ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 477, 2008-02-26 11:30

יצחק לוי: אני פותח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט בנושא הצעת חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים, הצעת חוק פרטית של חברי הכנסת ארדן ואיתם ומכינים את החוק לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק לוי: אנחנו לקראת סיום הדיון ויתכן שנקיים הצבעה.

יצחק לוי: אנחנו מדברים על חוק שבא להסדיר את עניין המרשם הפלילי.

יצחק לוי: המרשם הפלילי הוא מרשם שהמשטרה מנהלת לגבי כל מי שעבר עבירה או כל מי שלא עבר עבירה.

יצחק לוי: יש מרשם שהמשטרה מנהלת לגבי אנשים שעברו עבירה או לגבי אנשים שנפתחו נגדם תיקים, גם אם זה לא הגיע לבית המשפט.

יצחק לוי: המרשם הזה בעצם רשום ונשאר רשום על שמו של האזרח.

יצחק לוי: הרבה פעמים קורה שאנשים רוצים למצוא עבודה ויש להם איזה מרשם מלפני שנים, דבר שמפריע להם.

יצחק לוי: באו חברי הכנסת ורצו להסדיר את העניין, להסדיר את הנושא הזה.

יצחק לוי: אנחנו שוקלים כאן כמה אפשרויות, שוקלים אפשרות של מחיקה אחרי כמה שנים, שוקלים אפשרויות אחרות, כאשר המשטרה הציעה בעבר – לא סביב הצעת החוק הזאת – לשנות את צורת הפלט של המחשב כדי שלא הכל יהיה חשוף, שזה יהיה חשוף רק לעיני המבקש ולא לעיני המעביד נניח.

יצחק לוי: זה הנושא פחות או יותר שאנחנו מדברים עליו.

יצחק לוי: אגב, הגיעו הסתייגויות של השר לביטחון פנים ועוד מעט נדבר עליהן.

אפרת רוזן: ההסתייגות של השר לביטחון פנים נוגעת לחלק הראשון של ההצעה שמתקן את סעיף 1 בנוגע למחיקה של רישומים בדבר תיקים סגורים.

אפרת רוזן: אני מציעה שנדון בזה אחר כך, כאשר יגיע חבר הכנסת ארדן, ונפנה לחלק השני של ההצעה שבאה לתקן את סעיף העונשין.

איתמר גלבפיש: התחלנו לדון בזה בדיון הקודם אבל לא מיצינו אותו.

איתמר גלבפיש: לסעיף העונשין יש שלוש גרסאות ואני אקריא כל אחת מהן.

יצחק לוי: תסביר את שלושת הגרסאות ותסביר מה ההבדל בין שלושת הגרסאות.

איתמר גלבפיש: אני אזכיר מה קיים היום בחוק המרשם הפלילי.

איתמר גלבפיש: סעיף 22 קובע היום שמי שהשיג מן המרשם במישרין או בעקיפין מידע שאינו זכאי לקבלו, דינו מאסר שנה אחת.

הגרסה הראשונה: (א) מי שהשיג, דרש או קיבל מידע מן המרשם במישרין או בעקיפין, מידע שאינו זכאי לקבלו, דינו מאסר שנה אחת.

הגרסה הראשונה: בסעיף זה, "מידע" - רישומים אחרים כאמור סעיף 1(ג) ופרטי רישום כאמור בסעיף 2.

הגרסה הראשונה: (ב) מי שהשיג, דרש או קיבל מן המרשם, במישרין או בעקיפין, מידע שאינו זכאי לקבלו, לשם העסקה או לשם קבלת החלטה בעניין אדם שהמידע נוגע לו, דינו – מאסר שנתיים (או קנס כאמור בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין, התשל"ז-1977.

הגרסה הראשונה: הסיפא הזאת נועדה לשלול טענה של מעסיקים שיאמרו שהוא הסכים ולכן הם זכאים לקבל את המידע.

הגרסה הראשונה: אחת הבעיות בגרסה הזאת היא שאלת ההחלטה האחרת.

הגרסה הראשונה: הוועדה תהתה מה זאת החלטה אחרת, והמשרד באמת אמר שזה נוגע במיוחד לוועדות קבלה או דברים כאלה, כאשר הטענה הנגדית הייתה שזה ביטוי רחב מאוד, שבעצם כל דבר כמעט יכול להיכנס אליו.

הגרסה הראשונה: כמעט כל קבלת מידע שנועדה לצורך החלטה בעניין מסוים ולכן זה ביטוי שאנחנו לא יודעים את גבולותיו.

אומרת כך: (א) מי שהשיג, דרש או קיבל מן המרשם, במישרין או בעקיפין, מידע שדאינו זכאי לקבלו, דינו – מאסר שנה.

אומרת כך: בסעיף זה "מידע" – רישומים אחרים כאמור בסעיף 1(ג) ופרטי רישום כאמור סעיף 2.

אומרת כך: אנחנו משאירים כאן אופציה האם להתייחס מפורשות לעניין ההסכמה או שמא לא להתייחס לה וזאת מכיוון שברגע שאנחנו מתייחסים לשאלת ההסכמה, נובע מזה משהו לגבי מקום בו אתה לא מתייחס לשאלת ההסכמה.

אומרת כך: כלומר, אם אתה כותב בסיפא שלא יראו בהסכמה שכאילו יהיה זכאי לקבלת מידע, אנחנו משפיעים על כל מה שנכנס לסעיף הקודם, שבהסכמה הזאת יש לא אומר לחלוטין, אבל זה כמעט קרוב לזכאות לקבלת מידע.

אומרת כך: ב-(ב) אין החלטה אחרת.

יצחק לוי: איפה ההחלטה האחרת?

איתמר גלבפיש: לפי גרסה א'.

איתמר גלבפיש: זאת לא גרסה שמציעה הממשלה.

איתמר גלבפיש: גרסה ב' היא גרסה שהייעוץ המשפטי לוועדה מציע.

יצחק לוי: איפה כתוב ב-א' החלטה אחרת?

אפרת רוזן: בסעיף קטן (ב), לשם העסקה או קבלת החלטה בעניין האדם.

יצחק לוי: כל החלטה.

איתמר גלבפיש: כן.

איתמר גלבפיש: לא הצלחנו להבין את הביטוי הזה.

אפרת רוזן: צריך לזכור שהמשמעות של כתיבה של קבלת החלטה אחרת בסעיף שיש בו אמירה מפורשת לגבי ההסכמה, המשמעות של זה היא למעשה ריקון מתוכן של סעיף קטן (א).

אפרת רוזן: אם כל דבר נכנס בגדר החלטה אחרת, אנחנו שוללים את יסוד ההסכמה ולמעשה שוללים את האפשרות להעביר בהסכמה.

איתמר גלבפיש: אני אעיר שאם מורידים את גרסה ב', אם מורידים את הסיפא לעניין ההסכמה, מה שנשאר למעשה בהצעת החוק זאת החמרת ענישה במקרים שבקשת המידע נעשית לשם העסקה.

איתמר גלבפיש: החמרת ענישה בלי שניגע מפורשות בשאלת ההסכמה.

יצחק לוי: זאת הייתה כוונת המציעים.

איתמר גלבפיש: כוונת המשלה.

איתמר גלבפיש: המציעים לא התייחסו לסוגיה הזאת בהצעות הפרטיות לפחות.

איתמר גלבפיש: כוונת הממשלה הייתה להבהיר שהאיסור הזה חל גם על מעסיקים.

איתמר גלבפיש: אני יכול לומר רק שגם אם אני לא מדבר על הסכמה, אם אני אומר לשם העסקה, גם יש בזה כדי להבהיר, אם כי זה לא סוגר את זה לחלוטין, שגם במגזר העסקים הדבר הזה אסור, למרות שאכן אי התייחסות לשאלת ההסכמה יוצרת פתח.

ורדה שחם: היא יוצרת פתח לטענת ההגנה שזה נעשה בהסכמה וזה בדיוק מה שאנחנו רוצים למנוע.

איתמר גלבפיש: למה לא הוגש כתב אישום בעניין הזה?

ורדה שחם: כי היה צריך לגבש עמדה עקרונית, כי זה משהו חדשני.

ורדה שחם: במובן של הפרצה שנוצרה, שאנשים בעצם נאלצו או שוכנעו שאם הם לא יביאו את זה, הם גם לא יתקבלו לעבודה.

ורדה שחם: זאת אומרת, העובדה שבעצם אדם נדרש להביא את הטופס הזה, מקום שהוא לא הביא משיקולים שלו, למעשה הוא לא יתקבל לעבודה.

ורדה שחם: אנחנו גיבשנו עמדה שבעתיד אנחנו כן נתחיל לנהל חקירות במקרים המתאימים, אבל עד שזה נעשה, עד שנתחיל להפיק את היכולת להרתיע בעניין הזה, זה לא פשוט.

איתמר גלבפיש: אני אפילו חושב על מהלך של שיתוף עם ההסתדרויות ועם ארגוני מעסיקים, להודיע שזו הכוונה שלכם.

ורדה שחם: עשינו את זה.

מוטי אבידן: התחלנו בזה.

מוטי אבידן: חברות גדולות הפסיקו כבר לדרוש כמו חברת השמירה, כמו תעשייה אווירית.

מוטי אבידן: הפסיקו לדרוש לחלוטין.

ורדה שחם: אבל עדיין יש כאלו שממשיכים לדרוש.

אפרת רוזן: צריך לזכור ולחדד שהתיקון שמוצע בסעיף העונשין בא על רקע מציאות שונה היום לעומת המציאות שהייתה קודם.

אפרת רוזן: זאת מציאות שונה גם בגלל ששינו את צורת התדפיס, גם בגלל שנעשתה פה איזושהי פעולה הסברתית למעסיקים וגם משום שהתקבלה החלטה לגבי העמדה לדין.

אפרת רוזן: במצב הזה יכול להיות שנכון לא לעשות קפיצת מדרגה נורמטיבית בכמה רמות אלא להתחיל במשהו יותר מצומצם, לומר שאנחנו מחמירים ענישה כאשר מדובר באכיפה לשם העסקה, אנחנו נבחן את המצב הקיים ואם יהיו בעיות לגבי שאלת ההסכמה, אולי בעתיד זה גם דורש תיקון חקיקה.

מוטי אבידן: זאת השאלה העיקרית שאנחנו חוקרים אותה.

אפרת רוזן: זה מרכז הכובד.

ורדה שחם: לדעתי כאן לא יהיו ראיות.

יצחק לוי: אני מציע שתציג את גרסה ג' ואז נעשה סבב קצר לגבי הגרסאות.

יצחק לוי: נצביע ונסיים את סעיף 22 ואחר כך נחזור להערות של השר לביטחון פנים ולהכרעה לגבי הסעיף הקודם.

איתמר גלבפיש: גרסה ג' היא גרסתך היושב-ראש.

איתמר גלבפיש: הסעיף הראשון שלה זהה לגרסאות האחרות שהוצגו בפניכם.

איתמר גלבפיש: סעיף (ב) מדבר על החמרת ענישה במקרים של העסקה, ומתווסף סעיף (ג) שמורכב משני חלקים ואומר:

איתמר גלבפיש: זה החלק הראשון שמדבר על שלילת ההסכמה כיסוד לזכאות.

איתמר גלבפיש: הסעיף הזה אומר הן לעניין העסקה, הן לעניין כל מרשם פלילי והן במקרים של העסקה, זה יהיה מותר במקרים שיש לנו גם הסכמה וגם יחסי שליחות או קרבה.

איתמר גלבפיש: הערנו כבר בדיון הקודם שאנחנו מתקשים להגדיר.

איתמר גלבפיש: כאן כתוב שליחות או קרבה, אבל דיברנו על מגוון יחסים אחרים שיכולים להתקיים ושקשה לנו לפרט כל אחד ואחד מהיחסים האלה.

איתמר גלבפיש: אני מזכיר שאפילו יש הוראות פליליות שמאוד חשוב לדקדק במה מותר ומה אסור, על מנת להנחות את האזרח ולשמור על עיקרון החוקיות.

יצחק לוי: אנחנו נעשה עכשיו סבב קצר כי הרי כבר דנו בזה בישיבות קודמות.

גבי פיסמן: מבחינת משרד המשפטים, אנחנו כבר הצגנו את העמדה שלנו בדיונים הקודמים.

גבי פיסמן: הנוסח המועדף באופן מובהק הוא הנוסח שפורסם בכחול, נוסח א'.

גבי פיסמן: אנחנו חושבים שאחד השיקולים המרכזיים בקביעת עבירה מפורשת היא דווקא יסוד ההסכמה ופחות יסודות העבירה.

יצחק לוי: בכל עניין.

גבי פיסמן: בכל עניין.

יצחק לוי: לפי הסעיף הזה, אדם שמודיע לאשתו על הרישום שיש לו, אשתו הולכת לבית סוהר.

גבי פיסמן: לא.

גבי פיסמן: בוודאי שלא.

יצחק לוי: זה לא מה שכתוב כאן?

גבי פיסמן: לא.

גלעד ארדן: תיאורטית, גם אם הוא לקח לה מברשת שיניים בלי הסכמתה והיא שלה, הוא גם יכול ללכת לבית סוהר, אבל יש כאן עניין של מדיניות.

יצחק לוי: אני כמובן לקחתי מקרה מוגזם.

גלעד ארדן: גם אני.

יצחק לוי: אדם שסיפר לקרובו, לחברו, לסבא שלו, לסבתא שלו.

גלעד ארדן: זה לא יגיע לעולם לתלונה.

גלעד ארדן: מי יתלונן על זה?

גלעד ארדן: זה לא יגיע למצב של תלונה והם אמרו לפרוטוקול עשרות פעמים שאין כוונה להעמיד לדין.

גבי פיסמן: זה נאמר לפרוטוקול.

גבי פיסמן: מעבר לכך, עשיתי את ההבחנה בדיונים הקודמים.

גבי פיסמן: אני חושבת שהנוסח של קבלת החלטה וקבלת החלטה במובן היותר ממסדי של העניין ולא במובן האישי, אם אדם מראה לאשתו, בוודאי שאין שם שום עניין של קבלת החלטה.

יצחק לוי: את לא יכולה לדעת.

גבי פיסמן: לעניין גובה הקנס.

גבי פיסמן: יש פה סעיף שקובע עבירה של מאסר שנתיים וקובע קנס שהוא חמור מגובה הקנס שקבוע בחוק העונשין למאסר של שנתיים.

גבי פיסמן: אנחנו חושבים שמבחינת דיני העונשין זה לא נכון ונראה לי שמבחינת היכולת להרתיע את המעסיקים, די בקנס של 67 אלף שקלים.

גבי פיסמן: אני חושבת שזה בהחלט יעשה את העבודה.

נחמה זוסמן: אני רוצה להצטרף ולחזק את כל מה שנאמר על-ידי עורכת-הדין פיסמן ממשרד המשפטים.

נחמה זוסמן: אנחנו מבקשים להשיב את הנוסח על פי הצעה א' גם לרבות כל החלטה שיש בה כדי לפגוע בעניינו של אדם.

יצחק לוי: אם כן לא צריך את סעיף קטן (א).

יצחק לוי: אפשר למחוק אותו.

יצחק לוי: אם סעיף קטן (ב) כולל כל דבר, כל החלטה, לא צריך את סעיף קטן (א).

נחמה זוסמן: כל (א) לא מתייחס להחלטה.

נחמה זוסמן: הסעיף הזה יכול לכסות סיטואציה של השגת חומר מהמרשם הפלילי.

נחמה זוסמן: אנחנו לא מדברים על סיטואציה של החלטה כלשהי.

גלעד ארדן: אדם בונה לעצמו מאגר מידע.

גלעד ארדן: הוא חוקר פרטי.

ורדה שחם: לעניין ההסכמה.

ורדה שחם: אני חושבת שזה חייב להיות יסוד מיסודות העבירה כי אחרת אנחנו ניקלע בדיוק למצב בו אנחנו נמצאים גם היום.

ורדה שחם: אחד הקשיים המרכזיים הוא הנושא של ההסכמה ואני בהחלט רואה כבר את המעסיקים מחתימים את העובדים שזה מרצונם ומהסכמתם.

ורדה שחם: לכן אני חושבת שזה משהו שבלעדיו אני לא רואה את היכולת שלנו באמת לאסוף ראיות ולהעמיד לדין, כי באמת תהיה לנו את המהמורה הזאת באופן קבוע ונצטרך להתגבר עליה.

יצחק לוי: על אף שזה לא נוגע להחלטה.

ורדה שחם: נכון, שאין לזה שום רלוונטיות לקבלת החלטה.

ורדה שחם: בעניין של ההחלטה וההעסקה, זה סוג של החמרה שנדרשת כאן איזושהי ענישה מרתיעה.

יצחק לוי: אנחנו לא מבדילים בין החלטה להעסקה לבין החלטה אחרת.

ורדה שחם: כן.

יצחק לוי: זה אותו עניין.

ורדה שחם: נכון.

ורדה שחם: אני מניחה שהרציונאל הוא אותם ישובים שמגבילים כניסה של אנשים לתוכם על בסיס המידע הזה או מתן אשרה או עוד זכויות אחרות שאנשים בעצם מוצאים את עצמם מוגבלים מהמימוש על בסיס המידע הזה.

רענן גלעדי: מבין שלוש האפשרויות, אנחנו מעדיפים את אפשרות א', אבל עם שתי הסתייגויות.

רענן גלעדי: ההסתייגות הראשונה היא לגבי "קיבל" כפי שמופיע בשורה הראשונה.

רענן גלעדי: אנחנו חושבים שלהוסיף "קיבל" בתוך עבירה פלילית, זה בעצם הופך אדם לעבריין בלי שיש לו יכולת לשלוט על זה.

רענן גלעדי: אם הוא מקבל את המידע בלי שהוא ביקש ובלי שהוא ניסה להשיג, אפילו לא בעקיפין אלא הוא רק קיבל, הוא הפך לעבריין בעל כורחו.

רענן גלעדי: צריך להוריד את זה.

רענן גלעדי: זה גם לא מופיע בנוסח שנמצא היום בחוק.

גלעד ארדן: אתה רוצה שיהיה מי שהשיג או דרש?

רענן גלעדי: כן.

רענן גלעדי: השיג או דרש במישרין או בעקיפין.

ורדה שחם: לא, דרש וקיבל.

ורדה שחם: הוא לא קיבל סתם.

ורדה שחם: הוא קיבל כי הוא דרש.

רענן גלעדי: כדי לפגוע בערך החברתי המוגן, מבחינתי מספיק שהוא דרש.

רענן גלעדי: יכול להיות שמי שדרשו ממנו התנגד ולא הסכים לתת, אבל הפגיעה בערך החברתי כבר נעשתה.

לילה מרגלית: אני רוצה להצטרף למה שנאמר וגם להערת הסנגוריה לעניין "קיבל".

לילה מרגלית: גם אני חושבת שזה עלול להרחיב את העבירה למצבים פסיביים, שאדם לא עשה משהו אלא קיבל משהו שלא בהכרח מרצונו.

גלעד ארדן: לגבי הורדת "קיבל", נראה לי שזה הגיוני.

גלעד ארדן: הייעוץ המשפטי גם חושב כך?

איתמר גלבפיש: אתם רציתם שיהיה גם "קיבל".

יצחק לוי: המילה "קיבל" פותרת בחלקה את המקרים שאני מדבר עליהם.

יצחק לוי: אם אדם מסר לקרובו, לאשתו איזה דבר, היא לא דרשה אלא היא קיבלה את זה, זה משהו אחר.

אפרת רוזן: אני חושבת שמשרד המשפטי רצה את זה.

איתמר גלבפיש: בזמנו גם אנחנו חשבנו שזה בעייתי.

גבי פיסמן: השיקול היה מה המשמעות של ההבחנה בין (א) ל-(ב) כאשר ב-(ב) אנחנו כן כוללים.

גבי פיסמן: מעסיק שקיבל לידיו את התדפיס.

יצחק לוי: האם יש הגיון למחוק את "קיבל" ב-(א) ולהשאיר את "קיבל" ב-(ב)?

גבי פיסמן: זאת בדיוק השאלה שהתלבטנו בה.

גבי פיסמן: המשמעות היא מתן לגיטימציה לקבלת מידע מהמרשם בסיטואציה שהיא לא העסקה ולא קבלת החלטה.

גבי פיסמן: יכול להיות שזה בסדר.

יצחק לוי: למחוק ב-(א) ולהשאיר ב-(ב)?

גלעד ארדן: אפשר למחוק גם ב-(ב).

יצחק לוי: המחיקה ב-(ב) היא יותר בעייתית.

גלעד ארדן: אבל הביטוי השיג מלמד אותנו שהוא יזם את הקבלה.

איתמר גלבפיש: העמדה שלנו היא למחוק את "קיבל" בשניהם, גם ב-(א) וגם ב-(ב).

איתמר גלבפיש: אני חושב שהקושי שמטריד את משרד המשפטים ניתן להיפתר על ידי המלים "השיג בעקיפין".

יצחק לוי: האם מעסיק יוכל לטעון שהוא לא ביקש שום דבר אלא שאותו אדם הביא לו את זה בין הניירות?

איתמר גלבפיש: אתה לא צריך לבקש אלא אתה צריך להשיג.

איתמר גלבפיש: אם הוא השיג בעקיפין בזה שהוא נתן להבין שצריך לתת לו בלי שנבקש.

גלעד ארדן: זה בכל מקרה בעיה ראייתית.

גלעד ארדן: בכל מקרה תהיה לכם בעיה ראייתית אם אין לכם אפשרות להוכיח שהוא יזם את הבקשה.

מוטי אבידן: המעסיק אומר לי שהוא לא ביקש אלא הוא התנדב ושם לו את זה בידיו.

מוטי אבידן: מה הוא עושה במקרה הזה?

גלעד ארדן: מאיפה הגיעה אליכם התלונה על אותו מעסיק?

גלעד ארדן: מהחלל החיצון?

גלעד ארדן: הרי אותו מועמד לעבודה פנה אליכם והוא יכחיש את הטענה הזאת של המעסיק.

מוטי אבידן: במכתבים הם אומרים שהם יודעים שהם לא יכולים להתקבל.

גלעד ארדן: מה זה יודעים?

גלעד ארדן: מישהו ביקש ממך או לא ביקש ממך?

גלעד ארדן: אם באמת אף אחד לא ביקש ממנו והוא הלך והשיג וזרק את זה, אתה לא רוצה להעמיד לדין מעסיק כזה.

גלעד ארדן: אם מעסיק בתוך הטפסים שהגיש לו מועמד, והוא באמת לא כתב לו, לא ביקש ממנו בעל פה, נמצאו בתוך הטפסים דברים שהמועמד הכניס, אתה רוצה להעמיד לדין מעסיק כזה?

גלעד ארדן: לא, גם אני לא רוצה.

גלעד ארדן: אתה תצטרך בכל מקרה להוכיח שהמעסיק ביקש.

יצחק לוי: זאת תהיה עילה מאוד קלה למעסיקים להיפטר מן הדין.

יצחק לוי: הם יאמרו שהוא שם את זה בין הטפסים.

גלעד ארדן: אתם מדברים כאילו אנחנו חיים בחלל החיצון.

גלעד ארדן: מאיפה בכלל נפתחה חקירה בנושא?

יצחק לוי: לא נפתחה חקירה.

גלעד ארדן: נניח שיש לך תיק של חקירה מול מעסיק.

גלעד ארדן: מאיפה נפתחה החקירה הזאת?

גלעד ארדן: רק ממועמד לעבודה שטוען שביקשו ממנו להביא את זה.

גלעד ארדן: מאיפה יכולה להיפתח חקירה כזאת?

גלעד ארדן: בכל מקרה תצטרך לעמת בין הגרסאות, ואם תהיה מקובלת עליך בסוף גרסתו של המועמד לעבודה, זה עומד ב"השיג" כי המעסיק או זה שביקש את זה.

יצחק לוי: ברור שאם אנחנו מוחקים "קיבל", מוחקים בשני הסעיפים ואם משאירים "קיבל", משאירים בשני הסעיפים.

גלעד ארדן: אני חושב שצריך למחוק.

גלעד ארדן: זה גם עונה על הבעיה שאתה מציג לגבי הבעל ואשתו.

גלעד ארדן: הייתי מבקש שתוותר על יחסי שליחות או קרבה כי זה פותח פתח בעייתי.

יצחק לוי: אין כאן הגדרה שמספקת.

גבי פיסמן: לאורך שנים של התעסקות בנושא המרשם הפלילי, יש גופים שלא מבקשים באופן מפורש את המרשם הפלילי.

יצחק לוי: זה עקיפין.

גבי פיסמן: לא, זה קיבל.

גבי פיסמן: אדם יודע שכאשר הוא פונה לשם העסקה בגוף איקס, הוא צריך למסור את תדפיס המרשם הפלילי והוא מוסר אותו מרצונו.

גלעד ארדן: תני לי דוגמה לגוף כזה.

יצחק לוי: מה זה השיג בעקיפין?

גבי פיסמן: השיג בעקיפין דורש איזושהי פעולה.

יצחק לוי: השיג בעקיפין זה בדיוק הדבר הזה שכולם יודעים.

גבי פיסמן: לא.

גבי פיסמן: אני חושבת שזה דורש פעולה מכוונת של המעסיק.

גבי פיסמן: זה דורש איזושהי פעולה אקטיבית לעומת "קיבל" שלא דורש פעולה אלא זה פסיבי לחלוטין.

יצחק לוי: את רוצה שללא דרישת פעולה אנחנו נאשים האשמה פלילית.

יצחק לוי: את רוצה שללא שהאדם עשה שום פעולה, הוא יואשם בעבירה פלילית.

גלעד ארדן: זה גם בעייתי.

יצחק לוי: אין כאן אולי כוונה פלילית.

יצחק לוי: הוא לא עשה כלום.

יצחק לוי: אחד היסודות הפליליים הוא שצריך כוונה פלילית אבל הוא לא עשה שום דבר.

גבי פיסמן: ברגע שאנחנו מגדירים את ה-"קיבל" לגבי מעסיק, אנחנו יוצאים סיטואציה שמחייבת אותו, ברגע שהוא קיבל לידיו את המרשם הפלילי, להחזיר את זה לידיו של אותו אדם, כיוון שהוא יודע שאם הוא מחזיק את זה אצלו, זו עבירה, ושנית, אנחנו מונעים את אותן סיטואציות בהן יש נורמה של מסירת תדפיסי מרשם פלילי לעבודה.

ורדה שחם: במיוחד אלה שאין להם, יש להם אינטרס שזה יבוא לידיעת המעביד.

ורדה שחם: דווקא אלו שאין להם רישומים, יהיה להם עניין להכניס את זה פנימה כדי ליצור להם איזשהו יתרון על פני אלו שאולי יש להם ולא רוצים שידעו ומנצלים את האפשרות שזה לא ייוודע.

ורדה שחם: זאת אומרת, יש כאן משחקים לכל הכיוונים.

גלעד ארדן: יש דבר מאוד בעייתי להכניס בספר החוקים סעיף שאומר שמעסיק שקיבל לידיו, גם אם הוא לא ביקש, גם אם הוא לא רמז, הוא כאילו עבר עבירה פלילית.

גלעד ארדן: זה מאוד מוזר.

גלעד ארדן: הביטוי השיג מלמד שהיה לו איזשהו חלק בזה במרומז, ישירות ולא משנה איך, וזה מספק את מה שאני לפחות רציתי.

יצחק לוי: לי נראה מאוד בעייתי לכתוב "קיבל".

יצחק לוי: מבחינת התפיסה הפלילית נראה לי בעייתי לומר שאדם פסיבי לגמרי יכול להיכנס לבית הסוהר לשנה בגלל זה.

גבי פיסמן: זאת אומרת שאם אנחנו יודעים שוועדות קבלה לישובים דורשות את המרשם הפלילי, זה הנוהל, זה במשך שנים, כל מי שניגש לוועדת קבלה, מביא תדפיס של המרשם הפלילי, אנחנו לא מכניסים כאן את היסוד של קיבל.

יצחק לוי: זאת אומרת שאנחנו נצטרך לעבוד לא בדרכים של חוק אלא בדרכים אחרות, בדרכים של הסברה ציבורית, בדרכים של פרסום ובדרכים אחרות כדי למנוע את הדבר הזה.

נחמה זוסמן: עורכת-הדין פיסמן מנסה לומר שהמציאות הזאת מלמדת לגבי עצם הציפייה.

יצחק לוי: אני הבנתי.

יצחק לוי: אם ייגשו 10 מועמדים לישוב חדש וחמישה יצרפו את המרשם הפלילי ריק לגמרי וחמישה לא יצרפו אותו, אנחנו יוצרים עדיפות לחמישה שצירפו.

נחמה זוסמן: לא רק זה.

יצחק לוי: אנחנו נחשוד שהחמישה האחרים לא רצו לצרף בגלל סיבה זו או אחרת.

נחמה זוסמן: היא מנסה לומר משהו מעבר לזה, שעצם הציפייה הזאת שהדבר יצורף בלי שהדברים נאמרים במלל, בעצם יש בסיטואציה הזאת גוון פלילי.

יצחק לוי: אנחנו לא יכולים להילחם בציפיות בחוק הפלילי.

יצחק לוי: כלומר, זה לא דבר הגיוני שבחוק הפלילי, בגלל ציפיות, נעניש מישהו.

נחמה זוסמן: אתה רוצה להילחם בתופעה.

נחמה זוסמן: זאת המטרה.

יצחק לוי: אני שואל את המשטרה.

יצחק לוי: מעסיק כזה שהתברר לכם בכל הראיות שהוא קיבל והוא לא דרש, והוא מסר את זה כי כך מקובל או זו הציפייה, תעמידו אותו לדין?

ורדה שחם: השאלה אם לא נעמיד אותו לדין בגלל חוסר ראיות או בגלל חוסר עניין לציבור.

ורדה שחם: זאת אומרת, האם זה חוסר עבירה או חוסר עניין לציבור.

נחמה זוסמן: אם יש התנהלות בגוף מסוים לאורך שנים שהדברים נמסרים ובלעדיהם יודעים שאדם לא יתקבל לעבודה או לא יתקבל לאותו ישוב, הסיטואציה הזאת איננה כל כך תמימה.

יצחק לוי: אני חושב שהעניין התברר.

נחמה זוסמן: אני אומרת שעדיף אולי להרחיב במידה מסוימת כאשר כל המקרים שהם באמת מקרים תמימים, הרי ברור שבאותם מקרים תמימים לא יהיה שום עניין להעמיד לדין.

נחמה זוסמן: כדי לכסות גם מקרים שאינם תמימים, אולי עדיף להשאיר את זה.

יצחק לוי: דעתי שלא צריך לכלול את המילה "קיבל".

יצחק לוי: אני השתכנעתי שלא צריך לכלול את המילה "קיבל".

יצחק לוי: אני רוצה שהייעוץ המשפטי שלנו יאמר גם כמה מלים לגבי גובה הקנס, נושא שגם לגביו יש חילוקי דעות, וגם לגבי "קיבל", אם אתם רוצים לומר.

איתמר גלבפיש: כן.

איתמר גלבפיש: נתחיל עם ה"קיבל".

איתמר גלבפיש: נזכרתי בעוד טיעון שהועלה כנגד ה"קיבל".

איתמר גלבפיש: מקום שאדם מועמד לעבודה או אפילו עובד, בא מרצונו, למרות שזה מקרה נדיר, כדי להסיר איזו עננה שרובצת עליו, איזושהי שמועה, ורוצה לתת מרשם פלילי או דבר כזה, כי יכול להיות שפיטרו אותו מתוך מידע שגוי למשל.

איתמר גלבפיש: יש מקומות אכן נדירים בהם העובד ירצה לתת את זה והנוסח הזה של ה"קיבל" חוסם את זה.

יצחק לוי: מה אתם מציעים לקנס?

איתמר גלבפיש: אני הייתי מציע שלא ננקוב בקנסות אלא ננקוב רק בעונשי מאסר ולכן מה שיקרה הוא שפשוט העונשים יהיו העונשים הקבועים בחוק העונשין לעניין הזה.

יצחק לוי: אנחנו לא חוזרים לעניין ההחלטה האחרת עכשיו.

יצחק לוי: זה בדיוק ההבדל בין גרסה א' לגרסה ב'.

יצחק לוי: יש הבדל אבל אני אומר שזה אחד ההבדלים הבולטים ואנחנו חיים לפי גרסה א'.

יצחק לוי: אנחנו אומרים שהחלטה אחרת כלולה בזה.

יצחק לוי: אתה יכול לבוא, אם אתה רוצה להציע כרגע נוסח מצמצם קצת מבחינת ההחלטה האחרת, בבקשה.

יצחק לוי: אנחנו לא נחזור לדיון ונשקול את זה שוב מחדש.

גלעד ארדן: מי שה שיג או דרש.

יצחק לוי: מי שהשיג או דרש.

יצחק לוי: דבר שלישי הוא שהקנסות יהיו בהתאם לחוק העונשין.

יצחק לוי: זה הסיכום של סעיף 22 שאנחנו נעלה להצבעה, אלא אם כן מי מחברי הכנסת ירצה להציע פרט אחר.

גלעד ארדן: מקובל עלי.

יצחק לוי: אנחנו חוזרים לסעיף הקודם.

יצחק לוי: אמרתי שהגיעו הסתייגויות.

יצחק לוי: בעצם אנחנו כבר החלטנו לגבי הסעיף הקודם והדיון בו הסתיים.

גלעד ארדן: שאלה.

גלעד ארדן: כאשר אומרים במישרין או בעקיפין, הכוונה היא שהדרישה היא במישרין או בעקיפין?

יצחק לוי: ההשגה.

גלעד ארדן: שיהיה ברור שזה מיוחס גם להשגה וגם לדרישה.

יצחק לוי: כאן כתוב דרש או השיג במישרין או בעקיפין.

גלעד ארדן: אולי במתפרש או במשתמע, כדי שזה יכסה את כל העניינים האלו.

גלעד ארדן: אם ועדה יצרה מצב מסוים שהמזכירה שלה לא מקבלת את הטפסים בלי שזה מצורף, אבל זה לא כתוב בשום נוהל שלה, ברור שזה צריך להיכלל.

יצחק לוי: זה ברור.

גלעד ארדן: אולי שהדרך הניסוחית תרחיב עוד יותר את העקיפין ואת המשתמע כדי שזה יענה על מה שהציגה הגברת מהפרקליטות.

יצחק לוי: בסדר גמור.

יצחק לוי: אני חוזר לסעיף הראשון.

יצחק לוי: אנחנו בעצם סיימנו את הדיון בו והאמת היא שאפשר להצביע, אבל הגיעה השגה של השר לביטחון פנים וגם לחבר הכנסת שנלר יש השגה מסוימת.

יצחק לוי: ההשגה סובבת סביב שני עניינים: האחד, סביב עניין האישור בוועדת החוקה של אמות המידה, והדבר השני, לסעיף 2, הביטול האוטומטי של ביטול אחרי מספר שנים.

יצחק לוי: על שני הדברים האלה מערער השר לביטחון פנים.

יצחק לוי: אם מישהו מהמשטרה רוצה להציג בקיצור את שתי ההסתייגויות של השר לביטחון פנים, בבקשה, ואחר כך נשמע את דעת חברי הכנסת ונחליט.

יצחק לוי: לפני כן, חבר הכנסת שנלר, אתה רוצה לומר משהו?

עתניאל שנלר: אני מעדיף לומר אחרי שאשמע את המשטרה.

יצחק לוי: יש פה בקשה לא להצביע היום?

עתניאל שנלר: יש כאן איזשהו עניין ולכן אני רוצה לשמוע את המשטרה.

עתניאל שנלר: יש כאן עניין של הבנת הדברים יותר לעומק.

ורדה שחם: רק אזכיר שהתחייבנו להביא היום את האומדן של המשמעויות לביטול אוטומטי.

יצחק לוי: זה הנושא התקציבי.

ורדה שחם: נכון.

יצחק לוי: אולי תתחילי עם זה.

ורדה שחם: המשמעות של פיתוח המערכת או פיתוח היכולת להפיק את הדיווחים לביטול האוטומטי קצת מותנה במורכבות של הקריטריונים ולכן קצת התקשינו.

ורדה שחם: הלכנו לפי המצב שבעצם הקריטריונים יהיו מורכבים.

ורדה שחם: התקופה הנדרשת לפיתוח היכולת הזאת היא חצי שנה ואין לה עלויות כספיות, אבל בגלל שהיא מערכת שרק אנשי משטרה יודעים לעבוד עליה כי היא מערכת מאוד מיושנת, נצטרך להעסיק רק אנשי משטרה ולכן זה קצב יותר ארוך, אני מדברת על חצי שנה ולא על פחות מזה, כי אנחנו לא יכולים לקחת אנשי מבחוץ ולקצר זמנים.

ורדה שחם: בעניין הזה אין עלויות.

יצחק לוי: שבעה תקנים כדי להפעיל את החוק הזה?

ורדה שחם: לטפל בכל הבקשות שיגיעו.

יצחק לוי: שבעה תקנים אחרי כמה שנים?

ורדה שחם: לא, שבעה תקנים.

יצחק לוי: באופן מיידי שבעה תקנים?

ורדה שחם: דווקא במיידי צריך יותר ויכול להיות שאחרי איזה זמן, כאשר תהיה איזושהי התייצבות, אפשר יהיה אולי להפחית אותם, אבל זה באמת לטווח הרבה יותר רחוק.

יצחק לוי: מה העלות של התקנים האלה?

מוטי אבידן: שבע כפול 220 אלף קבוע, כל שנה ועוד 20 אלף לכל תקן חד-פעמי.

יצחק לוי: את לא צריכה להאריך בה.

יצחק לוי: רצינו לדעת אם אנחנו מוגבלים בדיון ובהצבעות אבל אנחנו לא מוגבלים מבחינה כספית כי ההגבלה שלנו היא של חמישה מיליון שקלים.

יצחק לוי: אתם מדברים על הוצאה שבין 2 ורבע ל-3 מיליון שקלים.

מוטי אבידן: כל שנה.

גלעד ארדן: הצעת חוק תקציבית על פי תקנון הכנסת מוגדרת כהצעה שעלולה כל שנה מעל 5 מיליון שקלים.

יצחק לוי: הדיון בעניין הזה הסתיים.

יצחק לוי: רשמנו בפרוטוקול שאין אנחנו מוגבלים בדיון ובהצבעות מסיבה תקציבית.

יצחק לוי: עכשיו אנחנו ממשיכים הלאה.

יצחק לוי: כרגע אנחנו מגיעים למהות שתי ההסתייגויות.

גלעד ארדן: ושהם דורשים חצי שנה להיערכות.

יצחק לוי: זה אחר כך.

יצחק לוי: זה נדבר בסעיף התחילה.

יצחק לוי: קודם כל ההסתייגויות המהותיות.

ורדה שחם: ההסתייגות היא לשאלה של היכן בעצם ייקבעו הקריטריונים, האם זה יהיה בפקודות משטרתיות, שאמרנו כבר בדיון הקודם שזאת ההצעה שלנו כי הפקודות האלה הן בעצם דין על פי פקודת המשטרה, ואנחנו סברנו שזה המקום המתאים, המערכת המתאימה.

ורדה שחם: זה נכון גם לגבי התבחינים לביטול על בסיס בקשות וגם לנושא תבחינים לביטול האוטומטי וששניהם בעצם צריכים לבוא לידי ביטוי בתוך פקודות המשטרה ולא בתקנות.

קריאה: שיפורסמו ברשומות.

ורדה שחם: ברור, שיפורסמו ברשומות כי גם אנחנו חושבים שבאמת הציבור צריך לדעת על שני המהלכים האלו שהם מאוד משמעותיים.

יצחק לוי: כלומר, הוועדה לא תבין את הצורך בגמישות.

ורדה שחם: הבעיה היא לא הוועדה אלא ברגע שאלה תקנות ודיון בוועדה כזאת או אחרת, אנחנו חושבים שזה עלול לפגוע בגמישות ההפעלה וגם אני חושבת שבאופן עקרוני נכון יהיה שנושאים כאלו, כמו המרשם הפלילי שהוא כלי עבודה מאוד מרכזי של המשטרה, גם היכולת להפעיל אותו ולעשות בו שימוש, נכון שהוא יישאר בידי המשטרה וזה משהו באמת שיש בו מורכבות ונדרשת איזושהי מומחיות וידע מקצועי.

יצחק לוי: לגבי העניין השני, אני לא כל כך מבין.

יצחק לוי: השר לביטחון פנים כותב כאן לגבי עניין הביטול האוטומטי.

יצחק לוי: הוא אומר שאמות המידה יכללו ככל הניתן תבחינים שבמקומם יבוטל רישום כאמור.

יצחק לוי: לא צריך פנייה למשטרה.

יצחק לוי: זה תואם את מה שכתוב בסעיף.

יצחק לוי: כלומר, מה ההסתייגות כאן?

ורדה שחם: שזה לא יהיה בתקנות.

יצחק לוי: ההסתייגות היא הסתייגות אחת.

יצחק לוי: הייעוץ המשפטי של הוועדה אמר לי שיש כאן שתי הסתייגויות.

אפרת רוזן: לפי ההסתייגות שהועברה על ידי השר לביטחון פנים, המשמעות שלה כפולה.

אפרת רוזן: ראשית, שאמות המידה ייקבעו בפקודות ולא בתקנות, ושנית, למחוק סעיף שקובע מחיקה אוטומטית ולאפשר במסגרת הסעיף שקובע שיקול דעת ראשון, שאמות המידה ככל הניתן ייקבעו בין היתר גם אפשרות למחיקה אוטומטית.

יצחק לוי: אני לא מבין למה צריך למחוק את הסעיף.

יצחק לוי: הסעיף של הביטול האוטומטי בעצמו קובע שתהיינה אמות מידה.

יצחק לוי: כלומר, הכל חוזר לעניין אחד, הכל חוזר לשאלה האם זה יבוא לוועדה או לא יבוא לוועדה.

איתמר גלבפיש: הביטול האוטומטי הוא חובה לפי המוצע.

יצחק לוי: לפי אמות המידה.

איתמר גלבפיש: לא.

איתמר גלבפיש: נקודה.

גלעד ארדן: הם רוצים להשאיר לשיקול דעת ראש אח"מ האם יהיה ביטול אוטומטי.

יצחק לוי: אני מבין שהסעיף אומר שיש ביטול אוטומטי והשר יוכל לקבוע אמות מידה שלא יחולו.

גלעד ארדן: מתי אין ביטול.

יצחק לוי: אתם רוצים לומר שאין ביטול אוטומטי אלא ראש אח"מ יקבע ללא ועדת החוקה מה הקריטריונים שכן יבטלו.

ורדה שחם: אם.

ורדה שחם: ככל הניתן.

יצחק לוי: עכשיו הבנו את העניין.

יצחק לוי: אם אני מסכם, באה המשטרה ואומרת שהיא רוצה שכל אמות המידה ייקבעו ללא ועדת החוקה.

יצחק לוי: שנית, הם מסכימים שבסעיף (א) יהיה כתוב שראש אח"מ ישקול אמות מידה לגבי ביטול התלונות.

ורדה שחם: אני חושבת שיש כאן גם גמישות ויש כאן גם מורכבות.

ורדה שחם: לקחת תדפיס של מרשם פלילי, אני לא יודעת אם מישהו מכם ראה את זה פעם, זה לא לגמרי פשוט להבין מה הנפקויות ומה המשמעויות כי זה משהו שצריך באמת ידע מקצועי.

יצחק לוי: אבל את הידע המקצועי אתם תעשו, אתם תביאו אותו אלינו.

יצחק לוי: אתם תעשו את הידע המקצועי אבל אתם תביאו אותו אל הוועדה כדי שהוועדה תבחן את הדבר הזה.

יצחק לוי: תארי לעצמך שאנחנו מתכוונים – סתם אני אומר – שבסופו של דבר רישום אוטומטי צריך לחול נניח על 40-50 אחוזים ואתם תביאו קריטריונים שזה יחול על שני אחוזים.

יצחק לוי: כלומר, אתם תצמצמו את הקריטריונים עד כדי כך שכמעט תבטלו בפועל את הביטול האוטומטי.

יצחק לוי: אנחנו רוצים לראות ולדעת במה המדובר.

יצחק לוי: אנחנו לא באים במקום הגורם המקצועי אלא אנחנו באים כגורם ציבורי שרוצה לראות ולפקח.

ורדה שחם: לראות תמיד אפשר וגם להעיר הערות.

יצחק לוי: תודה רבה, אז לראות אצלנו זה נקרא אישור.

יצחק לוי: אצלנו המילה לראות נקראת אישור.

נחמה זוסמן: אני רוצה להוסיף שניים-שלושה משפטים.

נחמה זוסמן: אני מצטרפת למה שנאמר על ידי המשטרה.

נחמה זוסמן: אני חושבת שמאוד חשוב, כמו שאמרה הגברת שחם, להשאיר איזושהי גמישות בעבודת המשטרה.

נחמה זוסמן: כלומר, יש להם איזשהו שיקול דעת כל הזמן מתי אפשר קריטריון כזה להגדיר אותו, מתי אפשר קריטריון אחר.

נחמה זוסמן: הגמישות הזאת בעבודת המשטרה היא מאוד חשובה.

נחמה זוסמן: להעביר את זה לוועדת החוקה שתצטרך לבחון כל הזמן את שיקול הדעת של המשטרה בנקודות האלה, אני חושבת שזה מאוד מאוד יקשה על עבודת המשטרה וצריך להשאיר לה איזשהו מרווח של חופש פעולה במובן של שיקול דעת מקצועי טהור.

יצחק לוי: עוד איזה שיקול היית מוסיפה?

נחמה זוסמן: כל השיקולים שנמצאים כיום.

נחמה זוסמן: הייתי רוצה לתת דוגמה למה זה יכול להביא.

גלעד ארדן: זה לא נכון מה שאת מתארת.

גלעד ארדן: אין מחיקה אוטומטית בחלוף הזמן בכל עוון כי יש אפשרות לשר לפרסם אמות מידה שמונעות את המחיקה האוטומטית.

גלעד ארדן: אם לדוגמה יש לו יותר מעבירה אחת או אם יש לו הרשעה, או יש כל מיני דברים שהעלינו כאן בדיון הקודם.

נחמה זוסמן: באמת איפה שמים את המשקל העיקרי.

נחמה זוסמן: היום, כפי שזה מנוסח, זה האיזון הנכון.

נחמה זוסמן: בא איזשהו מקרה בפני הגורם המחליט שהוא אמור להחליט אם למחוק רישום פלילי כן או לא, ואז הוא שוקל את כל השיקולים.

נחמה זוסמן: קודם כל, שיקול הזמן שהוא שיקול כבד ביותר.

נחמה זוסמן: אז הוא מוסיף את כל השיקולים האחרים שהם רשימה.

יצחק לוי: אם זאת סדרה, אולי לא.

יצחק לוי: זה יהיה חלק מאמות המידה.

יצחק לוי: אם מדובר לא בחשד אחד אלא בשניים או שלושה או חמישה חשדות, זה לא יהיה.

יצחק לוי: אתם תקבעו את אמות המידה.

יצחק לוי: אני ממש לא מבין.

יצחק לוי: ההצעה שלנו נותנת לשר לקבוע אמות מידה, גם בנושא הביטול האוטומטי.

יצחק לוי: כלומר, יבוא השר ויאמר לנו שאם אין מדובר בעבירה יחידה בשלושת השנים האחרונות, אם הייתה הרשעה בגינה הוא ישב בבית סוהר יותר משנתיים וכולי.

יצחק לוי: אני לא יודע, אני לא איש המקצוע.

יצחק לוי: אתם תאמרו לנו את כל הדברים ונאמר שבמקרים האלה אין ביטול אוטומטי אלא יש שיקול דעת אם לבטל או לא.

יצחק לוי: כל מה שאת אומרת הוא נכון וצודק, אבל הוא יכול להיכנס לניסוח הסעיף.

נחמה זוסמן: השאלה מהו הכלל ומה החריג.

נחמה זוסמן: הכלל והחריג כאן הוא שאנחנו רוצים לציין שהכלל הוא המחיקה.

נחמה זוסמן: זה מה שאנחנו רוצים לציין כאן אבל אנחנו מאפשרים לשר להגיש לנו את כל אמות המידה שהוא רוצה ונבחן אותם כאן.

ורדה שחם: הכלל הוא המחיקה אבל לא מחיקה רק בחלוף הזמן.

ורדה שחם: הכלל למחיקה בחלוף הזמן הוא רחב.

יצחק לוי: אני מוכן למחוק את חלוף הזמן ולומר שזה הכלל וחלוף הזמן יהיה חלק מאמות המידה ולא בחוק.

יצחק לוי: אז אין בעיה.

מאיר ברקוביץ: נוצר רושם כאילו העניין ייעשה על ידי המשטרה בלי אישור של ועדת החוקה, וזה כביכול להקטין את הפיקוח עלינו.

מאיר ברקוביץ: אני רוצה להסביר וגם להדגים את החשיבות של העניין.

יצחק לוי: בסדר.

יצחק לוי: אין בעיה עם זה.

יצחק לוי: אתה חושב שאני רוצה בתקנות רשימת עבירות?

יצחק לוי: אני לא מבין מה שאתה אומר.

יצחק לוי: אתה חושב שאנחנו כאן בוועדת חוקה נשב בתקנות על רשימת כל העבירות שיש בחוק העונשין?

יצחק לוי: ודאי שלא.

יצחק לוי: תן קריטריונים כלליים ובקריטריונים הכלליים האלה תהיה גמישות.

יצחק לוי: אנחנו לא רוצים שדרך התקנות אתם תמסמסו את העניין של מחיקה.

מאיר ברקוביץ: במה שונים הקריטריונים ממה שממילא כבר כתוב?

יצחק לוי: לא יודע.

מאיר ברקוביץ: כתוב כאן לאיזה דברים צריך להתייחס.

מאיר ברקוביץ: חומרת העבירה, הזמן שחלף.

מאיר ברקוביץ: הקריטריון יאמר שצריך להתחשב בזמן שחלף.

יצחק לוי: אם אתה חושב שזה מספיק, תגיש את זה לוועדה.

יצחק לוי: אני חושב שלא.

יצחק לוי: לפי דעתי התקנות צריכות לכלול עוד דברים, אבל אני לא איש מקצוע בעניין הזה.

נציג השב"כ: ההצעה של המשרד לביטחון פנים למעשה מקובלת עלינו.

נציג השב"כ: היא יוצרת את האיזון הנחוץ בין האינטרסים.

נציג השב"כ: הסברנו את הנימוקים לעמדה שלנו ואם יש צורך, אני אפרט אותם שוב.

גלעד ארדן: לא צריך לפרט אותם שוב.

נציג השב"כ: ההצעה של משרד הביטחון מקובלת עלינו.

נציג השב"כ: היא יוצרת את האיזון הנכון בין האינטרסים.

גלעד ארדן: בין האינטרסים שלכם לשלהם?

נציג השב"כ: האינטרס הציבורי מול זכויות הפרט.

נציג השב"כ: אלה האינטרסים שאני מדבר עליהם.

נציג השב"כ: אנחנו מצטרפים לבקשה שהסמכות הזאת תוענק לגורם משטרתי אשר אמון לעשות שימוש בנתונים האלה על פי קריטריונים שייקבעו כאשר אנחנו רוצים להדגיש את העניין של הגמישות.

יצחק לוי: אנחנו הבנו את זה.

יצחק לוי: ממש הבנו והפנמנו את העניין הזה.

יצחק לוי: מכיוון שאני רוצה לסיים את הדיון ויש לנו עוד 25 דקות, זה מספיק זמן כדי שחברי הכנסת יתבטאו ויאמרו את דעתם.

יצחק לוי: לאחר מכן נחתור לסיכום, או סיכום של הצבעה או סיכום לא של הצבעה.

יצחק לוי: נראה לפי העניין.

עתניאל שנלר: אני רוצה להתייחס גם למהות וגם לוויכוח בגינו יצאנו ודיברנו.

עתניאל שנלר: לא סיכמנו לגבי התהליך היום.

עתניאל שנלר: אני מאלה שחושבים שצריך גמישות רחבה ככל שניתן, בהגדרות הכי רחבות שניתן.

עתניאל שנלר: אני אפילו הייתי מעז להציע – אני לא יודע מה דעתו של חבר הכנסת ארדן – שאם העיקרון שהכלל יהיה מחיקה אוטומטית למעט יוצא מן הכלל ועל זה לא תהיה הסתייגות, הקריטריונים, הייתי מסתפק בחוק, בלשון החוק, בידיעת ועדת החוקה, חוק ומשפט ואפילו לא באישור וזאת כדי להקל על כך שכן תהיה בקרה ולא צריך אישור.

עתניאל שנלר: עד כדי כך אני מסכים ללכת לקראת המשטרה, כדי לא להצר את הנורמה הנהוגה או הגמישות הנדרשת.

עתניאל שנלר: כך או אחרת, אני לא חושב שוועדת החוקה היא לעומתית לעומת הצרכים החברתיים והתפיסתיים של המשטרה.

עתניאל שנלר: אני חושב שוועדת חוקה, להפך, היא נותנת למשטרה גב ציבורי להחלטות מהותיות ונהלים.

עתניאל שנלר: אם אפשר למנוע ביקורת על המשטרה ואמות המידה הרחבות ושיקול הדעת הרחב של ראש אח"מ, דווקא אישור הוועדה הוא הגב הכי חשוב או הגב הכי מהותי לגמישות שהמשטרה רוצה, ובהיעדר אישור של הוועדה הרי שיקול הדעת של המשטרה יהיה חשוף לבקרה של הציבור ונדמה לי שכאן המשטרה תהיה חשופה הרבה יותר דווקא בשל הגישה הזאת.

עתניאל שנלר: באשר לנושא הנוהלי.

עתניאל שנלר: בדיון אחר בנושא אחר שהיה כאן

עתניאל שנלר: ביקש ראש אח"מ לפי מיעוט הבנתי שלא להגיע למצב שהיום יצביעו על החוק לקראת קריאה שנייה ושלישית אלא ימתינו עד שהמשטרה תסיים את אותם נהלים שצריכים את אישור הוועדה ממילא, על פי הלשון שכבר עברה.

עתניאל שנלר: ביקש, כך אני הבנתי את ראש אח"מ, להגיש את הנהלים בתוך זמן ואפילו קבענו תאריך, עד ה-4 במרץ, היום דיבר ראש אח"מ עם חבר הכנסת גלעד ארדן, ומתוך הנחה שאני כנראה לא הבנתי נכון והבקשה של ראש אח"מ הייתה על מנת לממש את ההסתייגות שהוועדה תהיה מחוץ לתמונה.

יצחק לוי: זו הייתה כוונתו גם בשיחה שאנחנו ניהלנו.

עתניאל שנלר: אם לא הבנתי נכון, אני מבקש שבדיון שיישא אופי לגבי סעיף תחילת החוק, לקבוע בצורה חדה וברורה שבתוך זמן קצר יותר מהמופיע בהצעה כאן, יוגשו הנהלים לאישור הוועדה.

עתניאל שנלר: אני הייתי מבקש תוך 14 ימים.

עתניאל שנלר: אם תרצו שאהיה בית שמאי, אני מסכים ל-21 ימים.

גלעד ארדן: כאן לא כתוב זמן.

עתניאל שנלר: אני מבקש להוסיף 14 ימים שיגישו בחוק, בחקיקה ראשית.

יצחק לוי: בסעיף התחילה.

עתניאל שנלר: בסעיף התחילה, תוך 14 ימים תהיה חובה להגיש לוועדת החוקה, חוק ומשפט לאישור.

קריאה: פקודות המשטרה או תקנות?

יצחק לוי: אמות המידה הכתובות בסעיף 1.

יצחק לוי: היא מתכוון לאמות המידה שכתובות בסעיף 1.

מאיר ברקוביץ: אם אלה תקנות או אם זאת פקודת מטא"ר, לכל אלה יש פרוצדורות.

מאיר ברקוביץ: זה לא שאנחנו מכתיבים זאת.

מאיר ברקוביץ: זה יכול לקחת כמה חודשים.

עתניאל שנלר: אני יודע, כי בפעם הקודמת היה דיון לפני שנה.

אפרת רוזן: צריך להבהיר משהו לגבי סעיף תחילה לבין הצורך בתקנות האלה.

אפרת רוזן: אפשר לקבוע סעיף תחילה מוקדם ואם הם לא מגישים את התקנות, המשמעות היא מחיקה אוטומטית בלי חריגים.

אפרת רוזן: הם יהיו חייבים למחוק את הכל בלי חריגים.

אפרת רוזן: לכן יש אינטרס להביא את התקנות מבחינת זה שלרוב אנחנו לא נוהגים לכתוב בחקיקה תאריך יעד להגשה של תקנות לכנסת.

אפרת רוזן: יש תאריך תחילה של החוק, אם יגישו עד אז, כמובן יוכלו לעשות את החריגים, ואם לא, אז לא.

עתניאל שנלר: משום שאני מאוד מקווה שמה שנאמר כאן להבנתי לא היה על מנת להטעות אותי ואת הוועדה שהבינה כולה, כולל היועצת המשפטית לוועדת החוץ והביטחון, כולם הבינו את מה שאני הבנתי, ואני בטוח שלא התכוונו להטעות אותנו בוועדה, לכן אני מבקש שלא להצביע היום אלא לאפשר לנו לברר את הדבר הזה עם ראש אח"מ באופן אישי ובאופן מאוד ברור.

עתניאל שנלר: אם אין את הדבר הזה, אם המשטרה לא תלך על הדבר הזה, אני בהחלט אשמח אם תצביעו ותעבירו את החוק כמו שתכננתם מלכתחילה.

יצחק לוי: אני לא כל כך הבנתי.

גלעד ארדן: גם אני לא הבנתי.

יצחק לוי: אתה רוצה עכשיו לצאת החוצה ולדבר עם ראש אח"מ?

עתניאל שנלר: לא.

גלעד ארדן: אני דיברתי אתו.

גלעד ארדן: בוא נאמר את הדברים על השולחן בצורה הכי ברורה וגם נציגי המשטרה ישמעו אותם.

גלעד ארדן: למיטב הבנתו של חבר הכנסת שנלר, ואני מאמין לו במאה אחוזים שכך הוא הבין, שפנה אלי, היה רצון של ראש אח"מ להביא בזמן קצר, אפילו עד כדי תחילת חודש מרץ, את אמות המידה והכללים לפיהם הוא יפעל במסגרת סעיף 1 ובתוך זה גם להכליל אמות מידה וכללים שיאפשרו גם על פי שיקול דעת מסוים למחוק רישומים של כאלו שנפתחו נגדם תיקים בזמן ההתנגדות לביצוע תוכנית ההתנתקות.

גלעד ארדן: עד כאן.

גלעד ארדן: זה מה שהבין חבר הכנסת שנלר ואמר לי שכדי שנוכל לגמור הכל ביחד, נעשה את הכל באותה ישיבה, גם את ההצבעה לקריאה שנייה ושלישית וגם את הצגת אמות המידה והכללים.

יצחק לוי: כך גם אני הבנתי.

יצחק לוי: אני הייתי בישיבה יחד עם יוחנן דנינו.

גלעד ארדן: שוחחתי הבוקר עם מר דנינו ונאמר לי שהכוונה הייתה שאם הוועדה תכניס את אמות המידה והכללים בהליך של הגשה בתקנות של השר באישור הוועדה, אי אפשר יהיה להציג את אמו ת המידה והכללים כבר בראשית חודש מרץ אלא זה יידחה לזמן בלתי מוגבל, כי אי אפשר לדעת כמה זמן זה ייקח.

גלעד ארדן: אין כאן כמובן חס וחלילה איום שזה ישפיע על תוכן אמות המידה והכללים, אבל מבחינת לוח הזמנים, לוח הזמנים יידחה.

יצחק לוי: אנחנו הבנו מיוחנן דנינו שבזמן קצר הוא יוכל להביא לכאן כללים ואמות מידה.

יצחק לוי: לא כך אני מבין היום מהמשטרה.

גלעד ארדן: הם כל הזמן אומרים אותו הדבר.

גלעד ארדן: אתם לא הבנתם נכון.

גלעד ארדן: הוא לא אומר שהוא לא ימחק להם.

יצחק לוי: הוא אומר שיוחנן דנינו אמר שכל הנושא שדיברנו עליו, נוח לו יותר לעשות אותו בכללים ולא בתקנות והוא מקווה ומצפה שכאשר הוא יביא את התקנות האלה, גם לא יהיה צורך באישור התקנות ונמחק את הסעיף.

יצחק לוי: כלומר, הייתה כאן אמירה כפולה שלו.

יצחק לוי: הוא אומר שהוא רוצה לעשות אמות מידה כדי לעזור בעניין שדיברנו, ודבר שני, הוא רצה גם להרוויח מזה שזה לא יהיה כאן.

גלעד ארדן: נכון.

גלעד ארדן: אני אומר שברור שחס וחלילה אני לא מעלה בדעתי שצריך להיות הבדל באמות המידה והכללים שיציע ראש אח"מ בין אם זה כאשר זה בהליך הוא קובע אותם לבד ובין אם הוא צריך להציג אותם לשר והשר צריך להגיש לוועדה.

גלעד ארדן: אני מעריך ששיקול הדעת המקצועי שלו הוא אותו שיקול דעת מקצועי.

גלעד ארדן: לכן אני לא רואה שום סיבה להתנות את אישור החוק בקריאה השנייה והשלישית עד לכך שהוא יביא את הכללים.

גלעד ארדן: אני כן חושב שכפי שאמרה היועצת המשפטית של הוועדה, שכאשר החוק עובר ויהיה בו את הסעיף של מחיקה אוטומטית, בוודאי שזה יזרז מאוד את הרצון.

גלעד ארדן: דווקא חקיקת החוק, כאשר גם אתה מסכים אתי לעיקרון הציבורי, שזה צריך לעבור ביקורת של הכנסת או אישור של הכנסת, יגרום להם להזדרז מאוד בהבאת התקנות כדי שלא יתחילו להגיש נגדם תביעות מדוע הם לא פועלים ומיישמים את ההליך האוטומטי.

גלעד ארדן: לכן אני לא חושב שצריך לדחות.

מאיר ברקוביץ: בלי המחיקה האוטומטית.

גלעד ארדן: הנוסח שעבר הוא הרבה יותר מרחיק לכת ממה שקיים כרגע.

גלעד ארדן: הוא לא משאיר שום שיקול דעת.

יצחק לוי: היו שתי הצעות חוק ולא אחת.

מאיר ברקוביץ: אנחנו ישבנו בישיבה כאשר סוכם סעיף 22 ולא היה שום דבר נוסף.

מאיר ברקוביץ: זה הוסף אחר כך ולא היה בהתחלה.

גלעד ארדן: הנוסח המקורי היה הרבה יותר מרחיק לכת מ-22.

מאיר ברקוביץ: זה משהו אחר לגמרי.

מאיר ברקוביץ: הנוסח המקורי בכלל לא דיבר על סעיף 22 אלא דיבר על משהו אחר לגמרי שאנחנו ישבנו עם חבר הכנסת ארדן שהשתכנע שהמוקד החשוב מבחינה ציבורית הוא סעיף 22 ועליו הוצע נוסח.

מאיר ברקוביץ: אחרי כן בוועדה כאן, במשך הדיונים, נוסף החלק של המחיקה האוטומטית.

גלעד ארדן: לא נתווכח על ההיסטוריה.

גלעד ארדן: אני חושב שאתה מתאר את ההיסטוריה לא נכון, כי אתה חושב שאם אתם יושבים אתי בפגישה ומציגים לי את עמדתכם ואין לי באותו רגע מה לומר נגדה, זה אומר שבזאת הסתיים הדיון, אבל זה לא כך.

יצחק לוי: אני לא מסכים לניהול הדיון הזה ואני חושב שהוא לא ענייני.

גלעד ארדן: בוא ננתק את כל מה שהיה בינינו.

גלעד ארדן: אם באמת צריך להאמין לכם שיש לראש אגף החקירות – לא משנה, הנוכחי, זה שיבוא – רצון לסייע לכך שאנשים שלא נשפטו מעולם, זה לא ילווה אותם ככתם לכל חייהם, הרי הייתה שנה וחצי למשטרה, לראש אח"מ, להכין כללים בנושא הזה.

גלעד ארדן: מי מנע ממנו, אם באמת טובת הציבור והעניין הזה היא לנגד עיניכם, לעשות כללים עד עצם היום הזה כשהם מביאים לידי ביטוי את הרצון של הממשלה ושל הכנסת כפי שוועדת השרים ביטאה אותו להתקין כללים עד עצם היום הזה?

גלעד ארדן: זאת לבד ההוכחה לכך שחייבים את הבקרה הציבורית לעניין הזה.

נחמה זוסמן: זה מוסכם על כולם

גלעד ארדן: זה לא מוסכם כי גבירתי התנגדה למחיקה האוטומטית.

יצחק לוי: אתה יכול להגביל את המחיקה האוטומטית.

קריאה: אבל בידיעה.

קריאה: זה חייב להיות בידיעה.

יצחק לוי: הוא יכול להגביל את המחיקה האוטומטית באמות מידה מאוד מחמירות.

איתמר גלבפיש: זה יכול לעיין את המחיקה האוטומטית.

איתמר גלבפיש: זה יכול לרוקן אותה מתוכן.

גלעד ארדן: לא, הצמצום של המחיקה האוטומטית כן יצטרך אישור של הכנסת.

איתמר גלבפיש: אמרת שלא.

גלעד ארדן: לא, יש פה שני הליכים של אישור כנסת.

גלעד ארדן: צמצום המחיקה האוטומטית, ברור שאם אני רוצה שהמחיקה האוטומטית, אני לא אתן סמכות בלי כנסת לבטל את הסעיף הזה.

יצחק לוי: אתה מתכוון לסעיף הראשון.

גלעד ארדן: כן.

גלעד ארדן: אני מדבר רק על הסעיף הראשון.

גלעד ארדן: למרות שזה ייצור חוסר סיסטמתיות בחוק שהוא לא הגיוני.

יצחק לוי: אני לא כל כך מבין את ההצעה.

גלעד ארדן: תמחק אותה.

יצחק לוי: נמחקה.

נורית להב: ככל שהוועדה תחליט להמשיך עם זה הלאה, היא צריכה לקחת בחשבון את המשמעויות התקציביות ולמצוא להן מקור.

יצחק לוי: דיברנו על זה.

נורית להב: זה לא יכול להגיע ממשאבי המשטרה.

גלעד ארדן: ברזרבה הכללית של משרד האוצר.

יצחק לוי: אני אומר לך למה ההערה היא לא הערה, מכיוון שהגבילו אותנו בחקיקה שהיא מעל 5 מיליון שקלים.

יצחק לוי: עד 5 מיליון שקלים, זה מסתדר.

גלעד ארדן: אני חושב שיש כאן משהו תקדימי שלא נתקלתי בשום מקום בוועדות הכנסת.

גלעד ארדן: ראשית, לא הגבילו אותנו אלא קבעו בתקנות הכנסת שאם זה עולה מעל 5 מיליון, צריך 50 בכל קריאה.

גלעד ארדן: אין שום איסור לחוקק חוקים שעולים כסף.

גלעד ארדן: שנית, זה גם לא מעניינה של הרשות המחוקקת איך הרשות המבצעת מבצעת.

גלעד ארדן: האם המשרד לביטחון פנים יבצע את זה מתוך תקציבו או שהשר דיכטר יבוא לשר בר-און וישכנע אותו באורים ובתומים שיש לעשות העברה תקציבית לטובת הביצוע.

גלעד ארדן: זה לא מעניינה של הוועדה הזאת.

יצחק לוי: הכוונה הייתה הגבלה בהצבעה במליאה.

דורית ואג: עד שנגמור לחוקק, תעבור חצי שנה וזה יגיע בדיוק לחוק ההסדרים הבא.

דורית ואג: כבר אני אומרת לך איזה סעיף יהיה שם.

גלעד ארדן: חצי שנה זה לגבי האוטומטי.

יצחק לוי: אנחנו לא נבהלים.

יצחק לוי: אנחנו רוצים לדבר על סעיף התחילה.

רענן גלעדי: לדברים האחרונים של חבר הכנסת ארדן, לגבי האפשרות שזה לא יהיה באישור ועדת חוקה.

יצחק לוי: הדבר הזה הסתיים.

גבי פיסמן: אני רוצה לומר שעניין המחיקה האוטומטית, בניגוד למה שאמר חבר הכנסת ארדן, הוא כן מקובל עלינו.

יצחק לוי: לא תהיה הסתייגות של משרד המשפטים.

גלעד ארדן: דיברתי על הפרקליטות.

יצחק לוי: הפרקליטות לא מגישה באופן עצמאי הסתייגויות.

גלעד ארדן: גברתי מהפרקליטות לא אמרה שההסתייגות של השר לביטחון פנים מקובלות עליה?

גלעד ארדן: האזנתי לדבריך.

גבי פיסמן: אני רוצה לומר שאני כן הייתי מאמצת את הנוסח של ההסתייגות של השר לביטחון פנים, אם במקום הרשות למחיקה אוטומטית, קביעת חובה למחיקה אוטומטית, אבל כן הותרת שיקול דעת.

יצחק לוי: את רוצה להפוך את הסעיף.

גבי פיסמן: אני רוצה למחוק את המלים "ככל הניתן" ואז אני כן משאירה למשטרה את שיקול הדעת לעניין קביעת התבחינים, כן מאפשרת לה את הגמישות שהיא נחוצה בעבודה השוטפת, אם יש מכות מדינה, אם יש מחקרים.

גבי פיסמן: אני כן מאפשרת להם את הגמישות הזאת אבל אני כן קובעת את החובה בחוק למחיקה אוטומטית.

גלעד ארדן: לא הבנתי.

גבי פיסמן: הנוסח של ההסתייגות.

אפרת רוזן: שורה שנייה מלמטה.

גבי פיסמן: בסעיף קטן (ג), בנוסח של ההסתייגות.

אפרת רוזן: המשמעות של זה שזה ייקבע בפקודות.

אפרת רוזן: "אמות המידה יכללו ככל הניתן תבחינים באשר למחיקה ללא צורך וכולי".

יצחק לוי: אנחנו כבר סיכמנו שסעיף קטן (ה) נשאר בחוק.

גבי פיסמן: מספר השנים הוא שרירותי.

יצחק לוי: הוועדה קבעה את זה.

יצחק לוי: היה לכם זמן להציע משהו אחר.

יצחק לוי: אנחנו מוכנים לשמוע, אבל יש רק עוד שש דקות כי אנחנו תכף מצביעים על החוק.

אפרת רוזן: זאת הישיבה השלישית בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק לוי: אנחנו עוברים לסעיף התחילה.

אפרת רוזן: חשבנו, לאור ההערות בדיונים הקודמים, שצריך להבחין בין סעיף התחילה של שיקול הדעת לבין סעיף התחילה של המחיקה האוטומטית, אלא אם כן יעלה כאן שאין צורך.

אפרת רוזן: לגבי סעיף קטן (ב), תחילתו של סעיף 1(ה) – כלומר, סעיף המחיקה האוטומטית – בתום שנה מיום הפרסום – כך הצענו, אבל לאור מה שעולה כאן יכול להיות שאפשר לעשות את זה לפני כן – ואולם לעניין החלטה.

גלעד ארדן: לא הבנתי.

אפרת רוזן: הבחנו לעניין המחיקה האוטומטית בין תיקים שנסגרים אחרי המועד שיוחלט עליו לבין תיקים שנסגרו לפני כן.

אפרת רוזן: כלומר, החוק ייכנס למשל לתוקף היום, נגיד שהסעיף ייכנס לתוקף היום, הבחנו בין תיקים שנסגרו מהיום והלאה לבין תיקים ישנים גם מלפני 50 שנים.

יצחק לוי: ההגיון הוא שכאן צריכה להיות עבודת סריקה מאוד גדולה.

יצחק לוי: יש תיקים מאז קום המדינה.

יצחק לוי: הם צריכים לבוא ולסרוק את התיקים ולומר שהתיק הזה עומד בקריטריונים וצריך למחוק והוא נמחק אוטומטית.

יצחק לוי: לוקח שלוש שנים לסריקה הזאת.

גלעד ארדן: הם ביקשו חצי שנה.

דורית ואג: חצי שנה להתחיל לעבוד, אבל לעבור על 50 שנים אחורה, כל מי יש לו רישום פלילי ולראות מה אפשר למחוק, הם צריכים זמן.

גלעד ארדן: אלה שבעת התקנים?

ורדה שחם: אמרתי שדווקא להווה יש לנו מסה הרבה יותר גדולה.

יצחק לוי: יש להבדיל בין כל תיק שנסגר מהיום שהם כבר ערוכים והעניין מובן והחוק נמצא ועובדים לפיו, לבין לומר שאני עכשיו לוקח את כל התיקים מאז קום המדינה ומתחיל לסרוק אותם כדי לראות מה מוחקים ומה לא מוחקים.

גלעד ארדן: זאת החצי שנה שהם ביקשו.

דורית ואג: חצי שנה להתחיל להפעיל את המערכת מהיום והלאה ולא אחורה.

גלעד ארדן: מה פתאום?

גלעד ארדן: זה על המחיקה האוטומטית.

גלעד ארדן: אוטומטית זה על מה שהיה ולא אוטומטי על מה שיהיה בעתיד.

יצחק לוי: מחיקה אוטומטית היא בעקבות פנייה או לא?

ורדה שחם: לא.

יצחק לוי: זה בדיוק העניין.

יצחק לוי: בשבעת התקנים היא דיברה על הפניות.

יצחק לוי: ברגע שיתפרסם החוק, הם יוצפו בפניות.

גלעד ארדן: בחצי שנה הם לא דיברו על שבעת התקינים אלא על הקמת המחשוב והטיפול בו.

ורדה שחם: גיבוש קריטריונים אבל עדיין יש לך הרבה מאוד.

דורית ואג: שבטח לא ממוחשב.

דורית ואג: הרי בעבר לא עבדו עם מחשבים.

גלעד ארדן: יש בעיה קלה כי אני פשוט זוכר מה המשטרה אמרה בדיונים הקודמים.

גלעד ארדן: המשטרה אמרה לפרוטוקול בדיון הקודם שאם החוק יעבור כמו שהוא, יש 280 אלף שעומדים בקריטריון הזה.

גלעד ארדן: איך היא יודעת שי 280 אלף?

ורדה שחם: לא זה מה שאמרנו.

גלעד ארדן: ישב פקד וספר?

גלעד ארדן: כנראה שכן יש להם משהו.

גלעד ארדן: הם לא מחשבו את זה עד היום?

גלעד ארדן: אני בוועדת הכלכלה כבר שומע שלוש שנים שהם שדרגו בנושאים אחרים.

גלעד ארדן: אז לצורך זה כן שדרגו ולצורך זה לא שדרגו?

יצחק לוי: אתה לא יכול לדרוש מהם תוך חצי שנה לסיים את כל התיקים מאז קום המדינה.

יצחק לוי: אי אפשר לדרוש זאת מהם.

יצחק לוי: אתה רוצה שתהיה תחולה תוך חצי שנה ושתוך חצי שנה הם יספיקו לסרוק את הכל.

גלעד ארדן: מרגע שהמערכת פועלת, לוחצים על הכפתור והיא אומרת לך איזה תיקים עולים.

יצחק לוי: אני רוצה להציע לשני הסעיפים חצי שנה ולתיקים הישנים שנתיים.

גלעד ארדן: זאת פעם ראשונה שהוועדה מבקשת יותר מה שהרשות המבצעת מבקשת.

יצחק לוי: היא לא מבקשת יותר.

גלעד ארדן: כן מבקשת יותר, כי השנתיים ושלוש בא מכם.

יצחק לוי: אנחנו דיברנו על זה כאן.

יצחק לוי: גם אני זוכר מה שנאמר.

יצחק לוי: דיברנו על זה כאן ואמרנו שלגבי התיקים הקודמים יצטרכו זמן כדי לסרוק אותם ולראות.

גלעד ארדן: בסדר.

גלעד ארדן: שנתיים.

יצחק לוי: אפשר להשאיר שלושה חודשים.

רענן גלעדי: חשוב שלגבי אלה שפונים בהתבסס על סעיף (ה) הטיפול בהם יהיה מיידי, בגלל שלגביהם זה לא עניין של לסרוק אחורה.

יצחק לוי: זה ברור.

יצחק לוי: זה מה שכתוב כאן.

רענן גלעדי: לא, זה לא כתוב.

רענן גלעדי: בישיבה הקודמת העליתי את זה וחשבתי שהייתה הסכמה לגבי העניין הזה.

גלעד ארדן: הייתה הסכמה.

רענן גלעדי: שבסעיף תחילה תהיה הבחנה.

יצחק לוי: כתוב, לעניין החלטה שהתקבלה לפני המועד האמור.

איתמר גלבפיש: אתה מתכוון למצב שמישהו פונה לגבי החלטה שהתקבלה בעבר, למשל לפני עשר שנים, והוא רוצה שעכשיו ימחקו.

רענן גלעדי: אני זכאי למחיקה אוטומטית אחרי שבע שנים.

רענן גלעדי: אם אני פונה עכשיו, אני זכאי למחיקה היום ואני לא צריך להיכנס לתוך סעיף 1(ד) אלא אני כבר בסעיף 1(ה) ופניתי שימחקו לי היום.

רענן גלעדי: אני לא צריך לחכות עוד שנתיים.

אפרת רוזן: לא תהיה נורמה מתוכה אפשר לעשות את זה לגבי אנשים ספציפיים.

אפרת רוזן: הנורמה נכנסת לתוקף ביום שהחוק קובע את זה.

אפרת רוזן: לפני כן היא לא נכנסת לתוקף והיא למעשה לא קיימת.

יצחק לוי: אני רוצה לחזור לרגע למה שאמר חבר הכנסת שנלר.

יצחק לוי: אנחנו לא קובעים כאן מועד לגבי הצגת אמות המידה לאישור ועדת החוקה.

יצחק לוי: זה ברור שזה צריך להיות בתוך המועדים האלה.

אפרת רוזן: לגבי 1(ד), תוך שלושה חודשים.

יצחק לוי: ולגבי 1(ה) תוך חצי שנה כדי שאפשר יהיה להפעיל את החוק.

אפרת רוזן: (א) תחילתו של סעיף 1(ד) לחוק העיקרי כנוסחו בחוק זה בתום שלושה חודשים מיום פרסומו של חוק זה.

יצחק לוי: אני מבקש להצביע על החוק.

אפרת רוזן: אני מבקשת להקריא את סעיף העונשין.

איתמר גלבפיש: 22.

איתמר גלבפיש: עונשין.

איתמר גלבפיש: (ב) מי שהשיג או דרש מן המרשם, במישרין או בעקיפין, מידע שאינו זכאי לקבלו לשם העסקה או לשם קבלת החלטה בעניין האדם שהמידע נוגע לו, דינו – מאסר שנתיים.

איתמר גלבפיש: לעניין זה לא יראו מי שעשה כאמור כזכאי לקבל מידע מן המרשם, בשל כך בלבד שהאדם שהמידע נוגע לו הסכים למסירת המידע.

גלעד ארדן: אני שוב מבקש לחדד בנוסח הסופי יותר את העניין של הבקשה או ההשגה שמשתמעת, שמתפרשת או שניתן להבין מההתנהגות שלו גם כשהוא מבקש להשיג את זה.

איתמר גלבפיש: יש גם את עניין של הניסיון.

איתמר גלבפיש: מלבד העבירה, יש גם את העבירה של הניסיון לעשות את הדבר ואומר שזה מתבסס על הסעיף הנוכחי שאומר שמי שביודעין השיג מן המרשם במישרין או בעקיפין.

עתניאל שנלר: לא לחקור או לא להעמיד לדין, זו המסה הכי גדולה.

גלעד ארדן: אבל זה רק לגבי האוטומטי.

יצחק לוי: זה גם לא שבע שנים.

יצחק לוי: מי בעד הצעתו של השר לביטחון פנים?

יצחק לוי: נמנע - 1

אפרת רוזן: זה יעלה כהסתייגות.

יצחק לוי: זה לא חייב להיות.

יצחק לוי: רק אם הם יבקשו.

רויטל גור: אנחנו מבקשים שההסתייגות תעלה.

אפרת רוזן: עכשיו צריך להצביע על הנוסח.

יצחק לוי: אנחנו מצביעים על נוסח החוק.

יצחק לוי: מי בעד אישור החוק?

יצחק לוי: אושר פה אחד