשרה ו-120 עולים חדשים נכנסו לעבודה תוך פרק זמן של שנתיים או שלוש.

שמואל שעיה: זה נתן פתרון יחסית טוב לתעשיית ההיי-טק שכל כך היה חסר לה.

שמואל שעיה: אני מדבר על השנים 1990 ל-1994.

אברהם מיכאלי: כולל הסבה מקצועית שעשיתם?

שמואל שעיה: כן, אבל זה היה החלק הפחות חשוב.

שמואל שעיה: קיבלנו עזרה יצאת מן הכלל ממשרדי הממשלה, אבל זאת לא היתה בעיה כי משרדי הממשלה עזרו, האנשים האלה יודעים ללמוד והם רוצים לעבוד ופה לא היתה בעיה.

שמואל שעיה: הבעיה היתה לזהות מה היה חסר ולתת להם.

שמואל שעיה: אם תרצו אפרט - -

בנימין אלון: ומה לגבי העתיד, שאמרת שהוא חשוב?

שמואל שעיה: ברשותך, עוד מילה לגבי ההיסטוריה.

שמואל שעיה: אח"כ פנו אלי ממשרד המסחר והתעשיה, משה לבל, אני מניח שאתם מכירים אותו היטב ואמר לי: אם עשית את זה לעולים חדשים, למה לא תעשה את זה לחרדים?

שמואל שעיה: אני מדבר על שנת 1994.

שמואל שעיה: אצל החרדים אין תעסוקה, אין מה לאכול, ההיי-טק חסר לו.

שמואל שעיה: אמרתי לו שאני מוכן לעשות את זה, עברו שנתיים עד שהוא הצליח להשיג מימון ממשרד המסחר והתעשיה.

שמואל שעיה: עשינו את אותה מהפכה מחדש והיום יש אלפי חרדים בתכנה, שזה פותר בעיה של פרנסה במגזר החרדי, פותר חלק מהבעיה של ההיי-טק, עשינו מהפכה די גדולה ויש היום הרבה מפעלים שעושים את זה, גם בפריפריה.

שמואל שעיה: באותו זמן יזמנו את תכנית "מגנט".

שמואל שעיה: משרד המסחר והתעשיה נותן סכום גדול למשהו עתידי.

שמואל שעיה: יצרנו מגנט לנושא כוח אדם וזה הפתרון העתידי שפירושו: בא נעשה את הטכנולוגיה, איך לוקחים אנשים שלא מתאימים להיי-טק ואחרי זמן הם כן מתאימים.

שמואל שעיה: אפשר לעשות את זה בפריפריה, ואז לא תהיה בעיה שאורי אמר, יש את האנשים ואז החממות והמדען הראשי באים לקרקע מאוד פוריה כי צריך את התקציב שיש לכם עם או בלי שיפורים, ואפשר לעשות את העבודה.

שמואל שעיה: הנושא הזה נפסל כי אמרו שאנשים זו אינה טכנולוגיה, וזו היתה טעות וזו בכייה לדורות, ולדעתי עדין אפשר לעשות את זה.

שמואל שעיה: אם נבין שמימון של המדען יש, חברות בינלאומיות שרוצות יש, עובדה שעושים את זה ואחר כך נסוגים, זה מה ששמעתי פה בדיווחים.

שמואל שעיה: מה שחסר זה כוח אדם, בואו נתייחס אל הכשרת כוח אדם - -

בנימין אלון: מה היקף ההשקעה הנצרכת לשנה?

שמואל שעיה: ממש כלום.

שמואל שעיה: אני לא זוכר, כי המספרים היו לפני 6 שנים.

שמואל שעיה: אני לא רוצה להגיד ואם צריך - -

בנימין אלון: מיליון דולר, 20 מליון דולר?

שמואל שעיה: הרבה יותר קרוב למיליון דולר ואפשר להכשיר בדבר כזה משהו כמו 200 איש.

אברהם מיכאלי: זה פנים-מפעלי ולא צריך אוניברסיטאות בשביל זה?

שמואל שעיה: התשובה כי כן, ואגיד לך למה האוניברסיטה תהיה מכשול: האוניברסיטה דורשת דרגה גבוהה של מיומנות כי יש לה מבחנים בינלאומיים.

שמואל שעיה: ההיי-טק לא צריך את זה.

שמואל שעיה: הוא צריך כמה מהנדסים טובים וכל היתר יכולים להיות אנשים מן השורה.

בנימין אלון: דוקטור שאול פריירייך, מי הכתובת לדבר הזה?

שאול פריירייך: נושא של הכשרה מקצועית, הכשרה פנים-מפעלית וכן הלאה זה נושא גדול וכבד שמצוי במשרדנו, לא בלשכת המדען הראשי אלא במשרד התמ"ת.

שאול פריירייך: כל החלק של ההכשרה המקצועית, יש לו ממונה וזה סיפור נפרד.

שאול פריירייך: הקשבתי קשב רב למה שנאמר כאן, אני עוד לא כל כך קושר את זה לפריפריה אלא אם כן הבנתי שזה ההכשרה של אנשים - -

בנימין אלון: מר שעיה דיבר על המגזרים.

בנימין אלון: מגזרים ופריפריה הרבה פעמים משיקים זה לזה.

בנימין אלון: הוא דיבר על עולים ואחרי כן על חרדים, ודיבר על הנקודה האנושית שבה פתח רוני ואמר שזה היתרון היחסי של מדינת ישראל, כמדינה, הענין האנושי, וזה יכול להיות היתרון היחסי של האזורים האלה אם נשקיע בהם.

בנימין אלון: המסרים ברורים.

בנימין אלון: אתה אומר שזה שייך - -

שאול פריירייך: אני לא מתמצא לפני ולפנים בנושא של הכשרה מקצועית או פנים-מפעלית אבל הוא נעשה במשרד אצלנו.

בנימין אלון: בתחום החרדי, אני אישית יודע אל 3 פילנטרופים שרוצים להגיע לסכום של 20 מיליון דולר לשנה.

בנימין אלון: אם תרצה, אוכל לעזור לך.

שמואל שעיה: אני מכיר את כולם ונמצא בקשר, אבל אני רוצה להגיד עוד מילה כדי לתקן, כי פה פספוס קטן: יש הכשרות פנים-מפעליות במשך שנים ועשרות שנים, והן עושות עבודה טובה.

שמואל שעיה: זו לא הנקודה.

שמואל שעיה: צריך לעשות הכשרה מסוג אחר כי עובדה שעד היום ההכשרות הפנים-מפעליות לא פתרו את הבעיה בפריפריה.

שמואל שעיה: עובדה שאומר אורי: יש לנו את העבודה ואין לנו את האנשים.

שמואל שעיה: צריך להגדיר שתכנית "מגנט" או תכנית דומה, שבונה הכשרה מסוג חדש ולא מה שהיה עד היום.

שמואל שעיה: במלים אחרות: לראות מה שההיי-טק צריך, לבנות תכנית שמתאימה רק לזה ולמדוד אותה, ותוך 3 חודשים לתקן אותה.

בנימין אלון: הכשרה מערכתית ולא מפעלית.

שמואל שעיה: הכשרה לפי צרכי המפעל ולא אוניברסיטה, כי לאוניברסיטה יש מטרות אחרות.

שמואל שעיה: אני חוזר על הצלחות שהיו לנו קודם ואני רוצה לעשות את זה בקנה מידה לאומי.

שמואל שעיה: לראות מה המפעל צריך, הלקוח צריך, לבנות רק את ההכשרה של מה שהוא ביקש, ואחרי 3 חודשים לתקן.

שמואל שעיה: אם נשתמש בכלים שהשתמשנו בהם עד היום נקבל את אותה תוצאה.

בנימין אלון: כשדיברת קודם על אי ההכרה בענין האנושי, בלי שם פרטי, מי זה?

בנימין אלון: מה זה?

בנימין אלון: איפה זה תקוע?

שמואל שעיה: לתכנית "מגנט" צריך להגיש בקשה.

שאול פריירייך: זה מגנט אחר.

בנימין אלון: מול משרד התמ"ת?

שמואל שעיה: משרד המסחר והתעשיה, יש להם תכניות "מגנט" רבות וזה קונסורציום של כמה חברות עם אקדמיה, ומגדירים משהו עתידי.

שמואל שעיה: באותו זמן אמרנו כך: הבעיה של הכשרת כוח אדם לפי מה שהתעשיה צריכה לא יכולה להשתמש בכלים הקיימים כי הם לא נתנו פתרונות מספיק טובים, נישאר בתכנית ה"מגנט" ונגדיר איך עושים יותר טוב את ההכשרה שהתעשיה צריכה.

שמואל שעיה: הגשנו את הבקשה הזאת והבקשה נבדקה, הכשרת כוח אדם בטכנולוגיה חדשה איננה מתאימה לקריטריונים של "מגנט", זה לא טכנולוגיה, וזה ירד מהפרק.

בנימין אלון: אני מרחיב פה ואני לא רואה בזה ענין של מפעל ספציפי אלא אני רואה בזה עשיה של כלל וניסיון ללמוד.

בנימין אלון: לכן אני רואה בזה דבר חשוב לבירור.

שאול פריירייך: אני שמח מאוד שהתכנית הזאת לא אושרה, הייתי מתעצב אילו היתה מאושרת.

שאול פריירייך: אני לא מבין מה לתכנית "מגנט" שמדברת על מו"פ גנרי כהגדרתו, ואפשר להרחיב בנושא, ולענין של הכשרת כוח אדם כזה או אחר.

שאול פריירייך: אפשר להגיד שאולי הרעיון הוא טוב אבל ממש לא בתכנית הזאת.

שאול פריירייך: אני לא יודע מי נתן לך את הרעיונות האלה, יכול להיות שמר משה לבל, אבל זה לא משנה.

בנימין אלון: אז הוא טעה בכתובת.

בנימין אלון: למי הוא היה צריך לפנות?

בנימין אלון: אנחנו כנסת של כולם.

שאול פריירייך: במשרד אצלי ולא בלשכת המדען הראשי בנושא של הכשרה מקצועית.

שאול פריירייך: ישנו אגף שלם שזה עיסוקו.

עמי צדיק: הנושא שדיברת עליו מר שעיה ALMP – Active labor Market Policy זה השקעות של הממשלה בשוק העבודה.

עמי צדיק: בארץ ההשקעות האלה הן 0.2% מהתוצר לעומת ממוצע במדינות המפותחות של פי 3 יותר.

עמי צדיק: יש כמה מדינות שזה כמעט פי 5.

אברהם מיכאלי: מי אמור ליזום את זה?

עמי צדיק: כפי שאמר מר פריירייך, אמור ליזום את זה משרד התעשיה, ושם יש אגפים שעוסקים בנושא של הכשרה מקצועית והכשרה פנים-מפעלית ובהשקעות בכוח אדם, ואיך להיטיב ולהשביח את ההון האנושי.

בנימין אלון: חבל שלא זומן אף אחד מהתעסוקה כי כשאנחנו אומרים היי-טק, אנחנו חושבים בנוסחאות מתמטיות.

ענת לוי: דווקא הזמנתי.

עמי צדיק: נקודה נוספת: הדברים שנאמרו פה על מחסור בכוח אדם, זה לא מאפיין רק של ההיי-טק.

עמי צדיק: גם לתעשיה המסורתית, לורטהיימר, חסרים עובדים בתעשיה המסורתית.

עמי צדיק: חרטים, כרסמים וכולי.

יוסף ון זוהרן: יש מאות ואולי אלפים של אנשים שעוברים הכשרה במגזר החרדי.

יוסף ון זוהרן: יש ארגונים שפונים לחברות, לארגוני מפתח.

יוסף ון זוהרן: הם הולכים לחברה ושואלים כמה אנשים צריכים, מה הדרישות המקצועיות, ואז הם מכשירים נשים וגברים.

יוסף ון זוהרן: רק בחברת "מטריקס" יש בבית"ר עלית ובמודיעין 450 נשים, וכל שנה מוסיפים 150.

יוסף ון זוהרן: זו תופעה שמתפשטת בתמיכה של משרד - -

בנימין אלון: השאלה כמה המדינה שותפה בזה וכמה פילנטרופים לוקחים את זה על עצמם.

ענת לוי: ועדת המדע היתה היוזמת של הרעיון.

בנימין אלון: זה ישנה את הכלכלה של המדינה, מעבר לענין של המגזר.

יוסף ון זוהרן: יש כמה חברות היי-טק גילו שאנשים מהכוילל מאוד טובים בשביל chip verification.

יוסף ון זוהרן: יש חברה בירושלים שנקראת "וריסינס", והם מכשירים אנשים לתפקיד מאוד מתקדם בהיי-טק.

אברהם מיכאלי: אני מבין שמה שמר שעיה אמר הוא שהפיתוח הרבה פעמים הוא לפי צרכי המפעל לפתח במקום מה שהוא צריך ולא לחשוב על משהו תיאורטי.

בנימין אלון: מעבר לכל ההשלכות החברתיות של הדבר הזה, הרי גם כלכלית התל"ג והתמ"ג הם ביחס לכמות העובדים במדינה.

בנימין אלון: הגדלת מעגל העובדים והמתפרנסים, זה יכול להיות הבום הכלכלי.

בנימין אלון: אחרי מה שראינו בעליה מרוסיה, שעשה את הבום הכלכלי הגדול בזמנו.

אברהם מיכאלי: המגזר שמר שעיה הזכיר, אותה עליה מרוסיה, הפוטנציאל שלהם עדין לא מנוצל.

אברהם מיכאלי: הם עדין מסתובבים במובן של פספוס ולא השתלבו במקצועות שלהם, ולא תמיד במפעלים הקיימים היום יש התאמה למקצוע שלהם.

אברהם מיכאלי: צריך להסב להם משהו דומה למקצוע שהיה להם.

אברהם מיכאלי: יש ברוסיה מקצועות שלא קיימים בארץ.

אברהם מיכאלי: האנשים האלה הגיעו לארץ ויש להם תואר שלישי או פרופסורה בתחום של יערנות למשל.

אברהם מיכאלי: מצד אחד, האנשים האלה פסולים מלעבוד כי אין להם איפה לעבוד עם זה ומצד שני, אם לוקחים את הפוטנציאל שבהם והופכים אותם למוכשרים לאותו תחום שעוסקים במפעל, זה טוב.

אברהם מיכאלי: יש הרבה כאלה שמסתובבים.

בנימין אלון: הדברים של מר שעיה מעניינים מאוד, הם נרשמים בפרוטוקול ונראה איך מקדמים את הדברים.

שמואל שעיה: המטרה שבאתי לכאן היא כדי לקדם את זה כי כואב לי לגבי אותם אנשים שאין להם פרנסה, כשהתעשיינים בוכים שאין להם עובדים.

שמואל שעיה: כפי שידידנו ממשרד המדע אמר, חברת "מטריקס" עושה עבודת קודש והיא גדלה, ויש עוד חברות אחרות שמתחרות לה, וזה קנאת סופרים וזה מצוין.

שמואל שעיה: הסיבה ש"מטריקס" היום הצליחה לעשות את זה, והיא התחילה ב-2006, זה כי אני הייתי משוגע ועשיתי את זה עם הקמת החברה שלי בשנת 1996, 10 שנים קודם.

שמואל שעיה: מאז שמשכנתי את הדירה שלי ואמרתי שאני הולך על חרדים, ויהיו פה, עד שזה יצא החוצה.

שמואל שעיה: אותו דבר עם העולים החדשים, הייתי משוגע בשנת 1990.

שמואל שעיה: הנקודה היא שאם נעשה את אותן הכשרות כפי שהן קיימות היום, לא נקבל משהו שונה.

בנימין אלון: התכנית שלך, שהעלית בקווים כלליים ושהגשת ל"מגנט", האם היא תכנית כתובה, מעבר למלל?

שמואל שעיה: אני יכול לבנות תכנית, וזה לא חשוב אם זה ב"מגנט" או לא.

בנימין אלון: הייתי רוצה לעקוב אחרי דבר כזה, כוועדה, אבל אם אפשר לראות תורה שבכתב.

בנימין אלון: ..

שמואל שעיה: בשמחה, אשלח חומר, אבל הנקודה היא שנבין שמדובר על מחקר חדש, איך להכשיר את האנשים נכון ולא להשתמש בקיימים.

שמואל שעיה: זה המשפט הכי חשוב שלי.

בנימין אלון: תודה רבה אדוני.

בנימין אלון: עודד חרמוני, סמנכ"ל חממת מיט"ג היי-טק ונצ'רס.

עודד חרמוני: החממה מיושבת בקצרין, ואנחנו חלק מתוך קבוצה שנקראת "קפיטל פוינט" שהיא חברה ציבורית שמאמינה בפריפריה.

עודד חרמוני: כל האחזקות של הקבוצה הזאת נמצאות בפריפריה, באופקים ובקצרין.

בנימין אלון: מה צריכים לעשות על מנת להביא כוח אדם איכותי לחממות ולהשאיר אותו שם?

עודד חרמוני: בעבר הייתי עורך מדור ההיי-טק של "הארץ" במשך 6 שנים, וראיתי את הפריפריה גם מהכיוון הזה.

עודד חרמוני: אין מודעות לפריפריה, יש שתי מדינות, מדינת הרצליה ויש את כל היתר, וזה בא לידי ביטוי בהרבה היבטים.

עודד חרמוני: אז צריכים להעלות את המודעות לזה שיש בפריפריה מספיק דברים שיכולים לעניין את ההיי-טק הישראלי.

עודד חרמוני: יש דברים שבהם הפריפריה מובילה את ההיי-טק הישראלי כמו במכשור רפואי, בביו-טק וקלין-טק.

עודד חרמוני: הפריפריה היום יוצרת את הדיל פלור הכי מרכזי של הקרנות בתחום הזה.

עודד חרמוני: אנחנו צריכים לפתח את זה ולתת להם את הכלים להתפתח יותר נכון.

עודד חרמוני: אני מאוד מסכים עם מה שאומרים.

עודד חרמוני: הנושא כוח אדם הוא מאוד קריטי.

עודד חרמוני: יש עוד סיגמנט של ערבים בעלי תואר שני ושלישי שלא מנוצלים בכלל בתעשיה היום וחבל, כי הם כוח עבודה שיכול בהחלט להשתלב בפרוייקטים של היי-טק.

עודד חרמוני: אני רוצה לחזור לחממות.

עודד חרמוני: אני חושב שחשוב מאוד לציין שבלי החממות לא היה היי-טק בפריפריה.

עודד חרמוני: אותם פוטנציאלים גדולים שיש לנו במרכזי מחקר כמו מיג"ל ותל חי, האוניברסיטאות באזורי הצפון והדרום, בתי החולים שנמצאים בצפת, פוריה וכולי לא היו באים לידי ביטוי כמעט ביזמות טכנולוגית לולא החממות שפועלות שם.

עודד חרמוני: הנושא הכי חשוב והכי חסר לנו בתהליך הזה הוא כוח אדם איכותי לא רק כמהנדסים אלא גם כמנהלים.

עודד חרמוני: אנחנו נפגשים באופן תדיר להביא מנהלים איכותיים לצפון ולדרום.

עודד חרמוני: קשה מאוד לשכנע אנשים בתקופות שיא של ההיי-טק שמקבלים משכורות של 50,000 שקל או אפילו 25,000 שקל אבל גרים ליד בית, לנסוע שעתיים או שלוש לאזור מרוחק יותר בשביל לעבוד בשכר שהוא לא יותר גבוה.

עודד חרמוני: ההיבטים התחרותיים שלנו הולכים וקטנים בתקופה כזאת, ויש דברים שאפשר לעשות אותם.

עודד חרמוני: המדען הראשי לא מכיר בהוצאות רכב וליסינג למנהלים, וזה מפריע לנו ומקשה עלינו להביא אנשים שנמצאים במרחקים של בין חצי שעה לשעתיים, וזה מפריע לנו ומקשה עלינו להביא אנשים שנמצאים אפילו במרחקים של בין חצי שעה לשעתיים, אבל אלה מרחקים שאתה לא יכול לעשות אותם במסגרות התחבורה בפריפריה, והעלית בעיה מאוד קריטית.

עודד חרמוני: תחבורה היא כן נקודה קריטית בנושאים האלה.

עודד חרמוני: אין תחבורה רלוונטית בשביל שמנכ"ל חברת סטרט-אפ ייסע שעתיים או שלוש שעות באוטובוס, הרי ברור שפעילות העבודה שלו נפגמת.

אברהם מיכאלי: מה אפשר להוציא מהפריפריה כנקודות חיוביות, שנוכל לדרבן את אותם מנהלים טובים שיבואו אליך.

אברהם מיכאלי: לא תמיד אפשר להציע פתרונות בהסעות אבל אם איכות החיים בפריפריה שונה וטובה יותר מתל אביב, אז למה קשה לשכנע מנהל טוב שיעבור לגור שם בתנאים כלכליים טובים?

עודד חרמוני: אותו תושב זכרון יעקב שלוקח לו שעה וקצת להגיע לתל אביב או להרצליה ולוקח לו אותו זמן להגיע לקצרין, קשה לו להשתכנע להגיע לקצרין.

רינה פרידור: אנחנו רוצים להביא אותו לגור בקצרין.

עודד חרמוני: יש פה שני תהליכים: האחד, להביא אותם לגור באזורים האלה, והצלחנו למשוך לא מעט שיגורו באזורים האלה.

עודד חרמוני: אבל אם אתה לא מצליח למשוך אותם, ברגע שאתה מביא מנהל לשם אתה יוצר מסביבך עובדים נוספים שאתה מכשיר אותם, אתה יוצר קרקע ניהולית, אתה יוצר ידע, אתה יוצר אנשים מסביבך, כך שגם אם את אותו מנהל לא הבאנו שיגור שם, עדין יצרנו - -

בנימין אלון: עודד, תנסה לעזור לנו למקד.

בנימין אלון: מה צריך לעשות כדי להביא ולהשאיר.

עודד חרמוני: אני חושב שאם המדען הראשי יכיר בהוצאות רכב ונוכל להביא מנהלים יותר טובים, נוכל ליצור שכבה חדשה של מנהלים שתכשיר מנהלים אחרים.

עודד חרמוני: נוכל ליצור קאדר של מנהלים בצפון, זה יסייע לנו לעשות את זה גם בדרום וגם בצפון.

עודד חרמוני: כמו כן, ליצור דיפרנציאציה יותר גדולה בין החממות הפריפריאליות והלא-פריפריאליות.

עודד חרמוני: עיקר התחרות שלנו היום היא מול החממות הלא פריפריאליות.

עודד חרמוני: ההבדל בינינו, ומסגרת החממות מאוד עוזרת לנו בזה, היא נותנת בערך 100,000 דולר תוספת ליצור את הדיפרנציאציה, אבל היא לא מספיקה בתקופות שיא.

עודד חרמוני: בתקופות שפל היא יכולה יותר לעזור.

עודד חרמוני: צריך לקחת בחשבון שהתנאים שהחברות עובדות בהן בצפון או בדרום מחייבים הארכת תקופת הפעילות שלהם.

עודד חרמוני: לפעמים תקופת ההמראה שלהם קצת יותר איטית, כי הם גם פונות לתחומים אחרים מאשר חברות במרכז, שיכולות לקחת חברות בתחום ההיי-טק הרגיל, אצלנו חברות פונות יותר לתחומים כמו מכשור רפואי, ביו-טק וקלין-טק, שהם תחומים יותר ארוכים בהבשלה שלהם.

עודד חרמוני: הייתי ממליץ לשנות את נושא התחבורה ולאפשר פתרון בנושא של תחבורה ושל מנהלים גם בשכר וגם בתחבורה וכן, להאריך את משך תקופת ההמראה של חברות כאלה ביותר משנתיים, שזה הזמן הממוצע לחברת חממה, להאריך אותו אולי ל-4 שנים בחברות חממה פריפריאליות ולאפשר להם לממש יותר את האפשרויות שלהן.

בנימין אלון: תודה רבה.

בנימין אלון: אני מבקש לשמוע את דוקטור רונית אשכנזי ממשרד החינוך, שמרכזת פרוייקטים מיוחדים במדע וטכנולוגיה.

בנימין אלון: לאחר מכן, אשמע את רועי, שטרח והכין לנו חוברת מטעם ה-מ.מ.מ של הכנסת.

בנימין אלון: עמי, כמובן שתמשיכו להציק לאנשים.

רונית אשכנזי: אם תרצו, כתבנו גם כמה מלים.

רונית אשכנזי: נושא כוח אדם מביא למערכת החינוך כי לפני ההכשרות וההסבות אנחנו כמובן צריכים לבנות תשתית משמעותית של כוח אדם, של תלמידים שנולדו במדינת ישראל או הגיעו למדינת ישראל - -

בנימין אלון: דוקטור אשכנזי, האם היית יכולה להתייחס לדבריו של רוני, שדיבר על קשר בין חינוך פורמאלי כזה או אחר לבין כניסה לתעסוקה.

רונית אשכנזי: אעביר לכם את הדפים, זה כתוב.

רונית אשכנזי: אנחנו עושים תכניות בכיוון של נגישות להשכלה גבוהה ונגישות לתעשיה.

רונית אשכנזי: אנחנו רואים חשיבות מאוד גדולה שהנוער בפריפריה, ובדרום אנחנו עובדים על זה הרבה יותר חזק בתכניות, בצפון זה עדין בתחילת הדרך - -

בנימין אלון: איזה גיל, איזה שלב של לימודים?

רונית אשכנזי: אנחנו מתחילים את זה בחטיבות הביניים, לכוון אותם למסלולים של בחירה במקצועות מדעיים-טכנולוגים, כי הם לא בוחרים במסלול הזה, אחר כך הרבה יותר קשה להעביר אותם למסלולים האלה.

רונית אשכנזי: בחטיבה העליונה, כשאנחנו מדברים על החינוך הטכנולוגי ואנחנו מדברים על הבאה של תלמידים למוסדות להשכלה גבוהה משתי סיבות: א.

רונית אשכנזי: שיראו שזה נגיש, שזה מקום שהם יכולים להגיע אליו וזה לא רק לילדי תל אביב ולילדים העשירים אלא זה בהחלט משהו שהם צריכים לחלום להגיע לשם ויכולים להגיע לשם.

עמי צדיק: אבל למה שיחזרו לפריפריה?

רונית אשכנזי: אני מדברת על ילדי הפריפריה עצמם.

עמי צדיק: הם ילמדו השכלה גבוהה ויישארו במרכז, למה שיחזרו לפריפריה?

רונית אשכנזי: אנחנו מדברים על אוניברסיטאות כמו אוניברסיטת באר-שבע, עיקר הפעילות שלנו באוניברסיטת באר שבע.

רונית אשכנזי: אנחנו מדברים על מקומות כמו הטכניון וגם עם מיג"ל יש לנו תכניות.

רונית אשכנזי: דבר נוסף זה נגישות לתעשיה.

רונית אשכנזי: זאת אומרת, שיראו מה הולך להיות בתעשיה.

רונית אשכנזי: יש לנו פרויקט כמו דור העתיד להיי-טק בתעשיה, שאנחנו מקיימים אותו בכל הארץ.

רונית אשכנזי: חשיפה לעולם התעשיה, ובייחוד לתעשיית ההיי-טק יכולה לשנות סטיגמות שקיימות אצל הנוער לגבי תעשיה.

רונית אשכנזי: אגב, אנחנו שמים דגש חזק על נושא של בנות, שעד עכשיו היה נושא חלש וזה פוטנציאל מאוד גדול לשלב אותן גם בתעשיות ההיי-טק וגם במחקר מדעי טכנולוגי.

רונית אשכנזי: הכיוונים הם חשיפה לעולם התעשיה, ההיי-טק, וגם בזה שאנחנו מביאים את התלמידים לאקדמיה ולתעשיה, ומביאים אנשי תעשיה ואקדמיה לבית ספר, שנותנים הרצאות וזה גם שיח ומפגש שמדבר על מה זה להיות עובד בתעשיה, מה זה נותן לך מבחינת שכר בתעשיית ההיי-טק, מבחינת יכולת התארגנות משפחתית ויכולת התארגנות אישית.

רונית אשכנזי: אני חושבת שאנחנו צריכים להגיע למסה קריטית, זאת אומרת שאם - -

בנימין אלון: מעבר למחנות קיץ מדעיים וכולי, אתם מנצלים את המיקום הפריפריאלי של רוב החממות לסיורים, שיבואו לשם, שיראו?

רונית אשכנזי: האמת שממש עכשיו חברנו לחממה בכנרות, וחשבנו על שיתוף פעולה.

בנימין אלון: אני מבין שהן מפוזרות בכל הפריפריות, וגם כדי להדגיש את גאוות היחידה.

בנימין אלון: את הרי רוצה ליצור איזה שהוא "לוקל פטריוטיזם" דווקא לאנשים שבשלב רחוק יותר - -

עודד חרמוני: יש תכנית של יזמים צעירים שאנחנו - -

רונית אשכנזי: אנחנו מדברים על גאוות יחידה גם מבחינת ביקורים במפעלים באזור - -

בנימין אלון: אז תשלבו גם את החממות.

גרשון כהן: יש לנו פרויקט שנקרא "פרויקט טוב" שנעשה יחד עם התאחדות התעשיינים ויחד עם צה"ל.

גרשון כהן: הפרויקט הזה מלווה על ידי אנשי תעשיה ואנשי צה"ל, כאשר התלמידים מתחילים מכיתה ט' עם 8 שעות תגבור ובסופו של דבר מגיעים לתואר טכנאי.

גרשון כהן: הוא בנוי על פי הצרכים האמיתיים של המשק, על פי ההגדרות שהוגדרו על ידי התאחדות התעשיינים וצה"ל למקצועות שאנחנו מפתחים אותם, וזה ברמות הביניים.

גרשון כהן: ברמות הנמוכות יש פרויקט בנושא של מרכזי הכשרה אזוריים, שיעסקו לא רק בחינוך הנוער אלא ירכזו את פעילות שלושת המשרדים, משרד הרווחה, משרד התמ"ת ומשרד החינוך, כאשר יהיו בתי ספר איכותיים ברמה עדכנית ביותר.

גרשון כהן: הפרויקט הזה מלווה בנוסף לשלושת הגופים שציינתי, במשרד ראש הממשלה.

גרשון כהן: נעשה מעט מדי וצריך להגביר את זה.

גרשון כהן: אני מדבר על 9 בתי ספר ועכשיו הגענו ל-30 בתי ספר כשהמטרה היא להגיע ל-60 ומשרד ראש הממשלה רוצה להגיע ל-200 בתי ספר, קרי, להכשיר 5000 בוגרים בעלי תואר טכנאי לפי דרישות התעשיה, ומצד שני, לא ציינתי את מגמות ההיי-טק שאנחנו רוצים לפתח באזורי הספר או הפריפריה.

גרשון כהן: פה יש לנו לא רק את בעיית כוח אדם אלא בעיה של המכשירים, המורים.

גרשון כהן: חסרים לנו מורים איכותיים כי התחרות שלנו היא עם אותן תעשיות שמשלמות סכומי עתק - -

בנימין אלון: אתה מחזיר אותנו לנושא כוח אדם ותעסוקה.

בנימין אלון: אני מתנצל שקטעתי אותך, דוקטור אשכנזי.

בנימין אלון: האם במסגרת הלימודים אתם גם עושים סיור בחממות?

רונית אשכנזי: יש התחלות, ואשמח - -

עודד חרמוני: אתם מוזמנים תמיד, ויש גם פרויקט של יזמים צעירים שמינהלת החממות מאוד מסייעת לו.

בנימין אלון: אין לימוד כמו החוויה, וההזדהות עם חממה שנעשית בפריפריה לנער פריפריה, זה משנה את הדברים.

רונית אשכנזי: אנחנו עושים את זה עם מפעלי ההיי-טק.

רונית אשכנזי: יש לנו הרבה תכניות של יזמות ויזמות צעירה.

רונית אשכנזי: זה באופן כללי, אבל אני חושבת שהנושא של ההישארות הוא נושא הביצה והתרנגולת.

רונית אשכנזי: אני גרה בקיסריה והילדים שלי רוצים לגור ברמת השרון ובהרצליה, כי קיסרה זה פריפריה.

רונית אשכנזי: אנחנו צריכים לחשוב על דרכים נוספות שימשכו את האוכלוסייה למקומות האלה, כולל חברה ותרבות ודברים נוספים.

בנימין אלון: התחום שלך הוא תחום המפתח.

בנימין אלון: אם מדברים על פריפריה, לא הכל תחבורה ומרחקים.

בנימין אלון: ליד קיסריה יש את אור עקיבא, שאלמלא העשייה הגדולה של חברנו אדרי, שהיום חבר כנסת, ובית ספר התיכון המעולה באור עקיבא, שהילדים מקיסריה רוצים ללמוד בו, זה הגשר.

בנימין אלון: פריפריה יכולה להיות שכונה בתל אביב, היא לא רק רכבת.

בנימין אלון: היא אלף ואחד דברים שאנחנו לא יכולים לעסוק בהם, והחינוך והאטרקטיביות ורמת המחנך ויכולת ההעברה שלו, זה כמו בהיי-טק.

בנימין אלון: זה נתן לנו את מנוע הצמיחה הכלכלי של כל ההיי-טק שאנחנו עוסקים בו.

רונית אשכנזי: אבל זה לא מספיק.

רונית אשכנזי: אני רוצה להתחבר למה שאמר כאן גרשון, שאם לא יהיה שכר משמעותי למורים, ולצערי שביתות המורים פספסו את זה בגדול, גם בפריפריה וגם למקצועות המדע והטכנולוגיה, שהאלטרנטיבות שלהם בשוק מאוד גבוהות, תמשיך להיות לנו בעיה.

בנימין אלון: אני לא מזלזל בהערה כזאת או אחרת.

בנימין אלון: אני מקבל את הכל.

בנימין אלון: אני חושב שמה שחסר בראש וראשונה זה חזון ממוקד.

בנימין אלון: חזון שקובע על עצמו מוקד, קובע יעד, ומבין שהיתרון היחסי, המשאבים, שאלוהים לא נתן לנו נפט כמו לשכנים שלנו, אולי זו הברכה הכי גדולה כדי שנצטרך לעבוד עם הראש.

בנימין אלון: לפי העיקרון הזה שפיתח את כל התעשיה במדינה לכיוון של כוח אדם, של יזמים צעירים, שזו תופעה מרהיבה, של נס שקורה לנו מול עינינו, של חבר'ה נפלאים כאלה, את אותו מוקד צריך לדעת איך מיישמים ומנצלים כיתרון יחסי בפריפריה.

בנימין אלון: הדברים הועלו פה על ידי הרבה מהדוברים.

בנימין אלון: אני רוצה לשמוע את רועי ואת עמי, שטרחו.

בנימין אלון: הייתי רוצה שתהיה ישיבת הרחבה שבה יהיה מנכ"ל משרד התמ"ת והשר עם לשכת התעסוקה - -

אברהם מיכאלי: אם הם מחזיקים 67% של המו"פ האזרחי היום, מותר לנו לבקש.

בנימין אלון: אתה אחרת, אבל ניסו לחדד בין השקעה שהולכת לצד המחקרי, שלא רוצה להבדיל בין דברים לבין הצד התעסוקתי-אנושי.

בנימין אלון: לא בטוח שזו חלוקה מוחלטת.

רועי גולדשמידט: רציתי להעיר כמה הערות: אם תסתכלו בעמוד 4, רואים את היחס בין תפוקה ומועסקים בארבעת המגזרים - -

בנימין אלון: אני מודה לך על המהירות שעשית את הדברים.

רועי גולדשמידט: לכן, למרות ה"טייטל" של היי-טק או פריפריה, אני חוזר לדוח מקוב ולהכרה בזה ש-63% מהמועסקים נכון לשנת 2003, ואני לא יודע עד כמה זה השתנה מאז, עדין מועסקים בתחומי התעשיה המסורתית והמסורתית-מעורבת.

רועי גולדשמידט: לכן, עם כל הרצון לדבר על היי-טק בלי לבטל כהוא זה מהעבודה של החממות, שאני חושב שהעבודה שלהן חשובה בהיבט של טכנולוגיה גרעינית, כלומר הבסיס הטכנולוגי עדין אי אפשר לבטל את הצורך בפיתוח תעשיה מסורתית.

רועי גולדשמידט: מדברים על השוואה של תפוקה לעובד - -

בנימין אלון: עסקנו באתגר של השדרוג של התעשיות, במורכבות.

בנימין אלון: אתה לא יודע מה זה, זה הכל.

רועי גולדשמידט: ברור שהם לא דוגמה לטכנולוגיה מסורתית והם דוגמה ליכולת לשלב בין הטכנולוגיה המסורתית לעלית.

רועי גולדשמידט: זה אחד הדברים המהותיים.

רועי גולדשמידט: מעבר לזה, אני רוצה לומר שיש כמה וכמה דוחות שהוגשו בנושאים האלה ובמשרד הבינוי והשיכון נעשתה עבודה גדולה על ידי גוף חיצוני, על ידי "צנובר יועצים" בנושא.

רועי גולדשמידט: ה"טייטל" של זה הוא "כלים לעידוד התיישבות באזורי עדיפות לאומית".

רועי גולדשמידט: בעבר, בשנת 1996 אם אינני טועה, נעשה דוח גבאי שמתייחס להעצמת הפריפריה ולאחרונה דוח מקוב, שמדבר על העצמת הפריפריה והתעשיה המסורתית.

רועי גולדשמידט: בפועל, נראה לי שנעדרת ראיה אסטרטגית כוללת של הנושא - -

רוני פלמר: וברשותך, להוסיף החלטת ממשלה על 17 מיליארד שקל שלא מיושמת, שתכללה את הכל וזה אולי המקור הכי גדול.

רועי גולדשמידט: גם סביב השולחן הזה חסרים אנשים שהמנדט שלהם הוא הענין הזה.

רועי גולדשמידט: השר לפיתוח הנגב והגליל זו הישות הכי קרובה לתפיסה העקרונית הכוללת - -

אברהם מיכאלי: אולי הביזור שקיים הוא זה שגורם לבעייתיות.

רועי גולדשמידט: אני טוען שאין אינטגרציה במובן העמוק של הענין, ואני רוצה לקרוא לסיום 3 שורות מתחילת הדוח, שבו מקוב פונה במכתב שלו ליו"ר וגם זה מופיע בגוף הדוח: "קיימים שלושה תנאים הכרחיים להעצמת הפריפריה: פיתוח מערכת תחבורה מהירה ונגישה; פיתוח קהילתי, חברתי ותרבותי מספק בפריפריה ומערכת חינוך הולמת, המספקת שוויון הזדמנויות, ויישום מדיניות התיישבות של ריכוז-מבוזר, באופן המאפשר לישובים למצות יתרונות כלכליים לגודל".

רועי גולדשמידט: ההמשך של הדברים הוא שאם התנאים האלה יתקיימו לא יהיה צורך במגוון התמריצים והפעולות הנקודתיות להעצמת הפריפריה.

רועי גולדשמידט: לכן, כל אחד דיבר על פן אחד אבל רק ראיה כוללת מערכתית של הענין הזה, שתכלול הן את הפן התחבורתי, החינוכי והשקעה בהון אנושי, שהבעיה המשמעותית היא השקעה ארוכת טווח, וגם תשתיות תחבורתיות שזה הדבר הכי טכני, שמקצרות את המרחקים.

רועי גולדשמידט: חבר הכנסת מיכאלי הזכיר קודם את היכולת ליצור גורמי משיכה לפריפריה.

רועי גולדשמידט: אם אני אחשוב שיש איכות חיים משמעותית בפריפריה, אני אשכול לגור בפריפריה בייחוד לאור הסיבות שדוחות אותי ממקומות אחרים ומהסיבות שימשכו אותי לפריפריה.

בנימין אלון: תודה.

בנימין אלון: הייתי מבקש הערות קצרות לסיום.

רוני פלמר: היה צוות שלווה על ידי מקינזי, חברת הייעוץ, והוגשה הצעת ממשלה שמשרד ראש הממשלה היה היוזם והעומד מאחוריה, וכל משרדי הממשלה היו שותפים לזה.

רוני פלמר: ההחלטה נכונה פחות או יותר, בסוף יש ספר שמסביר מה צריך לעשות, איך צריך לעשות, ופה נפלנו בדיוק במנגנון היישום המרכז של הסיפור הזה.

רוני פלמר: אושרו 17 מיליארד ועד היום 150 מיליון שקל אולי ב-3 השנים - -

אברהם מיכאלי: מי אמור לטפל בזה מבחינת המנגנון?

בנימין אלון: רוני, יש לי ספר של כל החלטות הממשלה שלא בוצעו.

רוני פלמר: אני מודע לזה ש-70%,80% מהחלטות הממשלה לא מיושמות.

רוני פלמר: בסוף הדברים של כולם עלה שצריך לרכז את זה וכולי, בסוף הכל נאמר, הכל נכתב, צריך לראות מי מנגנון היישום שמרכז את כל הסיפור, וזאת הפואנטה.

אברהם מיכאלי: הנושא הזה כל כך חשוב.

אברהם מיכאלי: קראתי את הדוח שה-מ.מ.מ הכין לנו.

אברהם מיכאלי: זה דוח מדאיג במובן של חוסר יישום של דברים ומצד שני, יש בו פוטנציאל לביצוע.

אברהם מיכאלי: אם נגיד שדברים לא מבוצעים ונרים ידיים, לא נגיע רחוק.

אברהם מיכאלי: הדוח של מקוב הוגש רק לפני 4 חודשים לשר התמ"ת, ואולי יש מקום לקיים ישיבה מיוחדת עם שר התמ"ת ולבקש דברים מעשיים לבצע את הדוח.

אברהם מיכאלי: אולי גם לבקש שמשרד התמ"ת, שהוא הכי מתאים, יוביל את הדברים האלה.

אברהם מיכאלי: אולי כל אחד חושש לקחת על עצמו מטלות.

אברהם מיכאלי: זה הגוף המתאים ואנחנו, כוועדה, תפקידנו לעקוב אחרי זה.

יוסף ון זוהרן: אחת הנקודות המאוד חשובות זה יצירת אטמוספרה עסקית באזור.

יוסף ון זוהרן: במרכז יודעים את זה, ובפריפריה לא יודעים את זה.

יוסף ון זוהרן: לדוגמה, השר שטרית, כשהיה ראש העיר, הפך את יבנה מעיר נידחת לעיר משגשגת.

יוסף ון זוהרן: הוא באופן אגרסיבי רדף אחרי אנשים כמו ברונינסקי, כמו ריכטר, ועכשיו זה "אורבוטק", הוא העלה את השכר למורים ויצר אווירה כזאת שיבנה היום זו עיר מתקדמת.

יוסף ון זוהרן: סיפור הפוך - סטף ורטהיימר רצה להקים פארק תעשייתי בבאר שבע.

יוסף ון זוהרן: ראש העיר דאז לא שיתף פעולה אז באיזה שהוא שלב הוא כעס והקים את זה בעומר.

יוסף ון זוהרן: רוב הרשויות המקומיות, כולל בירושלים, לא רצים אחרי ההיי-טק ובלי זה, זה גורם חשוב.

רינה פרידור: אין להם כסף.

יוסף ון זוהרן: זה לא כסף.

שאול פריירייך: חבר הכנסת מיכאלי החמיץ את ההתחלה, כשאמרתי שאצלנו במשרד השר הקים ועדה שתפקידה להביא לידי מימוש את ההמלצות הכרוכות בדוח מקוב במידת האפשר.

שאול פריירייך: לא כל אחת מהן נופלת בתחום עיסוקו של המשרד, וחלקן הן גם בעיות תקציביות.

שאול פריירייך: הועדה יושבת על המדוכה ואני מניח שבזמן קצר ביותר היא תגיש את ההמלצות לשר.

בנימין אלון: א

בנימין אלון: בקש ממר רוני פלמר להגיש לנו בכתב את הדברים שדיברת עליהם בנושא של הכוונה לגיוס כוח אדם.

בנימין אלון: אבקש ממר שמואל שעיה, הדברים של "מגנט" וכולי, אם יש לך דברים בכתב, הייתי מבקש לקבל אותם לדיון הבא.

בנימין אלון: אבקש מכל גורם אחר שהעלה כאן ומיקד את הנושא, כי הייתי רוצה בדיון הבא להתמקד בנושא של כוח אדם.

בנימין אלון: כל גורם שהועלה כאן, שהציע משהו ורוצה לתת בכתב, זה מאוד יסייע לנו.

בנימין אלון: אני מבקש לזמן את שר התמ"ת ואת המנכ"ל ואת האנשים שיבחר ממשרדו לדיון בנושא: א.

בנימין אלון: מעקב על דוח מקוב בענין הפריפריה.

בנימין אלון: ב.

בנימין אלון: התמקדות בנושא של כוח אדם, איך מעודדים כוח אדם להגיע ולהישאר בפריפריה גם בתחום תעשיית ההיי-טק וגם בתחומי חינוך מקבילים.

בנימין אלון: ננסח את זה אחר כך.

בנימין אלון: אולי כדאי גם לזמן ראשי אוניברסיטאות וכולי.

בנימין אלון: צריך לחשוב על זה.

בנימין אלון: רינה, מה את מציעה?

בנימין אלון: דיברת על לעזור כספית לעידוד השקעות הון ואנחנו התמקדנו יותר בתחום האנושי.

רינה פרידור: אני בטוחה ויש לי ניסיון שנים רבות, אם לא תהיינה הטבות מס הכנסה מרחיקות לכת לפריפריה הרחוקה, כל הדברים מסביב לא יעבדו.

רינה פרידור: רק הטבות לא יעבדו, צריך לגבות אותם מסביב ולשמור על הדיפרנציאציה.

רינה פרידור: זה מאוד חשוב.

בנימין אלון: הייתי רוצה להתמקד בוועדת המדע במשאב האנושי - -

רינה פרידור: זה המשאב האנושי.

רינה פרידור: כדי להביא אנשים ברמות טכנולוגיות גבוהות לאזורים האלה אין דרך אחרת וצריך לשמור על הדיפרנציאציה, כי אם נתנו הטבות מס מרחיקות לכת לקרית-שמונה ואחרי שנתיים נתנו אותו דבר ליוקנעם, הרגת את מה שעשית, ביטלת את זה.

רינה פרידור: הפוליטיקה עובדת והורסת את הדברים הטובים שעושים וחבל.

קורין סאור: הייתי שמחה מאוד להציג את התוצאות של הסקר כי אני חושבת - -

בנימין אלון: אבל אמרת שאת רק עושה אותו.

קורין סאור: בעוד כמה ישיבות, שזה ייתן את סדר העדיפות של - -

בנימין אלון: נשמח מאוד.

רוני פלמר: אולי כדאי שהשר אדרי גם ישתתף בישיבה הבאה.

בנימין אלון: יכול להיות.

בנימין אלון: אני מודה לכולם.

בנימין אלון: אני מקווה שיהיה המשך ואני מבקש מכל מי שיכול שיעביר אלינו משהו כתוב שיעזור לנו להתמקד.

בנימין אלון: הישיבה נעולה.