ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 177, 2008-02-27 09:00

מיכאל נודלמן: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

מיכאל נודלמן: לפני מספר שבועות ביקרנו את קהילת יהודי אתיופיה ברחובות.

מיכאל נודלמן: ביקרנו בשכונת מילצ'ן וקריית משה.

מיכאל נודלמן: נסכם מה שראינו, הרגשנו.

מיכאל נודלמן: יושבים פה נציגי הקהילה, נציגי העירייה, נציגי משרד השיכון, משנה למנכ"ל שהיה איתנו בחלק מהסיור שלנו ברחובות.

מיכאל נודלמן: הדבר הטוב שראיתי והוועדה גם ראתה שצעירים מהקהילה האתיופית הקימו ועד ומנסים לפתור את הבעיות שלהם בכוח שלהם, זאת דוגמה טובה מאוד שראינו.

מיכאל נודלמן: ביקרנו את שכונת קריית משה, לא כל כך שמחנו מהביקור הזה.

מיכאל נודלמן: היו שם נרקומנים, משפחות בעלות תשעה, עשרה ואחת עשרה נפשות שגרות בדירת שלושה חדרים, לילדים אין איפה להכין שיעורי בית, ילדים מסתובבים ברחוב, ואין מה לעשות.

מיכאל נודלמן: במתנ"סים הילדים היו עסוקים במשהו, ראינו טוב וגם ראינו רע.

מיכאל נודלמן: יחד אתכם ובעזרת

מיכאל נודלמן: כם אנחנו רוצים לקבל החלטות מה לעשות ואיך לעזור.

מיכאל נודלמן: בשכונת קריית משה צריך להכניס את פרוייקט שיקום שכונות כי בצורה כזאת אי אפשר לחיות.

מיכאל נודלמן: התרבות של המקום ושל בני האדם והמצב של המקום אלה דברים שקשורים אחד בשני.

מיכאל נודלמן: אם אדם גר בתנאים כאלה קשים, בקלות יכול להשיג סמים ועוד הרבה דברים לא טובים.

מיכאל נודלמן: צריך לפתור את הבעיות, כי בתנאים כאלה אי אפשר לחיות.

מיכאל נודלמן: ההורים פוחדים שהילדים הסתובבו בשכונה, פוחדים שהבחורות ייצאו מהבית, כי יש מטורף שם, אנחנו רוצים לשמוע מה עושה המשטרה בשכונה כדי שהאנשים יחיו בשקט ובלי בעיות.

מיכאל נודלמן: נמצא איתנו חבר כנסת חדש.

מיכאל נודלמן: אני מבקש ממך חבר הכנסת שלמה מולה שתהיה, חבר בתת ועדה בוועדת החינוך.

מיכאל נודלמן: לפי התקנון נקיים הצבעה.

מיכאל נודלמן: בעד בחירתו של חבר הכנסת שלמה מולה בתת ועדה בוועדת החינוך – רוב.

מיכאל נודלמן: אני מברך אותך חבר הכנסת שלמה מולה על בחירתך, אני מקווה שתביא תועלת לפתרון הבעיות שיש בחינוך של עולים והחינוך של נוער העולה.

אברהם מיכאלי: ועדה מאוד חשובה.

מיכאל נודלמן: ועדה חשובה שפועלת חזק.

שלמה מולה: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: נחזור לנושא שלנו.

מיכאל נודלמן: אבקש מחבר הכנסת אברהם מיכאלי לומר מספר מלים שגם השתתף אתנו בסיור.

אברהם מיכאלי: אני מברך את חבר הכנסת שלמה מולה כבן קהילת יהודי אתיופיה שלא מזמן הצטרף אלינו לכנסת, היום משתתף בפורום שאנחנו פרופר מקדישים לקהילה.

אברהם מיכאלי: אני חושב שזאת הפעם הראשונה שאתה משתתף אפילו שישבת מהצד השני הרבה פעמים בדיונים אתנו והיית שותף פעיל לפתרון בעיות כאלה או אחרות לטובת הקהילה.

אברהם מיכאלי: אני מברך אותך שהצטרפת לוועדת משנה שלנו, שמצליחה להיכנס לעומק לבעיות של נוער עולה מול משרדי ממשלה שונים, הצלחנו לגבש כמה וכמה מסקנות מאוד חשובות לדעתי, שאני מקווה שנוכל לפתור באמצעות אותן מסקנות בעיות של כלל ילדי עולים וביניהם בוודאי גם הילדים של יהודי אתיופיה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, לדעתי הסיור הזה ברחובות היה סיור מאוד חשוב, כי מה שרואים בעיניים קשה להתרשם בדיבורים שאנחנו מקיימים פה הרבה מאוד פעמים בוועדה.

אברהם מיכאלי: הדבר שהטריד אותי יותר מכל הן הבעיות שראינו ברחובות שלדעתי עיר מאוד טובה, עיר מאוד מוצלחת, מאוד חזקה מבחינה סוציו-אקונומית.

אברהם מיכאלי: אם ברחובות נתקלנו בבעיות כאלה עם יהודי אתיופיה, אז אני כבר חושש מאוד מה קורה במקומות אחרים.

אברהם מיכאלי: לצערי, ישנן בעיות במקומות אחרים שחלק מזה ראינו בעיניים וביקרנו שם, וחלק אנחנו שומעים פה בתלונות שעולות.

אברהם מיכאלי: הבעיות שצפו על פני השטח בהתמודדות מול הקהילה ברחובות מהווה בשבילנו סימן דרך איך להתמודד או איך לטפל במקומות אחרים גם כן עכשיו.

אברהם מיכאלי: הדבר הבולט שראינו שם היא ההתמודדות עם התעסוקה של הנוער.

אברהם מיכאלי: ביקרנו באותו מועדון בשכונת מילצ'ן, ראינו את הבקשה של בני הנוער, בעצם תמצאו לנו מקום שנוכל לבוא לשם ולהעביר את שעות הפנאי שלנו, שיאפשרו יותר שעות לבקר מאשר בפועל זה קורה.

אברהם מיכאלי: אותם ילדים העמידו בפנינו את אותה דילמה שלהם יש, שאם הם לא נמצאים במועדון הם צריכים להסתובב ברחוב.

אברהם מיכאלי: בשכונת קריית משה כאב הלב לראות נוער באמת צעיר, קשה לנו למדוד את הגיל של כל אלה שראינו בקריית משה, אבל ראינו שם ילדים עם בעיות שאני לא יכול להגיד בוודאות אם זה סמים, או אלכוהול, נערים הסתובבו שם במצב שקשה לראות את זה.

אברהם מיכאלי: ילדים צעירים כאלה ברחוב ועוד ליד המתנ"ס שמהווה מקום שאמור לקלוט אותם לצורך תרבות, לצורך העשרה, מאוד חרה לי הנושא של פעילות נוער.

אברהם מיכאלי: אני מצפה גם ברמה העירונית מבחינת הרשות, גם ברמה של פעילי ציבור שאני באמת מברך אותם על היוזמה שהם מנסים ליטול את המושכות בידיים.

אברהם מיכאלי: אני שיבחתי אתכם במקום שם, אמרתי לכם רבותיי זה הפתרון.

אברהם מיכאלי: כל הזמן לבוא ולהציג את הקהילה כקהילה נזקקת וכקהילה שכל הזמן מבקשת שיעזרו לה ויעזרו לה, ואם לא תבוא דחיפה מהשטח של בני הקהילה שהם באמת מוצלחים ושאנחנו פוגשים אותם כבר בהרבה מאוד פורומים.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אתה אירחת פה בוועדה הזאת יחד איתנו כמה וכמה פורומים של בני הקהילה, צעירים בצבא, סטודנטים, פעילי ציבור כאלה או אחרים שיודעים מה הם רוצים.

מיכאל נודלמן: עכשיו יש לקהילה חבר כנסת.

אברהם מיכאלי: זה כבר בונוס חדש שהקהילה קיבלה.

אברהם מיכאלי: אני חושב ששיתוף הפעולה של הפורום שלכם ברחובות יחד עם חבר מועצת העיר שהציג לנו את הסוגייה בצורה יפה שם ברחובות חשובה מאוד, וגם ההתארגנות שלכם והיוזמה שלכם איך להתמודד עם הדברים.

אברהם מיכאלי: אני יודע שלכם קשה יהיה לבד להסתדר, לכן גם הרשות וגם אנחנו כנציגי ציבור ברמה הארצית חייבים לעזור לכם, ואז להגיע לאותם פתרונות של בני הנוער שכרגע אני מדבר אליהם כבעיה בולטת שם, כי זה ישליך גם לגבי ההורים וגם לגבי התדמית של הקהילה במשך שנים ברחובות ובמקומות אחרים.

אברהם מיכאלי: אני חושב שהקליטה של קריית משה דומה לקליטה של הרבה מאוד שכונות של בני הקהילה במקומות אחרים, מלכתחילה מצד אחד הביאו אותם למקומות שהדירות היו יותר זולות מאשר במקומות אחרים, שאלתי כמה שילמה משפחה שהיינו אצלם בבית, נאמר לי 120 אלף דולר.

אברהם מיכאלי: רבותיי, אני לא יודע מהו מחירה של דירה בקנה מידה של רחובות, אבל דירה ממוצעת היום בארץ עולה 120 אלף דולר, זאת דירה לא זולה.

אברהם מיכאלי: אבל כאשר שאלתי אותו כמה זה עולה היום, הוא אמר לי שאפשר למכור את הדירה ב-60 אלף דולר.

אברהם מיכאלי: זה מראה פה על משהו מבחינת כשלון לא של קליטה לא נכונה בשכונות לא נכונות, אלא גם שבעצם במקום לקנות אותם ולתת לשכונה איפיון חדש ודחיפה, השכונה מתדרדרת ומתדרדרת.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, הסתובבנו שם ולא נעים להסתובב בשכונה כזאת כפי שהיא נראית, ממש מפחיד להסתובב שם, אני הבנתי מה הבעיה שנוצרה כבר.

אברהם מיכאלי: מצד אחד בני הקהילה הם בכמות יחסית גדולה בשכונה, האחרים שהיו שם כנראה משיקולים כאלה ואחרים עזבו יש היום עימותים בין הקהילה הקודמת שהיתה שם לבין הקהילה החדשה שהגיעה.

אברהם מיכאלי: רבותיי, השיקום שם הוא לא רק שיקום פיזי, השיקום צריך להיות שיקום חברתי יסודי, לשבת ולעשות תכנית שיקום כוללנית איך לטפל בשכונה כזאת, לא רק להרחיב דירות שזה חשוב ולתת תנאי מחיה סבירים, אלא איך לתת למשפחות האלה לגור שם ולהרגיש טוב בשכונה.

אברהם מיכאלי: ראיתי משפחה שאני חושב שזאת גאוות אותה משפחה, שני ילדים צעירים שהם כבר בוגרי צבא ואוניברסיטה, אחד מהם כמעט סיים אוניברסיטה, אחד כבר לומד באוניברסיטה.

אברהם מיכאלי: אמרתי לאותו אבא, תשמע זה האושר שלך, הילדים האלה בעזרת השם, לפי החינוך שקיבלו איך שהתרשמתי ותחקרתי אותם קצת, יכולים בהחלט להוות בהחלט את העתיד של המשפחה, גם בהרבה מאוד משפחות בקהילה יש ילדים כאלה.

אברהם מיכאלי: שיקום חברתי בקנה מידה ארצי צריך להיות לגבי אותן שכונות, זה מידיעה אישית.

אברהם מיכאלי: אני גר באור יהודה, יש לי שם שכונה שבני הקהילה הגיעו לשם, אותם מתווכחים שגורמים להם להגיע עושים עוול הגדול שמביאים אותם והם כאילו לא מבינים שום דבר.

אברהם מיכאלי: בא מתווך קונה להם דירה, נותן להם מפתחות והם לא יודעים לאיזה שכונה הביאו אותם, גם לשכונת אור יהודה הביאו אותם שזוהי שכונה לא הכי חזקה וזה בלשון המעטה.

אברהם מיכאלי: גם שם ישנה אותה בעיה, גם שם ישנה אותה בריחה של תושבים ותיקים, מכרו להם את הדירות הזולות, ואז הן נתקעו באותן דירות שכרגע קשה הרבה לעשות.

אברהם מיכאלי: זאת הבעיה, שצריך לחשוב ברמה של שיקום, איך לעשות שיקום ואיך לעשות הכוונה לאותן שכונות.

אברהם מיכאלי: רחובות זה באמת סימפטום, ציינתי לשבח את עיריית רחובות, מצד אחד שזאת עירייה חזקה, מבוססת, שיכולה עוד לתת ממה שעיריות אחרות לא יכולות לתת.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, תפקידנו להסיק מסקנות מהביקור הזה ומהסיור הזה מול הגורמים שיכולים לסייע.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: הממשלה בונה עכשיו תכנית לקהילה האתיופית בסך 800 מליון שקלים.

מיכאל נודלמן: בעוד שבועיים נשמע פרטים ומה המשמעות של התכנית.

מיכאל נודלמן: מאוד חשוב היום להבין איזה בעיות יש ומהן הדרישות של קהילת יהודי אתיופיה.

שלמה מולה: אדוני היושב ראש, חברים שבאו לכאן לדיון, אני מכיר את קריית משה מימים ימימה, בזמנו עבדתי אצל חנוך צמיר שיושב כאן איתנו.

שלמה מולה: בעיית קריית משה היא אמנם בעיה אמיתית, לא הייתי בסיור.

שלמה מולה: אני גם יודע שזאת לא הפעם הראשונה שיש תכניות על קריית משה.

שלמה מולה: הדבר הטוב שקורה לפי דעתי בקריית משה, הרשות היא רשות מצוינת, היא רשות טובה מאוד שמוכנה ומשתפת פעולה עם כל מיני גופים, ארגונים, וכן הלאה.

שלמה מולה: ועוד יותר חשוב, היא משתפת את בני הקהילה בתהליך קבלת החלטות מה שקורה ברחובות, זה דבר יפה מאוד.

שלמה מולה: אבל אי אפשר לגשת לקריית משה גם אם אתה משתף את בני הקהילה, גם אם אתה מביא הרבה מאוד כספים, משהו מהיסוד בעייתי עם קריית משה.

שלמה מולה: משהו מאוד בסיסי, שאם אנחנו נעשה תיקון יסודי, זה יהיה קוסמטי.

שלמה מולה: תביא עוד פרוייקט, עוד קבוצה, עוד משקיעים וכן הלאה, לא יהיה פתרון אמיתי.

שלמה מולה: אני יודע שוועדת מנכ"לים קמה כדי לטפל בחלק הפיזי של משרד השיכון, גם בני הקהילה ישבו והציעו תכניות, שום דבר.

שלמה מולה: האוצר כל הזמן מטרפד את התכנית, אני לא יודע לגבי התכנית המוצעת.

שלמה מולה: אדוני היושב ראש, ביקשתי לקיים דיון מיוחד בנושא של התכנית המיוחדת של הממשלה והיא תכנית החומש.

מיכאל נודלמן: בעוד שבועיים יתקיים דיון.

שלמה מולה: בדיוק, יהיה דיון.

שלמה מולה: יכול להיות שאנחנו נבקש דווקא התייחסות מיוחדת לקריית משה, מה בדיוק הולך לקריית משה כסימפטום, לא רק בסך הכל.

שלמה מולה: הבעיות של קריית משה צריכות להיפתר מהיסוד מהצד הפיזי.

שלמה מולה: אם היה תלוי בי, הייתי בונה תכנית שמאפשרת ל-60% מהאוכלוסייה שתצא מקריית משה, להפוך את המקום הרבה יותר יוקרתי, הרבה יותר אטרקטיבי.

שלמה מולה: לא יכול להיות תוך שנה, תכנית של ארבע שנים, חמש שנים, תכנית שתיבנה יחד עם הקהילה.

שלמה מולה: בסופו של דבר, מדובר באנשים שקנו דירות וזהו הרכוש שלהם.

שלמה מולה: אני מקווה שאנחנו נלך לכיוון הזה, ננסה להתמודד בראייה לטווח הרחוק, יחד עם הרשות, יחד עם בני הקהילה, יחד עם משרדי הממשלה.

שלמה מולה: אבל בלי לפחד לבוא ולהגיד, רבותיי, המטרה שלנו שבתוך עשר שנים או חמש או שבע שנים רוצים להגיע לדילול האוכלוסייה של 70% שתעזוב את קריית משה בצורה מסודרת מתוכננת וכן הלאה.

שלמה מולה: כמובן שצריך לטפל במה שקורה, אני יודע שהרבה מאוד עמותות פועלות שם, יש כל מיני גופים פרטיים.

שלמה מולה: גם שם צריך לעשות סדר חברים לפי דעתי.

שלמה מולה: כל גוף שמגיע עם כסף צריך לראות את היעילות שלו.

שלמה מולה: אני לא יכולה לבוא ולהצביע על תכנית כלשהי, צריך לבדוק את היעילות של התכנית, אם זה מסייע או לא מסייע, מה אפשר להפסיק וכן הלאה.

שלמה מולה: כולם יודעים שהיה לי חלום גדול מאוד סביב הפרוייקט הלאומי ועל ההשקעות של הפרוייקט הלאומי.

שלמה מולה: אני יכול לומר לכם בצורה הכי ברורה, החלום הזה כנראה נגוז, לא קיים, בגלל כל מיני סיבות שאני לא רוצה להיכנס לפירוט.

שלמה מולה: יש את הפרוייקט הלאומי, יש את הפדרציות שמשקיעות, יש משרדי ממשלה שמשקיעים.

שלמה מולה: צריך לבוא ולומר, חברים יקרים, התכנית הזאת לא שווה כי היא לא מקדמת את הקהילה, מהי התכנית שאפשר לבוא ולקדם.

שלמה מולה: לסיכום, אדוני היושב ראש, מה שאני מציע וחשוב שיגיע לשרים הנוגעים בדבר ולשרים הרלבנטיים.

שלמה מולה: יכול להיות שנדרוש מהם לבקש המשך, או התייחסות ממוקדת שוב ושוב, עם תכנית לטווח הרחוק של כל משרד ומשרד, אולי בצורה כזאת אנחנו נוכל לסייע במעט.

שלמה מולה: מאוד שימח אותי וקראתי בכל מיני מקומות שלפחות רמת הפשיעה בקרב הנוער קצת פחתה.

שלמה מולה: אני לא יודע עד כמה זה נכון אבל אם זה נכון, זה מעודד.

רותי ענבר: בגלל העשייה בתחומים החברתיים.

שלמה מולה: בסדר.

שלמה מולה: אם זה נכון, זה מאוד מעודד אבל זה לא מספיק.

שלמה מולה: חבר המועצה יושב איתנו, אומר לנו בכל מקום כל הזמן שעם בעיית הדיור הוא מסכים, וגם לגבי בעיית הדיור הזמני.

שלמה מולה: יש לבוא ולבדוק מה קורה עם הזוגות הצעירים שמתחתנים, אולי משרד השיכון צריך להכין תכנית ממוקדת דווקא על קריית משה כדי להתמודד עם בעיית צפיפות הדיור בתוך השכונה.

זאב אלקין: חשוב לשמוע מנציגי הממשלה, יש דבר אחד שמפריע לי בסיור וגם בישיבת הסיכום הזאת.

זאב אלקין: אני זוכר איך יצאנו לדרך לטפל בסוגייה של קריית משה בפרט, ובעיות הקהילה האתיופית ברחובות.

זאב אלקין: ישב כאן ראש העיר, קרא לנו תבואו לעזור תתייצבו ותעזרו.

זאב אלקין: חסר לי ראש העיר כאן בדיון הזה.

זאב אלקין: אני לא יודע מה קורה כאן, אבל הוא זה שפנה אלינו, הוא זה שדירבן וביקש לקדם את העניין, משום מה לא ראינו את זיו פניו.

מיכאל מלכיאור: בכל מקרה הוא צריך לפתור הרבה בעיות שם.

מיכאל מלכיאור: ואם הוא לא רוצה לעבוד איתנו, זאת הערה בשבילו.

זאב אלקין: אני מופתע, כי הוא ביקש את התערבות העניין.

מיכאל נודלמן: בסדר נבדוק זאת.

מיכאל נודלמן: מר חנוך צריך להיות בישיבה חשובה אצל השר.

חנוך צמיר: בוקר טוב, אני חייב לומר משפט לחבר הכנסת החדש שלמה מולה, שגם עבדתי איתו והוא גם חבר, כך שאת כל הברכות הוא קיבל בכל מיני הזדמנויות, הפעם אני אומר זאת גם לפרוטוקול.

חנוך צמיר: אין לי ספק שהוא יהיה חבר כנסת מצטיין בכל התחומים, לא רק בתחומים האתיופים.

חנוך צמיר: לגבי שכונת קריית משה, התיאור כפי שתואר כאן, אנחנו זה כל נציגי הארגונים והגופים, אם אני מתיימר לדבר בשמם מכירים את המצב שם, יודעים אותו לאשורו, ואני חושב שכולנו באיזשהו מקום מבינים שכך אסור שזה יימשך, וצריך לעשות איזושהי פעילות יותר משמעותית כדי לשפר, לשדרג.

חנוך צמיר: אני לא רוצה להיות נאיבי ולהגיד לפתור את הכל כי הבעיות שם מאוד כבדות, אבל לשפר ולהיטיב.

מיכאל מלכיאור: אתה מכיר את התכנית החדשה.

חנוך צמיר: כן, אני אדבר עליה.

חנוך צמיר: אם כבר הזכרת את התכנית הכוללת, אנחנו קוראים לה תכנית ה"חומש" לשדרוג קליטת בני הקהילה האתיופית.

חנוך צמיר: נכון שהיא "שווה" לישיבה בפני עצמה וטוב שתקבעו אותה.

חנוך צמיר: אני אזכיר כאן את הכותרות כי חלק מהכותרות הן באמת תשובה למה שקורה בקריית משה.

דנה גורדון: הישיבה כבר נקבעה ל-10 במרץ עם המנכ"ל.

חנוך צמיר: אם הוזכרה התכנית הכוללת תכנית ה"חומש", אני אתן את הכותרות שלה כי הם חלק מהתשובה גם לגבי קריית משה, כמובן שלא רק לגבי קריית משה, כי כולנו יודעים שישנם שכונות נוספות שמתירות בני הקהילה האתיופית, וגם שם המצב לא מלבב ולא משמח.

חנוך צמיר: אכן בתכנית הוגדרו 15 שכונות מהסוג הזה ברחבי הארץ, קריית משה כמובן בתוכם, היא אפילו מוקמה במיקום הראשון מצורך דחיפות ופעילות.

חנוך צמיר: התכנית מדברת על הדברים הבאים.

חנוך צמיר: היא נותנת פתרונות או תשובות, או מציעה תכניות למה שאנחנו קוראים תכניות רוחב, תכניות ארציות בעיקר בתחומים של תעסוקה, לימודים, הכנה לבגרויות והשרות הצבאי.

חנוך צמיר: הנתיב השני של התכנית ממוקד מול שכונות, אותן 15 שכונות שמופיעות בתכנית.

חנוך צמיר: אבל כמובן שגם בתכניות הארציות, תושבי אותן שכונות משתתפים כך שהתשומות באות לכל הכיוונים בין כל האוכלוסייה.

חנוך צמיר: אמרתי, התכניות הארציות עוסקות בהכנה בבגרות וכן לבגרות, השרות בצה"ל, לימודים אקדמיים ותעסוקה.

חנוך צמיר: אני לא נכנס לפרוט, לכל כותרת כזאת יש תכנית מאוד מפורטת ומתוקצבת.

חנוך צמיר: אגב, התכנית היא רב שנתית, היא בעצם חמש שנתית, ההיקף התקציבי שלה הכולל הוא סדר גודל של 860 מליון שקלים.

חנוך צמיר: ב-2008 שזה שנת ההתנעה של התכנית אנחנו מדברים על כ-82 מליון שקלים.

חנוך צמיר: הפיזור הוא במשרדים הרלבנטיים חינוך, שיקום שכונות, משכנתאות, הלוואות לדיור, הלוואות משכנתא, משרד החינוך וכל המשרדים האחרים הרלבנטיים, וכמובן אנחנו נשענים בתכניות גם על הרשות המקומית כי אנחנו חושבים שלרשות המקומית יש חלק חשוב מאוד בהובלת מהלכים שקשורים לשכונה עצמה.

חנוך צמיר: בכל מה שקשור לפעילות הנקודתית השכונתית, בקריית משה באופן ספציפי התשתית לפעילות תהיה מינהלת שיקום השכונות אולי בווריאנט טיפה שונה ממה שהקמנו כשיקום שכונות, בקריית משה אנחנו הולכים על שני הכיוונים, גם על השיקום הפיזי וגם על השיקום החברתי.

חנוך צמיר: ישנם פה מובילי התכנית, אני מציע שאם תרצו פרטים נוספים אז תשמעו מאריאלה ומשבתאי.

חנוך צמיר: אבל כמובן שתחת הכותרת שיקום השכונה שוב נכנסים הנושאים והמשרדים הרלבנטיים כמו רווחה, חינוך, כל מה שקשור לבתי ספר, הכשרת כוח אדם מתאים וכך הלאה.

חנוך צמיר: נאמרה פה הערה מאוד חשובה, אני לא זוכר על ידי מי, אני חושב שחבר הכנסת מולה אמר אותה איך בעצם בצד אחד משקיעים בשכונה אבל מהצד השני עוזרים לאנשים לעזוב אותה ולצאת אותה כמובן למי שמרגיש את עצמו מספיק חזק ועצמאי לעשות את זה.

חנוך צמיר: אני חושב שהתשובה למהלך מהסוג הזה זה הפרק בתכנית שעוסק בהלוואות משכנתא לצעירים שהם כבר מרגישים את עצמם מספיק חזק, עובדים שמסוגלים גם להחזיר החזרי משכנתא.

חנוך צמיר: בתכנית הזאת הם מקבלים באופן אוטומטי את מקסימום הניקוד של משרד השיכון שזה 2000 נקודות, קרי, את הלוואת המשכנתא הגבוהה ביותר שזה סדרי גודל שבין 50 ל-60 אלף דולר.

חנוך צמיר: אנחנו מקווים שזה מה שיעזור להם לזוגות הצעירים בעצם לצאת בכוחות עצמם מהשכונה, ולנסות למצוא פתרון דיור.

שלמה מולה: אני מכיר את הקריטריון עד איזה שנה משרד הקליטה ועד איזה שנה משרד השיכון.

שלמה מולה: זאת אומרת, כמשהו יוצא דופן, לקחת את קריית משה גם בתחום הדיור הציבורי, גם בתחום המשכנתאות, לנסות לעשות משהו מאוד ממוקד לאורך שנים, התייחסות עם יציאה החוצה לא רק באמצעות משכנתאות.

חנוך צמיר: זה עובד בבסיס, אני לא נכנס לכל הווריאנטים של התכנית.

חנוך צמיר: אבל הבסיס הוא לתת יכולת, לתת מנוף כלכלי לזוגות הצעירים שאין להם קפיטל משלהם, או כמעט ואין להם קפיטל משלהם, לקבל הלוואה מהמדינה שהיא משמעותית, שהיא גדולה, בהנחה שזה זוג צעיר שגם עובד, שיוכל לגבות את ההלוואה הממשלתית בהלוואה בנקאית מסוימת ולצאת החוצה לדירות בשכונות אחרות.

חנוך צמיר: אמרתי, במקביל פעילות מול השכונה כולל שיקום פיזי וחברתי.

חנוך צמיר: אולי עוד שתי נקודות חשובות של התכנית שהן קצת מבדילות את התכנית מתכנית אחרת.

חנוך צמיר: הפוקוס של התכנית הוא דווקא תתפלאו לגילאי 18 .

חנוך צמיר: רוב התכניות בקרב הקהילה האתיופית של השנים האחרונות הן בדרך כלל תכניות חינוכיות, גיל רך וצפונה, לא שאני מזלזל בחשיבות של זה כמובן זה יימשך בכל המודולות שאנחנו מכירים.

חנוך צמיר: אבל התכנית הזאת שמה דגש מיוחד על הגילאים של 16 וצפונה, 16 פלוס בהכנת בגרות, כל אותם תחומים שאמרתי קודם לכן, צבא, אקדמיה ותעסוקה.

חנוך צמיר: יש תכנית מאוד מפורטת שבמסגרת ההצגה נציג התמ"ת יפרט אותה, איך אנחנו מתמודדים גם עם הכשרה, גם עם השמה.

חנוך צמיר: איך מאתרים את האנשים וכך הלאה.

חנוך צמיר: הדברים כבר בנויים, כלומר, זה לא דברים שאנחנו צריכים להתחיל לבנות, הם בנויים.

חנוך צמיר: למעשה, תוך שבועיים, שלושה שבועות, ברגע שנסגור את עניין ההעברה התקציבית של אותה החלטה ממשלתית והאיגום שלה בתקנה מאגמת במשרד הקליטה, אני חושב שנוכל להתחיל לצאת לדרך.

חנוך צמיר: הערה נוספת, היא לא כל כך רלבנטית לגבי קריית משה, אבל היא רלבנטית לגבי השכונות האחרונות, מענק המשכנתא למשפחות החדשות הנמצאות היום במרכזי קליטה עומד לגדול בצורה מאוד משמעותית אבל בתנאי שהם ירכשו את דירותיהם בשכונות שאינן שכונות עתירות עולים מהקהילה, אלא בשכונות אחרות ובצורה כזאת נפזר יותר את האיכלוס ונקל גם על הרשויות המקומיות וכך הלאה.

חנוך צמיר: זה יהיה התנאי.

חנוך צמיר: אנחנו מגדילים את מענק המשכנתא בסדר גודל של כ-40% וזה מביא אותנו לסכומים למשפחה ממוצעת בסדרי גודל של 100 אלף דולר ולמעלה מזה.

חנוך צמיר: עד כאן התכניות באופן מאוד כללי.

חנוך צמיר: נמצא כאן דוד שהוא מנהל המוקד שלנו בשכונה, יש לנו מוקד מיוחד מוקד קליטה אתיופי בשכונה, דוד הוא המנהל שלו.

חנוך צמיר: אם תרצו פרטים יותר ספציפיים לגבי השכונה, דוד יוכל לתת וכמובן רותי ונציגי המשרדים.

חנוך צמיר: אני מסתפק בזה ברשותכם, אשמח להופיע שוב בוועדה.

זאודה אבאיי: אני רוצה להודות ליושב ראש ולחברי הוועדה שלקחתם את הנושא כמשימה, גם סיירתם וגם עצם העובדה שאנחנו יושבים פה בוועדה.

זאודה אבאיי: בהזדמנות זאת, אני רוצה לאחל לחבר הכנסת שלמה מולה בהצלחה.

זאודה אבאיי: כנראה שהאיר מזלנו ויש לנו כתובת לאן לפנות.

זאודה אבאיי: כפי שהיושב ראש תיאר, ברחובות יש אוכלוסייה חזקה בקרב הוותיקים, גם בקרב יוצאי אתיופיה יש גם אוכלוסייה חזקה שהיא לא מחכה לאחרים שיעשו את העבודה שלה.

זאודה אבאיי: ישנן בעיות שכן צריכים עזרה, אבל את העבודה השחורה אנחנו כקהילה נעשה אותה.

זאודה אבאיי: לפני כמה שנים הקמנו פורום עירוני, היושב ראש פגש אותנו שם וחלק מהאנשים נמצאים פה.

זאודה אבאיי: הוא לקח אחריות על גורלם של אנשי הקהילה גם הסביבה וגם העיר.

זאודה אבאיי: אנחנו שותפים שם ביישוב, במהלכים שמתחוללים שם.

זאודה אבאיי: אני גר משנת 1995 בשכונת קריית משה, וגם שותף למהלכים שנעשים שם.

זאודה אבאיי: יש התקדמות במיוחד בתחום הנוער ויש שיפור.

זאודה אבאיי: אם נשווה בין מה שהיה לפני ארבע שנים ועכשיו, אז יש התקדמות אדירה, על כך אני חושב שאנחנו כעיר וכשכונה התברכנו.

זאודה אבאיי: הבעיה העיקרית היא פיזית, גם אם נשקיע בנושא החברתי זה לא יעזור, גם אם נשקיע מיליונים אבל אם לא נטפל בתחום הפיזי לא יעזור שום דבר.

זאודה אבאיי: ראיתם את הילדים, הם העתיד של המדינה, אם אנחנו לא נטפל בהם היום אז הם יהיו נטל על המדינה.

זאודה אבאיי: לכן רוב הילדים שראינו בחוץ אין להם פינה בבית כמו לשבת לשחק במחשב, או לשבת ולהכין שיעורים, לשבת עם חברים בתוך הבית, כי ראיתם את המצב של הבתים, זאת עובדה.

זאודה אבאיי: גם כאשר הוקמה ועדת מנכ"לים בשכונת קריית משה כל חברי הכנסת שהיו אז באו וסיירו באקראי בבתים שאנשים גרים שם, למשל, בדירה של שניים או שלושה חדרים עם 14 נפשות, אז באמת מה אתה יכול לצפות מאותו ילד ומאותה משפחה.

זאודה אבאיי: יש בעיה רצינית, למרות שהעולים רכשו את הדירות שם, לא ש"עמיגור" או "עמידר" נתנה את הדירות, אלא רכשו אותם.

זאודה אבאיי: אבל עדיין הטעויות האלה עדיין קורות, אני לא יודע משום מה, גם משרד הקליטה וגם משרדי הממשלה עדיין עוצמים את העיניים ולא מעירים.

זאודה אבאיי: למשל, היום העולים החדשים שנמצאים במרכז קליטה איפה רוכשים דירות, ביפו, ברמלה, לוד.

זאודה אבאיי: אנחנו נתקלנו בבעיה שאותם עולים רכשו בשכונות הכי חלשות, לא בגלל שהעולים האתיופים נכנסו לשם והשכונה הפכה להיות חלשה, אלא לא, כמו שחבר הכנסת שלמה אמר, יש בעיה רצינית מהקמתה.

זאודה אבאיי: זאת אומרת, גם היום אותם העולים איפה הם רוכשים, ביפו.

זאודה אבאיי: אני סיירתי ביפו, קשה לבנות ולצאת החוצה, האם אי אפשר לעצור את זה, אז לפחות נתמודד עם הבעיה שישנה.

זאודה אבאיי: אנחנו מכוונים את אותם עולים לקנות באותם שכונות למה הדבר הזה?

זאודה אבאיי: לכן גם עכשיו כאשר העולים החדשים שעולים לארץ ואלה שנמצאים במרכזי קליטה, יש לתת להם את ההזדמנות שיילכו למקום מכובד, גם מקום שיוכלו לגדל את הילדים שלהם.

זאודה אבאיי: כי בעצם העולים החדשים אם ירכשו את הדירות באותן שכונות שאנחנו מתארים אותן כחלשות, המדינה במקום להוציא 50 מליון שקלים בעוד עשר שנים תוציא 100 מליון שקלים, אז למה להגיע למצב כזה.

זאודה אבאיי: מה שאני רוצה לבקש מהוועדה הזאת, קודם כל טיפול ראשון כדי למנוע מאותם העולים החדשים שנמצאים במרכזי קליטה ובקראוונים לרכוש בשכונות שהן גם כך חלשות.

זאודה אבאיי: זאת הבקשה הראשונה שלי, כי אנחנו מתמודדים עם הבעיות.

מיכאל נודלמן: למנוע אי אפשר, מספר פעמים הממשלה דנה בזה ולא הגיע לזה עדיין.

מיכאל נודלמן: אברהם מיכאלי: מצד אחד אפשר להגדיל את הסכום של המשכנתא, נניח שהממשלה מגדילה את הסיוע בסכום יותר סביר, ואז לוקחים 100 אלף דולר והולכים לקנות דירה בשכונה סבירה.

מיכאל נודלמן: לדעתי, פה צריך להחדיר בתוך המשפחות את הידיעה הזאת שלא לסמוך על אותם מתווכחים שמובילים אותם באף.

מיכאל נודלמן: הרי מי עושה את הקנייה בסוף, בינינו אנחנו יודעים.

מיכאל נודלמן: אם למישהו יש משפחה ותיקה ומבינה קצת, אז אולי המשפחה קצת עוזרת.

מיכאל נודלמן: אבל רוב העולים שאני נתקלתי בהם מספרים את זה שמי שקנה את הדירה זה בעצם המתווך.

מיכאל נודלמן: המתווך בא וסוגר, למתווכחים האלה יש אינטרס משלהם להביא אותם לאותן שכונות עם רמה מסוימת.

מיכאל נודלמן: אתה לא יכול לבקש ממישהו מהממשלה שיעשה את זה, המתווכחים האלה שעוזרים כביכול הם מקלקלים, את זה צריך לעצור.

שלמה מולה: דווקא עכשיו בתכנית החדשה חייבים לדרג שכונות.

אריאלה רבדל-נדקוב: עשינו את זה, בתכנית החדשה זה קיים בדיוק.

שלמה מולה: השאלה היא אם המשכנתאות כן התחילו או לא.

אריאלה רבדל-נדקוב: התכנית עוד לא התחילה.

משה באטה: המשכנתאות יצאו ללא שום שינוי בינתיים, חודשיים היתה עתירה.

שלמה מולה: מתי היא יצאה?

משה באטה: לפני שבועיים.

שלמה מולה: לדעתי צריך לדרוש מהם לחזור בהם.

זאודה אבאיי: אתה צודק, הסוכנות היהודית צריכה להיות השחקנית הראשית כדי להכין את העולים לפני שרוכשים דירות.

זאודה אבאיי: להכין אותם לגבי הבעיות ומה מצפה להם אחר כך, ובאמת הם יבינו את זה.

זאודה אבאיי: כל אחד אם יתן יד כמו שצריך לתת אז אני חושב שאפשר.

זאודה אבאיי: בנוסף, ועדת המנכ"לים שהוקמה בשכונת קריית משה היתה ועדה רצינית, היו אנשי מקצוע, אנשי משרדי ממשלה, נפגשנו שמונה מפגשים, היתה המלצה להשקיע גם בתחום הפיזי וגם בתחום החברתי, אבל זה הלך לארכיון של הכנסת, אני לא יודע למה.

זאודה אבאיי: לגבי תכנית החומש החדשה, אני שמעתי ש-82 מליון שקלים לשנה רוצים להשקיע, יש המלצה או החלטה בממשלה, אבל משרד האוצר לא תיקצב אותו.

זאודה אבאיי: אני לא יודע מאיפה להביא את הכסף, להחליט ולעשות זה פשוט מאוד.

זאודה אבאיי: משרד האוצר גם היה סיור בשכונה אצלנו, הוא מתנער מהבעיות, אין לי כסף, אין לי כסף.

זאודה אבאיי: אנחנו בבעיה רצינית, מישהו צריך להגיד לאותם משרדי ממשלה שמשרד האוצר אטום, סליחה על ההתבטאות, ולא רגיש לבעיות של האנשים בשטח לצערי.

זאודה אבאיי: אם התכנית הזאת לא תתוקצב, לא תהיה תכנית.

זאודה אבאיי: דיברנו, יש המלצה, יודעים על הבעיות שלנו, אבל בלי כסף אי אפשר להגיע לפתרון.

מיכאל נודלמן: הממשלה אישרה וצריך להיות כסף.

מיכאל נודלמן: אני מבטיח לכם שהוועדה תיקח עליה את הפיקוח.

מיכאל נודלמן: נמצא חבר הכנסת שלמה מולה ועוד חברים, לא ניתן לקבל החלטות מבלי לבצע אותן, זה התפקיד שלנו.

זאודה אבאיי: ברשות היושב ראש, גם בשכונת מילצ'ן כאשר ישבו שם בני הנוער ודיברו לגבי אותו משת"פ שיושב בתוך השכונה - -

אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים לטפל בעניין באופן נקודתי.

זאודה אבאיי: אותם אנשים שהמשטרה צריכה לטפל בהם, איפה היא מביאה אותם, לאותה שכונה כי האנשים לא צועקים, האנשים שקטים ולא מתפרצים.

זאודה אבאיי: אם את אותו משת"פ היו לוקחים לרעננה לא היו מעזים לקחת אותו לשם.

זאודה אבאיי: המשטרה מכירה את הבעיה ולא מטפלת, היא אומרת זה לא באחריות שלי.

זאודה אבאיי: אותו בחור אם הוא משפיל נערות מתחת לגיל 18, זאת אומרת המשטרה צריכה לטפל, יש חוק שצריך להגן על האזרחים של המדינה, הם מתנערים.

זאודה אבאיי: אם בחור אתיופי היה עושה חריג, אז היו עושים לו קרקס, למה לא עושים כך לאותו אדם שעושה בעיות.

זאודה אבאיי: אני פונה למשטרה, היתה כתבה בטלוויזיה, מאז הכתבה המשטרה לא שמה יד בכלל, כאילו לא מכירה בכלל.

זאודה אבאיי: אני פונה גם לוועדה לשים דגש ולטפל בעניין.

זאודה אבאיי: שיקום שכונות מבחינתנו הוא אחד הנזקים שקרו בשכונה.

זאודה אבאיי: יש שיקום שכונות פיזי שם.

זאודה אבאיי: משרד השיכון מודע לבעיות שלנו שם, הוא מקצה 500 אלף שקלים לנושא השיקום הפיזי, זה לא מספיק כסף, בניין אחד אתה לא מסוגל לשפץ בסכום כזה.

זאודה אבאיי: בשנה שעברה קיבלנו עבור השיקום 800 אלף שקלים, השנה הורידו את הסכום ל-500 אלף שקלים, זה פשוט אבסורד, אני לא מבין כלום.

זאודה אבאיי: משרד השיכון מהטעמים שלו שאני לא יודע למה בא ומקצץ, לא מתייחס כפי שצריך, לא יורד לשטח, מה איכפת לו.

זאודה אבאיי: במשך שנתיים לא היה מנהל לשיקום שכונות.

זאודה אבאיי: אנחנו צועקים ואין התייחסות.

זאודה אבאיי: גם במשרד השיכון צריך לטפל, הוא לא עושה את העבודה שלו כפי שצריך לעשות.

זאודה אבאיי: מר שבתאי יושב כאן, מספר פעמים דיברנו הוא סייר שם, הוא מכיר את הבעיות שם אבל התקציבים שאנחנו מקבלים בשכונת קריית משה מבחינה פיזית, דווקא מקצצים ולא מתייחסים.

זאודה אבאיי: אני לא חושב שאיכפת להם, הבעיות של השכונה והאנשים שם לא מעניינים אותם.

זאודה אבאיי: יש לי חדשות בשבילכם, אנחנו כשכונה, אנחנו כקהילה חזקים ונתחזק, נעשה את העבודה שלנו גם בכוחות עצמנו ולא נחכה לאנשים שיעשו עבורנו.

מיכאל נודלמן: בבקשה, משרד השיכון.

מיכאל נודלמן: ברצוני לשאול מה קורה עם השכונה הזאת, מה עם התכנית לגבי השכונה הזאת.

שלמה מולה: אני יודע ששר השיכון מר שטרית הקודם קיצץ את התכניות של שיקום השכונות של קריית משה.

שבתאי שגב: יש מנהל בשכונה ולמשרד השיכון איכפת מאוד גם השיקום הפיזי ומה שקורה בשכונת קריית משה.

שבתאי שגב: הבעיה המרכזית של קריית משה היא ירידת ערך הדירות, מישהו דיבר על זה כאן.

שבתאי שגב: דירה שעלתה 120 אלף דולר, כאשר הדולר היה בסך 4.5 שקלים עד 5 שקלים, היום היא עולה 60 אלף דולר, 50 אלף דולר, אפילו 40 אלף דולר מישהו אמר.

שבתאי שגב: הירידה של ערך הדירות גורמת לכך שלשכונה הזאת נשאבת אוכלוסייה חלשה.

שבתאי שגב: מי שיש לו שם אפשרות לקנות דירה זולה זו אוכלוסייה חלשה, אם ערך הדירות שם יעלה בקריית משה, גם התושבים שנמצאים בתוך השכונה יוכלו לממש את הערך של הדירה ולצאת למקומות אחרים, וגם לא תיכנס אוכלוסייה חלשה לשכונה.

שבתאי שגב: הבעיה המרכזית שלנו בשיקום שכונות אדון אבאיי, זה שלנו קיצצו את התקציבים.

שבתאי שגב: לא שאנחנו קיצצנו רק לקריית משה, קיצצו את התקציבים של שיקום שכונות פיזי.

שבתאי שגב: אנחנו היינו ברמה של 120-130 מליון שקלים לשנה, ירדנו ל-47 מליון שקלים, אתה מבין איפה הקיצוץ.

זאודה אבאיי: היו לך 60 שכונות, היום ירדת ל-45 שכונות.

שבתאי שגב: 47 לכל הארץ.

שלמה מולה: אתה יכול לתת דוגמה לשכונה שהיתה שיקום שכונות שהוצאת אותה כמו קריית משה במקום אחר.

אריאלה רבדל-נדקוב: לא הוצאנו את קריית משה, זה לא הסכום.

שבתאי שגב: לא הוצאנו את קריית משה, אלא ההיפך, הגדלנו אפילו את הגבולות של קריית משה, הרחבנו אותה לכל השכונה, כדי לא ליצור שם קונפליקט בין כל האוכלוסיות שבקריית משה.

שבתאי שגב: קריית משה נמצאת בפרוייקט, הבעיה היא שאין תקציבים.

שבתאי שגב: אם היו תקציבים לשיקום שכונות פיזי, היינו יכולים לעשות שם עבודה נפלאה, ואבאיי יודע, התחלנו שם בשיפוץ של כמה בניינים, היינו יכולים להעלות את הערך של השכונה, צריך לעשות שם לא רק שיפוץ, צריך גם לשפר את התשתיות, גם את הגנים הציבוריים, גם את מוסדות הציבור, וזה בנוסף לשיקום החברתי.

שבתאי שגב: זה היה מעלה את קרנה של קריית משה.

שבתאי שגב: קיבלה הממשלה החלטה לפני שבועיים שלושה, על פרוייקט לא רק של קריית משה, על טיפול באוכלוסייה אתיופית, דיבר על זה חנוך לפני מספר דקות.

שבתאי שגב: הבעיה היא שכל התכנית הזאת שקיבלה הממשלה, אם אתה בשיקום הפיזי אתה מקבל אפס, אין בהחלטה אפס כסף לשיקום שכונות פיזי, אין טעם להחלטה.

שבתאי שגב: אתה יכול לקבל החלטה, אבל רבותיי, שיקום שכונות פיזי עולה הרבה כסף.

שבתאי שגב: איך הוא אמר, בניין אחד לשפץ שם עולה לנו 800 אלף שקלים, זה תקציב של השכונה לשנה שלמה.

שבתאי שגב: בכל הארץ, אנחנו יכולים לשפץ בכל שכונה בניין או בניין וחצי, אז הבעיה היא לא רק קריית משה, זה כל פרוייקט שיקום השכונות הפיזי.

שבתאי שגב: ירדנו ברמה גבוהה כזו לרמה נמוכה.

שבתאי שגב: הממשלה החליטה לפני שנה בתחילת 2007, אנחנו נקצץ מספר שכונות, לא קריית משה, מספר שכונות אחרות מהפרוייקט כדי שהתקציב לשכונות יגדל, אם המכנה גדל, אז נוכל להגדיל את התקציב ליתר השכונות.

שבתאי שגב: רבותיי, התקציב לא גדל.

שבתאי שגב: אנחנו לא יכולים להגדיל את התקציב לא לקריית משה ולא ליתר הפרוייקטים בשיקום שכונות, זו הבעיה המרכזית.

אריאלה רבדל-נדקוב: אני רוצה להתייחס למספר נקודות שעלו כאן.

אריאלה רבדל-נדקוב: נקודה ראשונה, קריית משה רחובות, היתה בפרוייקט שיקום שכונות בעבר הרחוק, סיימה את העבודה שלה, הוצאה והוחזרה לפרוייקט שיקום שכונות בסוף 1997, כשבפועל חזר הפרוייקט במלוא עוצמתו בשנת 2000 בתחום הפיזי, לא כל השכונה היתה, אלא שני מתחמים קטנים בתוך השכונה היו בתחום הפיזי.

אריאלה רבדל-נדקוב: כל השכונה היתה בתחום החברתי.

אריאלה רבדל-נדקוב: רק בהחלטת הממשלה האחרונה על התכנית הכללית השכונה נכנסת כולה לתחום הפיזי.

אריאלה רבדל-נדקוב: אז זה כדי שנבהיר.

אריאלה רבדל-נדקוב: בין 2000 ל-2007 נעשתה הרבה מאוד עבודה בפיזי, עמיתי לתפקיד מחמת צניעות מובנת לא אומר את זה וגם אנשי השכונות יודעים את זה.

אריאלה רבדל-נדקוב: בהחלט לא הספקנו אפילו להשלים את הפעילות בתחום העבודה במתחמים, על אחת כמה וכמה כאשר מדובר על כל השכונה.

אברהם מיכאלי: אני יכול להבין ממך בבקשה מה זה כל השכונה.

אריאלה רבדל-נדקוב: אני עונה על מה ששאלת.

אריאלה רבדל-נדקוב: בתכנית שעשינו כאשר היה שמואל אבוהב מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון שעמד בראש הוועדה לקריית משה, אנחנו הערכנו את השיקום הפיזי של שכונת קריית משה ב-50 מליון שקלים לתקופה של חמש שנים.

שלמה מולה: לכמה שנים?

אריאלה רבדל-נדקוב: לחמש שנים.

אריאלה רבדל-נדקוב: דיברנו על 10 מליון שקלים לשנה, בדבר הזה הכנסנו תשתיות, הכנסנו הרחבות דיור ובניינים שצריך להרחיב אותם והשיפוץ החיצוני של המבנה.

אריאלה רבדל-נדקוב: אנשי המקצוע בשטח הלכו יחד עם אנשי השכונה, בחנו את הבניינים שנדרשים, סימנו, העריכו כמה בניינים.

אריאלה רבדל-נדקוב: אנחנו הערכנו שכ-100 בניינים צריכים להיכנס לתוך התהליך הזה.

אריאלה רבדל-נדקוב: זאת היתה הערכה התקציבית שלנו אז.

אריאלה רבדל-נדקוב: אנחנו חושבים שאם יהיה 50 מליון שקל לשכונה בתחום הפיזי, השכונה הזאת בחמש שנים תיראה אחרת.

אריאלה רבדל-נדקוב: הנקודה היא שהתכנית ההיא כמו שהיא אושרה האוצר לא היה מוכן לתקצב אותה והוכנסה למגירה.

אריאלה רבדל-נדקוב: על רקע התכנית ההיא קיבלה הממשלה הנוכחית החלטה לתכנית האתיופית הרחבה לכלל השכונות, ואז הגדרנו באמת 15 שכונות כפי שאמר חנוך, 10 מהן הן שיקום שכונות כולל פיזי וחברתי, ו-5 שכונות רק שיקום שכונות חברתי, כי הן שכונות חדשות יחסית ולא נדרש שיקום שכונות פיזי.

אריאלה רבדל-נדקוב: נקודה שנייה, הנושא של כניסה לשכונה.

אריאלה רבדל-נדקוב: משרד השיכון ומשרד הקליטה אין פה את אנשי האיכלוס, לכן אני מציגה את הנושא הזה, הגיעו להחלטה נדמה לי לפני שלוש שנים לסגור את השכונה לקליטה חדשה של עולים.

אריאלה רבדל-נדקוב: ומה המשמעות של לסגור, זאת אומרת שמשכנתא מועדפת לעולי אתיופיה לא ניתנת לשכונה הזאת.

אריאלה רבדל-נדקוב: ואז אם מישהו מעולי אתיופיה נכנס, הוא נכנס במשכנתא רגילה לגמרי ונמוכה מאוד, לדעתנו כמעט נפסקה הכניסה של עולים מאתיופיה לשכונה הזאת.

שלמה מולה: גם האדם שקונה דירה במשכנתא רגילה, האם לכם כמשרד השיכון, בכל זאת מי שקונה יש לו איזושהי זכות, אתם יכולים לבוא ולהגיד, חביבי אתה קונה בקריית משה אנחנו לא נותנים לך, יש לכם סמכות?

אריאלה רבדל-נדקוב: לא, אין לנו סמכות לפי החוק.

אריאלה רבדל-נדקוב: אתה לא יכול על פי החוק לאסור על אדם, אנחנו מדינה חופשית.

אריאלה רבדל-נדקוב: אתה לא יכול לקנות בשיקול דעתו מכספו שלו ומתקציבו איפה שהוא רוצה, בכל מקום הוא משלם בכסף חוקי טבין ותקילין, אנחנו מדינה חופשית.

שלמה מולה: ואם הוא לוקח משכנתא?

אריאלה רבדל-נדקוב: אם הוא לוקח משכנתא רגילה שזה בתנאים הרגילים, היא פחות טובה מהרבה מקרים, היא רק נותנת לך הטבה בריבית ולפעמים הריבית בשוק הפרטי יותר נמוכה מהריבית של המשכנתא, אין משמעות למשכנתא הזאת, זה כאילו לא נתת משכנתא.

אריאלה רבדל-נדקוב: לעולי אתיופיה היחידים שנשאר להם, לכל העולים האחרים ביטלו את זה, נשארה משכנתא שהיא משכנתא יחסית גדולה, היא מרכיב מענק מאוד גדול שמאפשר לרכוש דירה.

אריאלה רבדל-נדקוב: בתכנית החדשה, בפירוש החלטנו בצורה פוזיטיבית, לא בצורה של להגיד לאן לא להיכנס.

אריאלה רבדל-נדקוב: ועדה משותפת של משרד השיכון ומשרד הקליטה תגדיר מהן השכונות שאליהן תכוונה משכנתאות החדשות ליוצאי מרכזי הקליטה ולשכונות האלה יתנו משכנתא מוגדלת מהמשכנתא הנוכחית הקיימת היום כדי להפסיק את התהליך שנכנסים למקומות חדשים כמו יפו ג', יפו ד', אור יהודה שכונות שיקום לשעבר וכדומה, כדי לתת להם סיכוי לעבור למקום יחסית חדש.

אריאלה רבדל-נדקוב: שיקום שכונות חברתי, או בכלל כל ההיבט החברתי בקריית משה רחובות גם יש, אולי לא את כל הכסף שבעולם, אבל יחסית יש מספיק כסף, גם בתכניות הקיימות וגם בתכנית החדשה, הבעיה היא בתחום החברתי אינה כספי, ואני חושבת שבתחום החברתי באופן יחסי גם לא קיימת בעיה, יש שיתוף פעולה מאוד גדול בין כל הגורמים הפועלים בשכונה לקידום משטרה, רווחה, בריאות, חינוך, כל הקרנות.

אריאלה רבדל-נדקוב: הדבר הכי גדול של השכונה זה התושבים שלה.

אריאלה רבדל-נדקוב: יושבים כאן תושבים שהם עולי אתיופיה, בשכונה יש גם אנשים שהם תושבים ותיקים.

אריאלה רבדל-נדקוב: זאת שכונה שהיא דגל ומופת לשיתוף פעולה יוצא דופן בין ותיקים לעולים חדשים, אין דבר כזה.

מיכאל נודלמן: קיבלתי הרבה מכתבים.

אריאלה רבדל-נדקוב: הם עובדים יד ביד, כתף אל כתף, הרבה פעמים אבאיי מצלצל אליי ואומר, אריאלה תעבירי מהתקציב שלנו לטיפול בנוער עולה ותיק כי יש בעיות בנוער עולה ותיק ולא תיקצבתם את זה מספיק.

אריאלה רבדל-נדקוב: יש שם שיתוף פעולה שהוא יוצא דופן, וזה כוחה של השכונה.

אריאלה רבדל-נדקוב: הבעיה של השכונה היא פיזית ואין כאן מספיק כספים.

אריאלה רבדל-נדקוב: בנושא החברתי יש מספיק כספים ואפילו יותר מדי.

רותי ענבר: בואו ונשב ונראה מה זה יותר מדי.

אריאלה רבדל-נדקוב: התכנית החברתית האתיופית שדנו עליה בהרחבה, תיקצבה את השנה הראשונה בלבד, אבל יש תקציב לתכנית הכוללת.

אריאלה רבדל-נדקוב: כשהכנו תכנית, עשינו הערכה תקציבית, התקציב הכולל היה מיליארד ומשהו שקלים.

אריאלה רבדל-נדקוב: הסוכנות היהודית שהתחייבה לתת סכום כסף מסוים לתוך התכנית הודיעה שלא תתן, ועל הרקע הזה כיוון שנוצר חור בתכנית החליטה הממשלה שהנושא שלא יתוקצב בשלב הראשון, אלא אם כן ימצאו מקורות אחרים, זה שיקום שכונות פיזי.

אריאלה רבדל-נדקוב: אני רוצה שיהיה ברור העניין הזה, אז נכון שבהחלטת הממשלה אין תקציב כולל ולכן זה ירד ממיליארד ל-800 מליון שקלים, הירידה היא במישור הפיזי.

אריאלה רבדל-נדקוב: דבר נוסף שלא תוקצב בצורה מפורשת ומסודרת וזה לא תקציב גדול, זה תקציב שמאפשר את מתן המשכנתאות לזוגות הצעירים מפני שאנחנו רוצים לעודד אותם, וכפי שחנוך דיבר, הסעיף הזה גם הוא איננו מתוקצב.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: אתם החלפתם דגלים שם?

רונית מוחתיריאן: ביקשנו להכין ולהחליף דגלים חדשים.

מיכאל נודלמן: נשמע את פקד אריק מולכו.

אריק מולכו: שלום לכולם, אני אשתדל לעשות סדר ולהציג את העובדות לאשורן בכל מה שקשור לאותה פרסונה שקראו לה בשמות שונים.

אריק מולכו: אותה פרסונה המשטרה לא נוטה לחשוף מי עובד עימה ועם מי לא.

אריק מולכו: אבל אני יכול לומר בצורה מפורשת, הנתונים של אותו אדם לא מאפשרים למשטרת ישראל להפעיל אותו.

אריק מולכו: זאת אומרת, שכל מי שחושב שהוא עובד עם המשטרה, ולכן הוא מתנהג כמו מי שמתנהג, וכל מי שיצר סביבו איזושהי הילה מקורו בטעות, זאת אני אומר באופן מוחלט וודאי.

מיכאל נודלמן: אתה אומר שהוא לא מסוכן.

אריק מולכו: אגיע לזה.

זאודה אבאיי: אבל אף אחד לא אמר שהוא עובד עם המשטרה, האם שמעת ממישהו?

אריק מולכו: אני נציג המשטרה אדוני.

אריק מולכו: בהמשך למה שאמרת אדוני, לא המשטרה שמה אותו היכן שהוא גר, לא המשטרה שיכנה אותו שם, ולא המשטרה אחראית לפעילות שלו.

אריק מולכו: בעניין אותה פעילות שלו כביכול כנגד קטינות, אני חוזר למה שאמרתי קודם, לא היתה תלונה שלא בוררה עד הסוף.

אריק מולכו: אין שום תלונה במשטרה שהנ"ל ביצע פעילות כלשהי כנגד קטינות, אין שום תלונה כזאת נגדו במשטרה.

אריק מולכו: ולכן מי שרוצה לטעון טענות, או מי שרוצה שהמשטרה תבצע, והמשטרה רוצה לבצע נא להציג בפנינו את העובדות, נא להגיע.

אריק מולכו: ניתן לו את האפשרות הכי דיסקרטית, או באמצעים שלנו, או בצורה ישירה במרכז שירות לציבור להתלונן.

אריק מולכו: ואני מבטיח שאנחנו נטפל.

מיכאל נודלמן: עד היום לא פגשתם אותו.

אריק מולכו: פגשנו אותו, אני יודע במי מדובר.

אריק מולכו: כבר קיימנו ישיבה לפני שלושה שבועות.

אריק מולכו: ההיסטריה סביבו מוגזמת עד מאוד.

שלמה מולה: אתה לא יכול להגיד כשהוא מתעסק עם קטינות, אומר מה שאומר, מאיים על האמא, אתה לא יכול לומר שהוא לא מסוכן.

אריק מולכו: נא לדבוק בעובדות.

אדיסו צאיי: אדוני היושב ראש, אני יודע ששם שום אדם לא יגיש תלונה, כי אם הוא יגיש תלונה האנשים פוחדים שיחסל אותם.

אריק מולכו: לא נכון מה שאדוני אומר.

אריק מולכו: אני אומר את זה על סמך פעילות שלנו בשכונה.

אריק מולכו: זה לא נכון, לא היתה אף תלונה כנגד בן האדם הזה.

אדיסו צאיי: גם לא תהיה שום תלונה.

אדיסו צאיי: נחכה עד שיהיה רצח ואז תתעוררו.

עודד ורדי: משרד החקירות מטפל בנושא.

אריק מולכו: אם נרד משלב הדיבורים לשלב המעשים, ויבוא מישהו וימסור אינפורמציה ויגיש תלונה, יטופל באופן מיידי.

אריק מולכו: אבל לשבת פה או לשבת בשכונה ולהעביר את הכל בשלב של שמועות ודיבורים, אין אדוני.

זאודה אבאיי: זה לא שמועות, זאת עובדה.

אדיסו צאיי: אני חייב להגיד לך, יש הרבה דברים של דיבורים, אבל במקרה של בן האדם הזה, זה כבר לא שלב של דיבורים, זה שלב שבו המשטרה צריכה להיכנס באדם הזה ולטפל בו.

אברהם מיכאלי: אדוני הקצין, בביקור הבנו שזאת סוגייה רגישה, והבנו שזאת לא תלונה של שחור ולבן מבחינה פלילית שאתם תוכלו כמשטרה לאסוף ראיות ולגרום למעצרו של האיש.

אברהם מיכאלי: אני הבנתי שזאת סוגייה רגישה.

אברהם מיכאלי: מצד אחד אי אפשר להפנות אליכם את כל הטענות מצד התושבים כי אתם פועלים על פי חוק, ואתם על פי חוק יכולים לאסוף ראיות ולעשות מה שאפשר במסגרת החוק נגד אותו איש עכשיו.

אברהם מיכאלי: התושבים שידרו חוסר ביטחון גמור בגלל אותו איש.

אברהם מיכאלי: הילדים סיפרו לנו.

אברהם מיכאלי: אם מישהו חושב שמישהו ממציא פה או עושה פאניקה, אנחנו לא התרשמנו כך היינו בשטח.

אברהם מיכאלי: התרשמנו מהילדים ישירות, אמרו לנו שמפחיד אותנו להסתובב בשכונה בגלל אותו איש.

אברהם מיכאלי: אני כן מצפה ממשטרת ישראל ואם אנחנו נבין שזה לא אתם, יש לנו סמכות בוועדה הזאת לברר בדרגים אחרים ובתחנות אחרות של שירותי הביטחון מי אחראי על האיש אם זה משהו שקשור לשירותי ביטחון.

אברהם מיכאלי: אם זה אזרח רגיל אכן זה כן קשור למשטרה.

אברהם מיכאלי: המשטרה יכולה בדרך כזאת, בדרך אחרת, לברר למה הוא מהווה מטרד.

אברהם מיכאלי: אם זה עניין של שירותים חברתיים בעירייה, גם להם יש אמצעים שלהם יחד איתכם לעשות.

אברהם מיכאלי: עובדה היא שהתלונה הגיעה אלינו ישירות מהשטח, ביקרנו בשטח.

אברהם מיכאלי: הגיעה לא רק מההורים, אלא גם מהילדים.

אברהם מיכאלי: אי אפשר להתעלם מזה, אנחנו לא יכולים להגיד להם רבותיי אין בעיה הכל בסדר, או שלא מצאנו מבחינה פורמלית שום דבר.

שלמה מולה: אני יודע שבדרך כלל המשטרה חוקרת כאשר אדם מגיש תלונה.

אריק מולכו: גם זאת אופציה.

שלמה מולה: אבל לכם גם יש סמכות, אם יש עניין לציבור, אתם ביוזמתכם יכולים לדרוש מהאדם ולחקור אותו, או שאתם צריכים לקבל הנחייה מהייעוץ המשפטי, לא יודע איך, אבל יש לכם גם את האופציה הזאת.

אדיסו צאיי: לעקוב אחריו.

שלמה מולה: לעקוב אחריו זה כבר טכניקה.

שלמה מולה: אני מדבר על השלב שבו אתה מזמין בן האדם, שם אותו בחדר חקירות, אתה מברר איתו לפחות מה שהתפרסם בטלוויזיה.

סלומון מלקו: אותו אדם שאנחנו מדברים עליו, לפני שלוש שנים חברי הכנסת אתם סיירתם בשכונת דניה, הוא היה שם.

סלומון מלקו: שתי אמהות באו לפעילים, הגשנו תלונה למשטרה, המשטרה לא התייחסה.

סלומון מלקו: פנינו לראש העיר, ראש העיר הזמין את מפקד המשטרה.

סלומון מלקו: אנחנו הפעילים הזמנו את ההורים, הרבה הורים היו בלשכת ראש העיר, הם אמרו אנחנו מפחדים מאותו אדם.

סלומון מלקו: ראש העיר אמר למפקד המשטרה, אם ההורים קנו דירה פה ומגדלים ילדים והם פוחדים, הוא אומר אני אפנה למפכ"ל המשטרה אם אתה לא תטפל.

סלומון מלקו: עכשיו אותו אדם עבר בין שכונה לשכונה, וכעת הוא בשכונת מילצ'ן, המשטרה יודעת על כך.

סלומון מלקו: אתם שמעתם את חברי הכנסת, הילדים שדיברו שם, הייתם בשטח, מה הם יגידו עכשיו, הם היו שם בשטח, כל הורה מפחד מהאיש הזה.

סלומון מלקו: אם אני אלשין מחר הוא יהרוג אותי.

אריק מולכו: ברשותך אדוני היושב ראש, אענה במרוכז.

אריק מולכו: לעניין תחושת הבטחון שהועלתה.

אריק מולכו: הצגת עובדות לא תשנה את תחושת הביטחון של אזרח, כיוון שתחושת ביטחון זה עניין סובייקטיבי.

אריק מולכו: כאשר מדברים על תחושת ביטחון בשכונה, מעבר להורדת נפח הפעילות הפלילית בשכונה, יש מעגל שותפויות שאני במשך השנה האחרונה שומע שהוא מתקיים, שזה פחות בצד של המשטרה.

אריק מולכו: אנחנו מתעסקים יותר מהצד הפלילי.

אריק מולכו: לעניין הבאת אותו אדם לחקירה כמו שהעלה פה חבר הכנסת מולה, על מנת להביא את אותו אדם לחקירה, שזה המנדט שלי ולטפל פה, אני צריך איזושהי אינדיקציה לקיומה של פעילות פלילית מצידו.

אריק מולכו: כאשר קיבלתי ולא משנה לאורך השנים אינדיקציה לפעילות פלילית מצד האדם, ואין זה משנה באיזה צינור, זה טופל באופן מיידי.

אריק מולכו: העניין לא התגבש מעולם לשלב תלונה, לעולם לא ישבו מול חוקר ומסרו תלונה, אלא תמיד היה בשלב של הדיבורים במועצה ודיבורים בשכונה.

אריק מולכו: למרות זאת הנושא הזה כבר בורר וטופל.

צאגה מלקו: לא היתה תלונה בכלל במשטרה?

אריק מולכו: לא היתה תלונה בנושא הזה.

אריק מולכו: התלונה היחידה שכביכול הוגשה לפני כארבעה או חמישה שבועות על ידי הורים של אותה גברת, שאני רוצה להגיד לכולם שהיא מזמן מזמן לא קטינה ולא נערה, בואו נשים את הקלפים על השולחן, לא מדובר בקטינות וגם לא נערות.

זאודה אבאיי: בת כמה היא הייתה כאשר הוא לקח אותה.

אריק מולכו: גם לא, גם לא קטינה וגם לא נערה.

זאודה אבאיי: יש לך תלונה.

זאודה אבאיי: יש לי את הגיל שלה כולל תאריך לידה.

זאודה אבאיי: לפני שלוש שנים בת כמה היא היתה?

אריק מולכו: יש לי הגיל שלה, כולל תאריך לידה וכולל תעודת זהות.

אריק מולכו: אני יכול לומר לך בת כמה היא היתה, כיוון שאני לא רוצה לחשוף את הפרטים שלה, אז אני אומר שגם אז לא היתה לא קטינה ולא נערה.

אריק מולכו: שנינו יודעים שלא היתה קטינה ולא נערה, אז בואו ונוריד את זה מסדר היום.

זאודה אבאיי: היתה נערה בזמנו.

אברהם מיכאלי: מישהו משירותי הרווחה של העירייה נמצא פה?

אברהם מיכאלי: הבנתי כרגע מהדברים שאתה מתאר פה, מר אבאיי, אתה כחבר מועצת העיר, לדעתי, יכול בסוגייה הזאת, מי שאמור לטפל בזה מבחינת שירותי רווחה ושירותי קצין ביקור ולגבש מסקנה איפה הכשל.

אברהם מיכאלי: מה שאני שומע מהמשטרה כרגע זה זווית אחת של הטיפול.

אברהם מיכאלי: השאלה אם אנחנו יכולים לקבל איזשהו דו"ח מכם כעיריית רחובות.

זאודה אבאיי: כינסנו בלשכת ראש העיר את כל הנוגעים בנוכחות ראש העיר, המשטרה התחייבה לטפל בזה.

שלמה מולה: הוא מבקש ממנהל שירותי הרווחה, שיודע את כל השתלשלות האירועים בשלוש השנים, או ארבע השנים האחרונות, שמתייחס לאיש עצמו וכן הלאה לקבל דו"ח.

שלמה מולה: אם אין דו"ח מקצועי אתה לא יכול לעשות כלום.

זאודה אבאיי: משרד הרווחה בחלק שלה היא טיפלה.

זאודה אבאיי: אבל יש את החלק המשטרתי שבו מאיימים על ילדים ולוקחים בכוח, הרווחה לא יכולה לעשות את זה, כי המשטרה צריכה לעשות את זה.

זאודה אבאיי: לגבי משרד הרווחה אם היא טיפלה בהורים ולך היתה נערה ודיברו איתה, יש גם מרכז נוער ששם גם מטפלים.

זאודה אבאיי: אבל אותו בחור יושב מתחת לבניין, הילדים עוברים והוא קורא להם תבואו, אפילו הם לא באים לפעילות.

זאודה אבאיי: הוא מביא חברה ממקום אחר בכלל.

צאגה מלקו: אתם שמעתם מהילדים בשכונה מה שהם אמרו.

אברהם מיכאלי: שמענו, אנחנו רוצים לעזור.

אברהם מיכאלי: לכן אני רוצה להבין, אם המשטרה לא יכולה לטפל כתלונה חוקית, המשטרה לא יכולה לקחת יוזמה ולעשות משהו נגד האיש אם אין לה תלונה או מההורה או מהילד או הילדה, או מגורמי רווחה.

אברהם מיכאלי: לכן הוא אומר, אני לא מקבל שום דבר מבוסס שאני יכול לחקור נגדו.

זאודה אבאיי: תלונה הם קיבלו.

זאודה אבאיי: נער אתיופי שמפריע בבניין, לא מוגשת תלונה, ישר באים מתנפלים עליו ומכסחים אותו, לא היתה תלונה.

זאודה אבאיי: אני עד בכמה מקרים, כשהיתה קטטה בין החמולות של האתיופים והאוכלוסיות האחרות עצרו אותי וחקרו אותי כי אני הייתי מעורב שם, עצרו ולקחו אותי וחקרו אותי, אז למה אתה לא חוקר אותו.

זאודה אבאיי: לא הוגשה תלונה, לא הייתי בכלל באירוע.

זאודה אבאיי: כשהם רוצים, איפה שחלשים מתנפלים, איפה שחזקים – נרתעים.

מיכאל נודלמן: אני חושב שאתם צריכים לפי המלצתו של חבר הכנסת מיכאלי לנסות עוד פעם, כי אנחנו לא יכולים לתת פקודה למשטרה, לא יכולים לתת פקודה לרווחה.

מיכאל נודלמן: אתם לבד צריכים לעשות משהו משמעותי.

אברהם מיכאלי: לעשות בירור ולתת לנו נתונים.

מאיר הרמתי: הנסיון לנסות להעביר את הכדור או את התפוז הלוהט למגרש של הרווחה לדעתי מחטיא את המטרה ובגדול.

מאיר הרמתי: משום שאם בסיור שמענו שאלמנטים לסוגיהם והוא רק אחד מהם, הוא לא היחיד, באים עם מכוניות פאר, ועם במבה, ועם ממתקים, ומפתים קטינות ולוקחים אותן למספר שבועות, ואחר כך הקטינות מאויימות וכו', פקידי הסעד לחוק הנוער זה לא התחום שלהם.

מאיר הרמתי: הם לא שחקנים ראשיים לפחות.

מאיר הרמתי: אני חושב שהשחקן הראשי צריך להיות בנושא הזה, האיש צריך להביא ביטחון.

מאיר הרמתי: והתחום הביטחוני הוא השחקן הראשי.

מאיר הרמתי: יש גורמי מודיעין, גורמים סמויים לא רק גלויים, לא צריך לחכות לתלונות יש אמצעים.

מאיר הרמתי: אני ממליץ למשטרת ישראל, אם מותר לי להמליץ, לשבת עם הפעילים, יש פה פעילים מאוד דינמיים ברמה המקומית, שמוכנים לפעול בנושא הזה, ויקבלו תדרוך טכני, יכול להיות שחסרים למשטרה אמצעי מודיעין או כלים מודיעיניים אולי צילומים, אולי איזשהם הוכחות או איסוף.

מאיר הרמתי: יכול להיות שמחלקת המודיעין של המשטרה חסר לה האמצעים, אז היא יכולה להיעזר בגורמים המקומיים ולא לחשוף את הגורמים המקומיים לאיום של האיש או האנשים האלה.

מאיר הרמתי: תודה.

שלמה מולה: מה שאני מציע אדוני היושב ראש, אני יודע שהשר לביטחון פנים ביקר גם באזור הזה אם אני לא טועה לפני שבועיים.

שלמה מולה: אם התיאורים שאדוני מתאר הם נכונים ומבחינתם לא נוכל לקבל דו"ח, אז אולי שווה לקיים דיון עם שר המשטרה, יחד עם נציגי הקהילה לא בפורום הגדול מאוד, לא יכול להיות שאנשים הסתובבו עם תחושת ביטחון רע מאוד.

שלמה מולה: זאת אומרת, אם מגיעים עם מכוניות פאר ומפתים ילדים אז מצבנו חמור מאוד.

שלמה מולה: יכול להיות שלא צריך להיות סימפוזיון פה, אבל לקיים ישיבה סגורה ומצומצמת.

מיכאל נודלמן: בסדר, אני מקבל את זה.

אברהם מיכאלי: יש לי נקודה אחת שלא העליתי אותה בתחילת הדיון, אנחנו סיירנו בשכונה, ראינו את בית הספר שפתחתם מחדש, מול המתנ"ס.

אברהם מיכאלי: אחרי הסיור לא זוכר אם דיברנו על זה בהרחבה, אבל מה שהבנתי שבית הספר נפתח, ובעצם רוב התלמידים בבית הספר הם ילדים של הקהילה.

אברהם מיכאלי: איך יכולים ליצור מצב שבית הספר יהפוך לבית ספר שכונתי לכלל הילדים בשכונה, שלא יהיה מצב שרק ילדים מבני הקהילה ילמדו שם.

אברהם מיכאלי: אנחנו מאוד רגישים לנושא הזה ובסוף בגלל האילוצים של תושבים שגרים באותה שכונה שנוח להם ליד הבית לשלוח ילדים לאותו בית הספר, בסוף בית הספר נוצר בכמות של מעל 90% שילדים מבני הקהילה לומדים שם וזה יוצר בעיות.

אברהם מיכאלי: קיבלתי תלונה מהשטח, מר אבאיי כנציג הקהילה שם, וכנבחר ציבור גם, אני הבנתי שבכל השכונה הזאת אין להם בית כנסת שלהם, של הקהילה וזה דבר חמור מאוד.

אברהם מיכאלי: אני לא מבין איך יכול להיות, תושבים כל כך ותיקים בעיר, עד עכשיו אין לכם בית כנסת שם.

אברהם מיכאלי: רבותיי זאת סוגייה חברתית, עזוב עניין של דת.

אברהם מיכאלי: הבנתי בשכונה והעירו לי מספר חברים שפגשו אותי שם, אמרו לי תשמע, אנחנו תושבים כל כך ותיקים פה, אין לנו בית כנסת ברחובות לקהילה.

אברהם מיכאלי: אחד מהפתרונות החברתיים שאני קורא לזה, שבני הקהילה לא מרגישים טוב וזה משדר מההורים כלפי הילדים שאין להם איפה להתכנס מבחינה חברתית, איפה להביא את המסורת ואת המורשת שהם הביאו וילדים מתרחקים מההורים.

אברהם מיכאלי: אז את הנושא הזה אני לא שמעתי בישיבה הזאת פה, אבל הבנתי זאת ברמז.

אברהם מיכאלי: אחד הדברים שאני כן חושב שצריך לטפל בזה מול מי שממונה על הזה, מבחינת המשרד לענייני דת שיהיה לכם, אבל הבקשה צריכה לבוא מכם, מהעירייה.

30095: לא רק בקריית משה, בכל השכונות איפה שיש ריכוז גבוהה של יוצאי אתיופיה זאת הבעיה.

אברהם מיכאלי: מר נגוסה אני מודיע לך חד-משמעית, איפה שבאה פנייה מטפלים בזה.

אברהם מיכאלי: אפילו באור יהודה שהם יחסית חדשים כבר יש להם בית כנסת.

זאודה אבאיי: יש פנייה.

אברהם מיכאלי: בואו, תעבירו את זה ונטפל בזה.

רותי ענבר: ביום שני תתקיים ישיבה על הנושא.

מיכאל נודלמן: העלית את נושא בית הספר, איזה פתרון יש לך?

אברהם מיכאלי: אני רוצה לבחון את הרגישות האם מחלקת החינוך או העירייה יודעים כבר את הרגישות.

מיכאל נודלמן: אפשר לפנות לשר הדתות.

אברהם מיכאלי: השאלה היא האם מחלקת החינוך של העירייה ערה לזה שבית הספר לא יהפוך לבית ספר של ילדי הקהילה בלבד, ואז עלולים לפתח מסביב לזה כל מיני סטיגמות.

משה באטה: הנושא של הסוגייה של החינוך של הילדים שנמצאים בשכונה זאת תופעה, לא רק בקרית משה אלא ארצית.

משה באטה: אנחנו הילדים יוצאי אתיופיה רצים אחרי אינטגרציה, שזה דבר בלתי אפשרי.

משה באטה: הייתי מציע שלאותה שכונה ולאותו בית ספר הייתי מביא את המורים הכי טובים, מגייס מורים מיוחדים הטובים ביותר, מגייס את המחשוב הטוב ביותר בבית הספר הזה, ואז הילדים החזקים היו מגיעים לשם.

משה באטה: אבל השכונה נראית כמו שאומרים על הפנים, הסביבה נראית על הפנים, בית הספר נראה על הפנים, מי יכול לבוא לשם.

משה באטה: גם המורים פחות טובים, לכן זה נראה כפי שהוא נראה.

משה באטה: צריך לשנות את העניין.

משה באטה: רציתי להתייחס לנושא שעולים שנמצאים במרכזי קליטה יוצאים לדיורי קבע.

משה באטה: היתה פעם נהירה לשכונות ערביות בלוד, היום עצרו אותה.

משה באטה: כיום יש נהירה למי שנותן את האישורים האלה לתל אביב יפו, באותן שכונות נכנסים.

משה באטה: מחר נשב הרבה יותר גרוע משכונת קריית משה, לא נדע איך להציל אותם.

משה באטה: באותו אדם שמדובר בשכונת מילצ'ן, לא נוכל להוציא מחר אנשים משת"פים או אחרים.

משה באטה: זאת בעיה חברתית, צריך לעצור מיידית, שיילכו לשכונות אחרות.

משה באטה: לעצור את זה ובכלל לא לאשר לשכונת יפו.

מנגשה נגיסט: כמו שמרכז קליטה נמצא בשליטה של הסוכנות היהודית.

משה באטה: אתייחס גברתי.

משה באטה: אדוני היושב ראש, הייתי מנהל מרכז קליטה.

משה באטה: היה עולה אחד שכשהוא הלך לאותה שכונה, הכרזתי על מלחמה לא ללכת לאותה שכונה.

משה באטה: אני לא גזען, אבל שני תרבויות שונות לגמרי מתנגשות, אנחנו לא הולכים לשם.

משה באטה: מה לעשות לצערי הרב, הארגונים הוולונטריים של יוצאי אתיופיה לא נמצאים במשחק הזה למרות שאנחנו יכולים כסוכנות היהודית להסביר עשרות פעמים, אבל ישנם אנשים יוצאי אתיופיה שמשתלבים עם מתווכחים כאלה ואחרים, מוציאים אותם בדרכים לא דרכים, העולה מחליט.

משה באטה: יש לי עכשיו דרך לעצור את העולה לא לקנות בשכונה הזאת, אין לי.

אדיסו צאיי: צריך להחליט כמדיניות.

משה באטה: לא אני סוגר בקריית משה, אין לי את הכלים לעזור לעולה, הוא מקבל החלטה בדרך כזו או אחרת.

משה באטה: לכן אני קורא לבני העדה, במיוחד הארגונים הוולונטריים, לא רק לבוא לפה לכנסת ולומר רע לנו.

משה באטה: אנחנו צריכים למצוא דרך להסביר שלא יילכו לשכונות כאלה או אחרים, בני העדה צריכים להתגייס לדברים האלה, אנחנו יכולים לעשות את זה במו ידינו.

צגה מלקו: צריך לתת אלטרנטיבה, כאשר אין לך אלטרנטיבה אתה לא יכול להגיד אל תלכו לזה.

משה באטה: אני חושב שישנן אלטרנטיבות, לדוגמה עכשיו.

משה באטה: במשך שמונה חודשים כמעט לא היו משכנתאות, עכשיו ישחררו אותם אחרי שבועיים, היתה עצירה של שמונה חודשים, מרכזי הקליטה מתמלאים.

משה באטה: עכשיו יעשו את אותה משכנתא.

שלמה מולה: או שאנחנו נפנה לשר הקליטה, נבקש שיעצור במיידית.

משה באטה: במשך שנתיים שהכספים זורמים לים סוף, היו מחלקים לנו, כל הבעיות היו נפתרות מאליהן.

משה באטה: תקציב שזורם במשך שנתיים, תחלקו לקהילה הזאת, היום היא יכולה לקנות ברעננה ובעיר הפיתוח בהרצליה.

משה באטה: כספים רבים זורמים כמו מים, לאן הולכים הכספים האלה, בולעת אותם האדמה.

משה באטה: העולה לא רואה כלום בכל מיני תחומים.

משה באטה: העשירים בארצות הברית זורקים כספים, מראים להם שאנחנו מצליחים, אבל לא יודעים מה קורה.

אברהם מיכאלי: אני רוצה להסכים איתך בקטע הזה, ואני חושב שהערתי זאת ברחובות.

אברהם מיכאלי: לצערי, הסוגייה הזאת כבר עלתה פה במסגרת אותה ועדת משנה שחבר הכנסת מולה הצטרף אליה, ואנחנו כן שמנו לב לזה, שישנם גורמים שעושים שנור על גב העדה, מסתובבים בכל העולם, ומנצלים את העדה לגיוס כספים, בסוף לפעמים בשביל לצאת ידי חובה, עושים דברים שאנחנו גם כמדינה, מתקצבים את אותה פעילות בדיוק.

אברהם מיכאלי: לכן אני חושב שלנו יהיה דיון כנראה בקרוב עם כל הגורמים, לשים את זה על השולחן, כדי שלא ירמו את האנשים על גב העדה.

30095: אני רוצה לשאול את משה.

30095: אחת הבעיות היא שהעובדים של הסוכנות היהודית במרכזי קליטה, המתורגמים, וכל העובדים שם, משתפים פעולה עם המתווכחים, מכוונים את העולים.

30095: איך אתם מטפלים בנושא הזה.

משה באטה: תודה על השאלה שלך.

משה באטה: ריכזנו את כל המדריכים בצפון, הבאנו עורך דין שיסביר שלא התעסקו.

משה באטה: ישנם מתווכחים מושחתים, אבל הבעיה היא שבני העדה נכנסים כאנשים טובים.

משה באטה: מדברים את אותה שפה, בכלל, בני העדה מוציאים תעודה של מתווכחים, אני לא יודע איך, ואז אתה לא יכול להתמודד.

משה באטה: לגבי המדריכים והתופעה הזאת, אנחנו נלחמים בזה, נותנים הדרכה.

חנה בן-ארי: אני מפקחת על בית הספר בשכונת קריית משה.

חנה בן-ארי: אני מלווה את השכונה שנים רבות מהקליטה של התושבים, סגירת בית ספר שהיה שם, פיזור הילדים בעיר, בבתי ספר מבוססים.

חנה בן-ארי: התמזל מזלי לפתוח מחדש את בית הספר, בעזרת פעילי השכונה שאנחנו רואים בהם שותפים מלאים, בעזרת עמותת פידל קרנות וארגונים שתומכים בבית הספר.

מיכאל נודלמן: ביקרנו בערב והיה סגור.

חנה בן-ארי: חבל שלא ביקרתם בבית הספר, אבל שרת החינוך היתה בבית הספר, בחודש הבא נשיא מדינת ישראל יבקר בבית הספר.

חנה בן-ארי: אנחנו גאים בתוצאות של הילדים.

חנה בן-ארי: השאלה ששאלת בעניין של בדלנות ואינטגרציה, היתה שאלתנו גם.

חנה בן-ארי: ולכן בשנתיים הראשונות לא הסכמנו לתת מספר לבית הספר, כי היינו שנויים במחלוקת האם צריך להיות בית ספר כזה בשכונה, או לא יהיה.

חנה בן-ארי: אחרי שנתיים כאשר בדקנו מה קורה לילדים, להישגים הלימודיים שלהם, לכישורי החיים שלהם, לדימוי העצמי שלהם, לנסיון החיים שלהם, אנחנו גאים על כך שנתנו להם מספר לבית הספר.

חנה בן-ארי: צריך לדעת שבית הספר מקבל פרט לתקן הרגיל של בית הספר, מנהלת מחוז מרכז הוסיפה בעצמה 82 שעות, הכיתות מאורגנות שם כך שמקסימום ילדים זה 20 ילד בכיתה, למרות שבמשרד החינוך 40 ילד בכיתה.

חנה בן-ארי: לכל כיתה יש מחנכת מהמחנכות הטובות ביותר במדינת ישראל.

חנה בן-ארי: אני גאה לומר שכבר השנה פנו אליי המורות הטובות ביותר ברחובות וביקשו העברה לבית הספר הזה.

חנה בן-ארי: אני שמחה לומר שהמורות בבוקר נשארות בצהריים יש שם רש"י ארבע פעמים בשבוע עם ארוחה חמה והמורות של משרד החינוך נשארות לשיעורי בית בתיגבור לימודים, כאשר קרן רש"י מוסיפה את לימודי העשרה.

חנה בן-ארי: יש הרבה מאוד שעות 45 שעות שהם נותנים הרבה מאוד, קידום התפתחותי וטיפול שפתי.

חנה בן-ארי: אני לא חושבת שילד היה מקבל את מה שהוא מקבל שם, דווקא היום כשבאתי לכאן, ידעתי שבשורה התחתונה זה ההישגים הלימודיים.

חנה בן-ארי: לקחתי את הציונים של כל הילדים, כי אני עוקבת ילד ילד מה עוד שיש לי שתי מדריכות במימון משרד החינוך, מדריכה לשפה ומדריכה למתמטיקה שהן בודקות את הילדים ילד ילד מול סטנדרטים של משרד החינוך.

חנה בן-ארי: אני גאה על הציונים שהילדים קיבלו במיפוי של חודש פברואר.

חנה בן-ארי: זה נכון, השאלה תמיד עולה מחדש אינטגרציה באיזה מחיר, בדלנות באיזה מחיר.

חנה בן-ארי: אבל אנחנו אחרי שנתיים וחצי יודעים מה נתנו לילדים שבשום בית ספר אחר עם כל האינטגרציה הם לא היו מקבלים.

חנה בן-ארי: לגבי מראה בית הספר.

חנה בן-ארי: אני רוצה לומר לכם, שאנחנו מפנים את מבני בית הספר בחודש אפריל.

חנה בן-ארי: כל בית ספר בעיר בא וביקש, אנחנו נותנים לכם חצי בית ספר מבנים, אנחנו רוצים לארח את הילדים כי אנחנו הולכים לשיפוץ כללי של חמישה מליון שקל, ולא יהיה אף בית ספר כזה ברחובות כדוגמת בית הספר הזה.

חנה בן-ארי: ילדים מקבלים את כל מה שאפשר, ואת כל מה שלא חשבנו שאפשר, גם מאנשים טובים שתורמים שזה לא הארגונים, ובמיוחד שיתוף הפעולה המלא שיש לנו עם עמותת פידל, ועם הקרנות ועם פעילי השכונה.

חנה בן-ארי: אחת לחודש באופן קבוע תהיה ועדת היגוי, אנחנו שמים את כל הנתונים על השולחן, לא מסתירים שום דבר.

חנה בן-ארי: השכונה ראויה לציון לשבח על הדרך שהיא מפעילה את בית הספר.

אברהם מיכאלי: אני שמח שהזכרת את הנקודה הזאת, כי באמת חשבתי שבני הקהילה צריכים להיות שלמים עם המהלך.

רותי ענבר: הם דרשו אותו.

אברהם מיכאלי: טוב שיש את הגיבוי המקצועי שלכם, כאשר שמעתי על זה מצד אחד שמחתי שאתם מרוצים, ומצד שני כאשר אני שומע נתונים כאלה אני שמח עוד יותר.

מיכאל נודלמן: זה הישג גדול, אם נשווה בין האווירה מסביב למה שאת מספר על בית הספר, זה הישג גדול אפילו בלתי אפשרי.

מיכאל נודלמן: כל הכבוד.

רותי ענבר: נקודה נוספת לגבי אזורי הרישום של בית הספר שחנה לא התייחסה לזה.

רותי ענבר: גם בזה מי שנרשם לבית הספר אלה תושבי השכונה, וזה בית ספר ממלכתי ולא ממלכתי דתי.

רותי ענבר: ולכן באופן טבעי הילדים של ממלכתי דתי לא נמצאים בבית ספר הזה.

רותי ענבר: אחד הדברים הנוספים שאנחנו עושים כדי לשנות את התמהיל של הילדים בבית הספר, זה לעודד ולקדם מאוד את הבנייה מסביב לשכונה, כאשר הילדים האלה יהיו חלק אינטגרלי של נושא בית הספר.

רותי ענבר: מפאת לחץ הזמן אני לא אדבר על הנושא האחר של התקציבים, אבל קשה מאוד לשמוע הרבה מאוד טענות על כל כך הרבה תקציבים שהולכים, מבלי לדעת שצורת העבודה שלנו בקריית משה לאורך כל השנים היא כזאת כמו שדיברנו על בית ספר הדרים.

רותי ענבר: רק לסבר את האוזן, בית ספר הדרים עם משרד החינוך והתורמים ביחד כולל מי שהזכיר כאן את ניו-יורק שתורמת גם לעניין הזה, רבותיי זה מליון שקלים, אני לא יודעת אם מישהו יודע.

רותי ענבר: אבל לדבר על כספים שהולכים וכולם היו מיליונרים בלי להבין מה זה אומר--

משה באטה: אני לא חוזר בי מהדבר הזה, אני מדבר ברמה הארצית.

רותי ענבר: אין שום בעיה.

מיכאל נודלמן: ד"ר רחל המבורגר תספר לנו על המצב בשכונה זאת.

מיכאל נודלמן: אני ראיתי בעיניים שלי צעירים שלקחו סמים ודיברו איתי אפילו.

רחל בר המבורגר: אני עובדת ברשות למלחמה בסמים, ואני אומר שהפרוייקט השנה של הרשות למלחמה בסמים, פרוייקט מספר אחד זה טיפול בנושאים שקשורים בסמים בקרב העדה האתיופית, לקחו את זה כפרוייקט ראשוני במעלה, וזאת המטרה.

רחל בר המבורגר: לגבי השכונה הספציפית הזאת אין לי נתונים, יש לי נתונים ארציים שהם לא מחמיאים והם קשים מאוד, גם קשורים בשתייה וגם קשורים בשימוש בסמים.

רחל בר המבורגר: בשני המקרים גם קשורים בפשיעה.

רחל בר המבורגר: לא היית רוצה לתת את הנתונים הארציים כי אני מבינה שהדיון הזה הוא על השכונה הספציפית הזאת.

מיכאל נודלמן: אין צורך, מחר העיתונאים יחגגו.

רחל בר המבורגר: יש בהחלט תכנית מאוד מפורטת מה הולכים לעשות השנה, ואני שמחה לבשר את זה מכיוון שזה באמת הפרוייקט שהחלטנו להעלות אותו על רמה השנה.

רחל בר המבורגר: בזה אסתפק.

צגה מלקו: אני רוצה להתייחס דווקא לעניין של בית הכנסת.

צגה מלקו: ב-1996 היתה החלטה איפה שיש ריכוז גבוה של יוצאי אתיופיה ייבנו שם בתי כנסת.

צגה מלקו: אבל התכנית עדיין לא יצאה לפועל.

צגה מלקו: מה שקורה הוא, שאנשים מהסוכנות היהודית ומתורמים בונים את זה.

צגה מלקו: אני גרה בירושלים במשך 24 שנים.

צגה מלקו: אני מתפללת בבית כנסת של עדות המזרח של הבוכרים.

צגה מלקו: היום יש ריכוז גבוה של יוצאי אתיופיה בנווה יעקב, בתלפיות, בקריית מנחם, בעיר גנים, צריך לבנות בית כנסת.

צגה מלקו: לא מתקבל על הדעת שליוצאי אתיופיה בירושלים לא יהיה בית כנסת להתפלל בו.

צגה מלקו: כל שבת אני הולכת לבית כנסת של עדות המזרח, טוב לי להתפלל עם הבוכרים אין לי בעיה עם זה.

צגה מלקו: אבל עולים חדשים צריכים להתפלל במקום שיש ריכוז גבוה של אתיופים.

צגה מלקו: אני מאוד מודה לך שהעלית את הנושא, כמעט ולא היתה התייחסות.

אברהם מיכאלי: לחבר הכנסת שלמה מולה יש פרוייקט יחד איתי לשבת, למפות את הארץ.

אברהם מיכאלי: אני מבטיח לו שבכל מקום שהעירייה תקצה קרקע יהיה בית כנסת.

צגה מלקו: בתפקידי אני מנהלת את השידור ב"קול ישראל" בשפה האמהרית.

צגה מלקו: מה שאני יודעת זה שמרוב עצים לא רואים את היער.

צגה מלקו: יש כל כך הרבה ארגונים לפחות ממה שאני שמועת מהקהילה.

צגה מלקו: אני לא חושבת שהבעיה של קרית משה זה עניין של כסף או ארגונים, הבעיה היא פיקוח מבחינת עשייה של הארגונים והפרוייקטים, זה מה שאני שומעת מהציבור שלי, בדרך השידור שלי, עם שיחות עם מאזינים שלי.

צגה מלקו: יש כל כך הרבה פרוייקטים, גופים, ארגונים, אבל אין פיקוח.

שלמה מולה: אני מקבל את האתגר, בוא נשב ונמפה בארץ את כל נושא בתי הכנסת.

שלמה מולה: יש לי דווקא ידע רחב באיזה מקומות יש בתי כנסת ובאיזה מקומות אין.

שלמה מולה: ברמה האישית, יש לי מחויבות לרחובות לקרית משה.

שלמה מולה: לפני שהגעתי להיות חבר כנסת היה לנו דיון עם הקצאה של 300-400 אלף דולאר מתורם, אני מקווה שהנושא התקדם.

שלמה מולה: אני חושב שהסיפור של קריית משה כסימפטום.

שלמה מולה: אני יודע שהוועדה הזאת, גם בראשותך ובראשות יושבי ראש הקודמים מקיימים הרבה מאוד דיונים סביב הנושא של קריית משה.

שלמה מולה: אבל התחושה היא בסופו של דבר היא שאנחנו לא מתקדמים הרבה.

שלמה מולה: אני חושב שאנחנו צריכים לפשט את הדברים, לחלק את הנושאים לכמה תת נושאים, כל עוד שהאנשים נמצאים שם לנסות להיטיב את רמת החיים שלהם.

שלמה מולה: אני דווקא חושב שזה האתגר הגדול שלנו כוועדה להתעסק עם הנושא של השיקום הפיזי.

שלמה מולה: אם מדובר ב-50 מליון שקלים, אם מדובר ב-10 מליון שקלים בשנה, אני חושב שיכול להיות שזה יהיה לנו אתגר גדול לכל חברי הוועדה לנסות להתמודד כולל בשנת התקציב 2009.

שלמה מולה: תודה רבה לכולם.

נגיסט מנגשה: רציתי להודות ליושב ראש ולחברי הוועדה, לא יאומן, שישה חברי כנסת הגיעו לביקור.

נגיסט מנגשה: אני מודה לכם.

נגיסט מנגשה: לגבי בית הספר "הדרים", אני רוצה להודות לגברת חנה בן ארי.

נגיסט מנגשה: אדוני חבר הכנסת, אתה העלית את הנושא של בית הספר, בסופו של דבר מה שקובע זה איכות ההוראה.

נגיסט מנגשה: ברגע שיש מורים איכותיים, כולם ירוצו אחרי בית הספר של יוצאי אתיופיה.

נגיסט מנגשה: הבעיה שלנו זה הסטיגמה, בתי הספר כל כך חלשים אז גם המורים מאתיופיה נשארים ללמוד באותו בית ספר לבד, וגם האוכלוסייה בורחת.

נגיסט מנגשה: בית הספר הזה הוא דוגמה ומודל, אני גאה בזה היה לי חלק בזה.

נגיסט מנגשה: צריך גם להודות לקרן "מוריה" זוהי הקרן שהובילה את ההישג הזה.

נגיסט מנגשה: אני רוצה להתייחס אם יורשה לי לגבי תכנית החומש החדשה.

נגיסט מנגשה: נציג משרד השיכון יצא וחבל.

מיכאל נודלמן: יתקיים דיון.

נגיסט מנגשה: לגבי המשטרה והאיש הזה, יש תכנית שנעשתה להקים משמר אזרחי באותה שכונה, יש תוצאות טובות בנתניה בשכונת ותיקים.

נגיסט מנגשה: אז תקימו משמר אזרחי, אתם בעצמכם תעבדו במשותף עם המשטרה, זהו פתרון טוב מאוד.

נגיסט מנגשה: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חברים, היום יש לנו סיכומים שקשורים לרחובות ולקהילה האתיופית ברחובות.

מיכאל נודלמן: אנחנו מחכים לתכנית ממשלתית, נדון בתכנית, אנחנו יודעים מה אנחנו צריכים עבור שכונת קריית משה.

מיכאל נודלמן: אמרתי מה שאני חושב, אבל אני מבקש שבכל המקומות היכן שיש ריכוז אוכלוסייה, ובתי ספר שם תעשו פיקוח.

מיכאל נודלמן: עם כל הכבוד, בית ספר אחד בין עשרה או עשרים בתי ספר היכן שיש ריכוז גדול זה הישג גדול, אבל זה לא מספיק.

מיכאל נודלמן: לגבי המשטרה, דיברנו עם חבר הכנסת שלמה מולה שיהיה לנו דיון עם השר לביטחון פנים, איתו ננסה לפתור בעיות ששם לא יכולים לפתור ופה לא יכולים לפתור.

מיכאל נודלמן: אני מאוד שמח שיש לכם פורום עירוני, אתם צריכים לתת מהנסיון שלכם לשכונות ולערים אחרות שם יש ריכוז של האוכלוסייה.

מיכאל נודלמן: אני מקווה שיגיע הזמן שיהיה פיזור אוכלוסייה ולא ריכוז אוכלוסייה, זה יעזור לכולם לחיות טוב יותר ובשקט.

מיכאל נודלמן: תודה רבה לכם, אבל זה לא סוף הסיפור, אנחנו עוד ניפגש.