ועדת המשנה לנושא דו"ח מבקר המדינה על ההתנתקות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 20, 2008-02-11 16:00

עמירה דותן: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת המשנה.

יובל לב: זה היה אחד מנושאי הליבה, אם אפשר לכנות את זה ככה.

יובל לב: עמירה אמרה המון פעמים שאין לזה שום קשר לטיפול במפונים לזה שהיא כתומה או כחולה, ומהנקודה הערכית הזאת אני מאוד הזדהיתי איתה מהתחלה, זה מאוד עניין אותי, מאוד סיקרן אותי, אני מקווה שהבעיות של המפונים יפתרו בקרוב.

יובל לב: מאוד אהבתי את האנושיות בעבודה עם האנשים ואת הרצון לקדם ולדחוף את כל מה שדורש טיפול קדימה.

יובל לב: שמחתי מאוד להכיר אתכם.

יובל לב: היה לי תענוג לעבוד עם עמירה.

יובל לב: נוצר לי אתכם קשר מאוד מיוחד ואני מקווה שבתי הקבע ושאר הבעיות שעסקתי בהם בשנתיים האחרונות יגיעו לידי פתרון בהקדם.

יובל לב: תודה רבה על שיתוף הפעולה.

עמירה דותן: זה בדיוק מוכיח איזה אנשים ואיזו קהילה ליוות.

עמירה דותן: זה פשוט זכות להכיר אותם וגם לעשות כל מה שאנחנו עושים.

עמירה דותן: ולך, הרבה הצלחה, אנחנו עוד לא נפרדים באופן פורמאלי.

עמירה דותן: את חלק מהדברים של יובל תעשה אביה שהיא סטודנטית שמתנדבת, מאוניברסיטת ירושלים, ממושב בצפון, אבל ליבה, רוחה וערכיה עם כולנו.

עמירה דותן: והיא הפכה להיות הכתובת החדשה כאשר אני לא זמינה.

עמירה דותן: העבודה כמובן ממשיכה ואנחנו מקווים שהיא באמת תסתיים בטוב וכמה שיותר מהר, אז יובל תודה רבה, אתה מוזמן כמובן להיות איתנו, לשמוע את סיכום הדברים שהם על השולחן כדי שנוכל לפתור אותם.

עמירה דותן: איך אתם רוצים לקדם את זה דורון?

דורון בן- שלומי: רק עוד יישר כוח אחד שבאמת בשעה ואני אגיד לו גם כשהוא יבוא.

דורון בן- שלומי: אחרי מאמצים רבים, נחתו אתמול קרווילות ראשונות בשומריה, אחרי מאבק של כמה חודשים.

דורון בן- שלומי: אנחנו התכנסנו עם הח"כים לפני שבועיים וחצי.

דורון בן- שלומי: בנוגע לנושאים שנמצאים במחלוקת אין התקדמות, אך ישנם דברים שכן מתקדמים.

דורון בן- שלומי: כל אדם יודע מה עובד ומה לא עובד, אבל במה שלא עובד לא רואים פריצת דרך.

דורון בן- שלומי: שאלנו את ח"כים איך אנחנו גורמים לסדק, לפריצה, עלה רעיון ששותפו הוא אלי אסוקזידו שלא יכל להשתתף בישיבה זו, זה שצריך בעצם לראות שהממשלה וראש הממשלה רוצים לראות שיש לזה סוף ולא מחכה דבר נוסף .

דורון בן- שלומי: דרך הרעיון הזה התכנסה ההנהלה של העשירייה.

דורון בן- שלומי: הנושא קיבל את ברכת הדרך של כל החברים, לאחר העשירייה הזו, עברנו בין ראשי הקהילות.

דורון בן- שלומי: אני דיברתי עם האנשים והמטרה היא לצאת בעצם מהיום הזה עם אותו מסמך שכבר קיבלתם במייל, ואם הוא צריך שינויים אז יש לעשות שינויים, אך אם האווירה ברורה זה בעצם סוף התביעות.

דורון בן- שלומי: חשוב להדגיש פה שסוף התביעות, בוודאי לא כוללות מה שכבר התחיל, הם כוללות את כל הסוגיות שבמחלוקת, זה אומר שאותם ח"כים יגידו כבר בעצמם מה זה אומר מבחינתם.

אורי אריאל: זה כולל חובות לחטיבה להתיישבות?

דורון בן- שלומי: לא, עקרונית בזה יש הסכמה, ואנחנו לא רוצים לשים דברים שהם בהסכמה, אלא רק דברים שהם לא בהסכמה.

דורון בן- שלומי: זה גם מה שעופר גם אומר, שיש החלטת ממשלה שאומרת וגם יש את ועדת השרים, תמיד אפשר לריב עוד על הפרשנויות---

אורי אריאל: אני לא מחפש לריב, התשובה היא שיש הסכמה.

דורון בן- שלומי: כן, זה רק לא בוצע.

עמירה דותן: המסמך אצלנו?

יובל לב: החוברת, עופר שלח חוברת עם כל הדברים האלה, זה נמצא אצלנו.

עמירה דותן: והחלטת הממשלה שאתה מדבר עליה דורון?

יובל לב: הכל נמצא בחוברת , גם ההחלטה וגם האינפורמציה על החובות.

אורי אריאל: אני מבחינתי קיבלתי תשובה, מה שמוסכם זה סיפור אחר, גם אם נסכים על כל הנייר הזה, בעוד שעה ראש הממשלה יחתום עליו עם השרים, רק שאחרי זה ייקח הרבה זמן לבצע את זה, בואו נפריד בין מה שמוסכם לבין הביצוע.

אורי אריאל: אנחנו רוצים לדבר עכשיו על הנייר הזה, ואני מציע שדורון ינהל את זה מפאת הדברים.

דורון בן- שלומי: באחת השיחות שהיו, היה כיוון אחר שלא דיברנו עליו והוא עלה מדוד סעדון, סוגיה שלא טיפלנו בה במסגרת הזו, ואני ביקשתי ממנו שיגיע לכאן על מנת להציג אותה.

דוד סעדון: שם המשחק הוא אך ורק כסף, אין שום מילה אחרת ואני אסביר למה.

דוד סעדון: אנחנו היינו נמצאים במצב של בנייה, כעשרה משפחות שהן בשלבי סיום של הבתים שלהם, בתי הקבע, היום אנשים לקחו הלוואות מגשרות על המענק שאמור להתקבל, ה- 155 אלף שקלים שיגיעו בהסכם, להערכתי זה שבועיים שלושה.

דוד סעדון: ואנשים גמרו את הכסף הזה ומגיעים אל שוקת שבורה שלמעשה הם יכנסו לבית עם השלמות כאלה ואחרות שייעשו או באמצעות הלוואות נוספות או לאורך שנים.

דוד סעדון: פה אני מדבר על משפחות שלא נגעו בכספי הפיצויים ולו בשקל אחד, למעט בניית הבית.

דוד סעדון: שמעתי פה את אחד החברים מדבר על בנייה 700-750 דולר, אני הייתי מוכן לשים את שתי ידי וגם להוסיף עוד 200 דולר לסיפור הזה.

דוד סעדון: בבת הדר עלתה היום משפחה, רק השלד לבית עולה בסדר גודל של 120 אלף דולר, בית של 220 מטר מרובע.

דוד סעדון: הפער בין המחיר הזה למחיר שהיה בדיוק לפני עשרה חודשים שאני התחלתי, בסדר גודל של 150 אלף שקל, פער של מחירים שעלו.

דוד סעדון: כעת יש מצב שאנשים שבנו וזה דברים בדוקים ואפשר להוכיח אותם בכתובים ומספרים, אין פשוט אפשרות לבנות בית ברמה נורמאלית, אני מדבר על סדר גודל של 1200 דולר למטר בנייה גמור.

דוד סעדון: עכשיו, מי שחושב או מי שמתכנן על פחות מזה, שוגה ומטעה.

דוד סעדון: החשש הכי גדול שלי ואמרתי את זה גם בישיבה, לאנשים הוותיקים, 15 שנה, 30 שנה, הוותיקים מבחינתי בגוש, הם יגמרו, אני מדבר על כספי בית, פיצוי בית, הם יגמרו בשן ועין אם בכלל, החלפה של בית מול בית.

דוד סעדון: כאשר, אני גם מניח שרובנו באיזה שהוא מקום נוגסים בגלל שרמת החיים, שיש לך מיליון שקל בחשבון הבנק, אני לא חושב על האם קנית אוטו, החשבון הוא פשוט, 3 שנים, 2000 שקל בחודש ואתה כבר מגיע 75-80 אלף שקל שנגסת שזה בא מחשבון הבית שלך.

דוד סעדון: אין אפשרות לבוא ולפרק את החבילות לתתי סעיפים, לדעתי צריך לדבר פעם אחת, פעם אחת ולתמיד ולא יותר מזה, אמרתי את זה עוד לפני הפינוי ליונתן בזמנו, לצערי זה לא התקבל.

דוד סעדון: יש פיצויים עבור בית ויש פיצויים עבור הסתגלות, הרי לכאורה אנחנו לא קיבלנו פיצויים, אנחנו קיבלנו תמורה כנגד תמורה, זאת אומרת שלוש שנים אנחנו מסתובבים ברחובות, יש כאלה שיסתובבו לצערי עוד שנתיים שלוש, כשיגיעו לבית למעשה יחליפו קורת גג, לא יותר מזה.

דוד סעדון: צריך לדבר בכסף ובכסף שייתן פתרון ובזה זה נגמר.

דוד סעדון: זאת אומרת, כאשר דורון דיבר איתי על עסקים, הוא דיבר איתי על חקלאים, אמרתי לו, שאתה הלובי הכי גדול שקיים, אין לזה מאסות, זה אנשים.

דוד סעדון: יש אנשים רבותיי, ופה הכאב הכי גדול שלי, וזעקתי את זה עוד שנה לפני הפינוי, יגיד את זה אפילו חברי אבי פרחן בישיבות אצלנו.

דוד סעדון: רבותי, אלה שבין 0-10 שנים, עם ילדים קטנים, עם דירה של משרד השיכון, זרקתם אותם, סליחה שאני אומר, לכלבים, הם לא מסוגלים למצוא דירה אפילו לא באשקלון, כי אין להם.

דוד סעדון: והראיה היא שאנחנו לא נגמור את הסיפור הזה, ולי לפעמים מפריע.

דוד סעדון: אבל אני אומר, יש משהו שצריך לדבר עליו, שיהיה זהה לכולם, איך מוציאים בסיס מסוים שמתוכו כולם חותמים, מקבלים אותו, ונעלמים מהשטח מהבחינה הזאת.

דוד סעדון: לא מדובר על המשך טיפול בקהילות שצריכות להיבנות, עזרה בפרצלציות, זה סיפור אחר לחלוטין.

דוד סעדון: אני מדבר על הפרט, כי מי שירד לשטח, המצב במחלקת רווחה בחוף אשקלון, בניצן, זה קטסטרופה, אנשים אין להם כסף לבנות בתים, אין להם גם כסף לצאת משם לשכירות.

דוד סעדון: דבר שני, היינו בוועדת ביקורת המדינה.

דוד סעדון: בזמנו ישב סמנכ"ל שירות התעסוקה, ואמרתי, במקום להקים רשות אחת או פרויקט אחד לטובת האנשים שלא עובדים מתוך המפונים, האנשים האלה מפוזרים לאלף מקומות, והעבודות שלכאורה יש למפונים מקדם.

דוד סעדון: מה שנקרא מקדם שנתנו בחוק כביכול העדפה מתקנת כזאת או אחרת , אי אפשר להביא אותה לידי ישום כי אין ריכוז של כל העבודות האלה ואי אפשר לדעת אם יש מישהו מהמפונים שמוכשר למלא עבודה כזאת.

דוד סעדון: אז הדברים האלה נמרחים על אין ספור סעיפים, כאשר אנחנו למעשה, איך אומרים, אוכלים את הפרוסה רק בפירורים.

דוד סעדון: אני מציע, לתת את הדעת על הנושא הכספי, יקבל את זה כל מי שיחתום, ובזה נגמור את התביעות שלו.

דוד סעדון: כאשר אני מדבר על תביעות שהם לא מוגדרות לו בחוק.

דוד סעדון: אם אצלי שזה הפרויקט הראשון, שאנשים הלכו מהתחלה לבנות, לא השתמשו בכספים לדברים אחרים, אלא רק לבית.

דוד סעדון: אנשים מתקשרים אליי, יש לי משפחה, הבית מבחוץ גמור, אישה אחת אומרת לי, אני מחכה ל- 155 אלף שקלים כי גם את זה אני גמרתי ובטיפין טיפין צריך לסיים את הפינישים האחרונים להיכנס לבית, הבית אינו גדול, היא אישה שאמנם חיה לבד, בבית של 120 מטר סך הכול.

דוד סעדון: יש הבדל בין המספרים שנזרקו לחלל האוויר בזמנו לבין המציאות בשטח.

דוד סעדון: ואני לא מדבר שאני בונה עכשיו בצפון תל אביב, אני בונה בסך הכול באזור שסמוך לאשקלון, יש מחירים ידועים, השוק הזה הוא קיים ולצערי, אני אומר את זה כך, שלוש שנים הלכו לאבדון.

דוד סעדון: החלפנו כובע בכובע או נשארנו עם אותו כובע, לא עשינו שום דבר מהסיפור הזה, ולהפך, אנשים לדעתי הלכו ברמת החיים שלהם, הכסף נגמר, אתה חוזר אחורה שאין לך יותר שום בסיס ופה הכאב הכי גדול ועל זה צריך לתת את הדעת.

דוד סעדון: לדעתי כל מה שחברי הכנסת, השדולה והחברים פה, צריכים לעשות במסגרת של התביעות הפרטניות, זה איך למצוא את הפתרון.

דוד סעדון: היה פתרון של 15 אלף שקלים, לי זה קצת מפריע, ואולי זה יישמע קצת הזוי, שאם אני היית שם שלושים שנה, מפריע לי שאחד שהוא חמש שנים יקבל סכום כזה שהוא לא מסוגל להתמודד איתו, מה שנקרא גרושים, ואחד של שלושים שנה מפה יצא מסודר עם עודפים.

דוד סעדון: אני לא מדבר על החוק, אני מדבר מעבר לסיפור, על מה שהיה עכשיו עם ה- 155 אלף שקלים, באמת זה עזר אולי להכניס את הוילון החסר בחדר, אבל לא מעבר לסיפור, ועל זה צריך לתת את הדעת.

עמירה דותן: מבחינתנו דוד, הרעיון היה והרעיון הוא באמת לא שלי, אני נכנסתי אליו תוך כדי תזוזה, במקום להמשיך את אותן ועדות שאתה היית חלק מהן, והוועדות האלה הן שבוע אחרי שבוע, זה גם בשטח, זה גם בכנסת.

עמירה דותן: הרעיון הוא שאנחנו רוצים לדעת מכם שיודעים הכי טוב, מה צריך היום לבוא ולהגיד, בזה הדברים נגמרים.

עמירה דותן: כמו שאמר קודם חבר הכנסת אורי אריאל, לא שזה מחר בבוקר יתבצע, אבל שאנחנו נדע לפחות מול מה לעקוב וכיצד לעקוב.

עמירה דותן: אם אתם חושבים שזה הפתרון, אז כל הדבר הזה זה דבר אחד.

עמירה דותן: על כן מבחינתי כאשר הרשימה הזאת הוצגה לי, או הרעיון שלה, כל מה שאני יכולה היום לבוא ולומר אני וחברי, לראש הממשלה או למי שהוא יסמיך מטעמו, להגיד זהו נגמר נושא המפונים, העקורים, ושמגיע להם כבר קורת גג.

דורון בן- שלומי: דוד העלה אמירה חדשה, כי מה החידוש בעצם?

דורון בן- שלומי: עקרונית כולנו באיזה שהוא מקום השלמנו, הבנו, דוד ביטא פה משהו חדש.

דורון בן- שלומי: בנושא הפרטני בעצם סיימנו באותו מסמך הבנות שהיה.

דורון בן- שלומי: בא דוד סעדון ואומר, אם כל הכבוד למסמך ההבנות שהיה, הבעיות של הפרטני לא נגמר.

עמירה דותן: אני באתי מתחום של פסיכולוגיה, אני מציעה שאנחנו נהיה צודקים או פחות חכמים.

עמירה דותן: אנחנו אומרים מה שהיה לא טוב וצריכים לתקן אותו, פסיכולוגית זה לא יהיה טוב, אני לא מכירה את האנשים, פסיכולוגית זה לא תפיסה נכונה לבוא ולהגיד, תראו, עשיתם, כל הכבוד שעשיתם, אז לא עשינו טוב, כי אז זה כאילו מייתר את כל זה, כי אנחנו אומרים, אוקיי, עכשיו אם יהיו דרישות חדשות, בעוד חצי שנה או שנה נגיד לכם, לא זה לא שווה, אנחנו רוצים משהו חדש.

עמירה דותן: ולכן, אני יודעת את המצוקה, אני רק אומרת פסיכולוגית, בואו נהיה חכמים, צודקים, שניהם ביחד.

דוד סעדון: עמירה, ברשותך, יש למעשה שלושה סקטורים, סקטור אחד זה הסקטור הפרטי שזה כולנו, סקטור שני שזה סקטור חקלאי שזה חלקנו, והסקטור השלישי שזה סקטור עסקים, זה חלקנו.

דוד סעדון: עכשיו, אני בכוונה ויסלחו לי כולם, אני גם בסקטור עסקים, אני נלחם את המלחמות שלי לבד, כי אני סוג אחר שאין לי דומה לו לצערי.

דוד סעדון: אני אומר, לסקטור חקלאים, זה שתי נישות נפרדות שיטפלו בהם אותם ועדים, אותם לוביסטים שעובדים חזק מאוד ומצליחים עם מה שצריכים להצליח.

דוד סעדון: קורת גג זה הבסיס הראשוני לכל מפונה, אין קורת גג, יתלו את כולם בכיכר העיר, אין עסק זה פחות או יותר, איך אומרים, המלחמות יש להם את הכוחות להילחם בסיפור הזה, כרגע אני מדבר נקודתית.

דוד סעדון: מה שלי חשוב, הקטע שאני מדבר מעבר לכל פינוי פיצוי, אני מדבר עכשיו כאילו על השלמה ל- 155 אלף שקלים ודברים כאלה.

דוד סעדון: אני זורק את הרעיון אחרי שחשבתי עליו, אחרי שדשתי אותו, אחרי שאני יודע פחות או יותר מה המטריה שאנשים זקוקים בשטח.

דוד סעדון: אני אומר, גוש קטיף מ-0 עד 30 שנה, לכן כדי לקחת מה שנקרא את המקדם הנכון, אני לוקח את הממוצע של 15 שנה, קחו עכשיו את המכפלות, על זה קראו 4800 שקל שנת פיצוי, או כל סכום אחר.

דוד סעדון: ההצעה של צבי הנדל זה 10 אלפים, אני לוקח את ההצעה הזאת, אני לוקח אותה בשתי ידיים, 150 אלף שקל לאדם, אבל זה בין ה-0 ל-30 כולם זהים, הממוצע יהיה זהה לכולם.

אורי אריאל: אני רוצה לשאול שאלה, התוספת, נניח שזה 150, לפי הממוצע שעשית, עזוב רגע אם זה יהיה שווה או לא שווה, כך את ההוא של עד עשר שנים, עשר שנים כפול 10 אלפים, לפי החוק של הנדל.

אורי אריאל: השאלה שאני שואל אותך, אם ה-200 אלף פלוס ה- 155 אלף, מביאים אותו לקורת גג?

דוד סעדון: כן

אורי אריאל: פתרון של בית יש לו מזה?

דוד סעדון: כן, אבל אני אומר, על מנת לתת את הדחיפה לדירה, לא לווילה, לאחד שהיה לו את הארבע, חמש שנים, אם בדירה קטנה, לפחות אני רוצה שיוכל להגיד לאיזה דירת קומות של שלושה ארבעה חדרים שיוכל לחיות בצורה נורמאלית.

דוד סעדון: כי פה הכאב שלי, איך אומרים, אחד שכבר אומר את זה שלוש שנים, תדאגו לילדים הקטנים האלה שהיו שלוש ארבע שנים בגוש, ולמעשה נשארו בלי שום דבר, ממש בלי כלום.

אורי אריאל: אני רוצה להגיד פה משהו, יש פה בעיה בדיון, כל אחד פה הוא אפכתניק, אחרת הוא לא היה מגיע לפה ומלווה את העניין ויש לו את העובדות שהוא מכיר, והוא מכיר בדרך כלל זירה אחת או נקודה אחת יותר טוב מאשר את הנקודות האחרות, כי הוא מתמקד בה, כי הוא עוסק בה, כי הוא בתוכה, כי הוא חלק ממנה וכדומה.

אורי אריאל: אני מציע לא לרדת עכשיו לפרטי פרטים, אם ההצעה של צבי הנדל בגדול נותנת פתרון, אז אנחנו יכולים אחרי זה, בהנחה שיהיה כסף, אנחנו יכולים בתוכנו להגיע להסכמה ואחרי זה עם רענן דינור ועם ראש הממשלה, שהחלוקה היא לא שווה.

אורי אריאל: נניח שאלה שעד עשר שנים יקבלו מקדם כפול 2, אחרים יקבלו פחות, כדי ליצור מצב שאלה שכך יצא שהם לא יכולים להגיע לקורת גג, נניח שזו ההגדרה, כן יוכלו.

אורי אריאל: ואני שנמצא 25 שנה, למרות שבאופן הגיוני צריך להיות באמת איזה עסק של שנים, מקבל קצת פחות.

אורי אריאל: זה כבר סיבוב שני, זה לא סיבוב ראשון.

אורי אריאל: אנחנו ערים לבעיה של קורת הגג, התשובה לזה נמצא בהצעת צבי, איך זה בדיוק יחולק, האם כך, האם לפי אזורים מרוחקים או לא מרוחקים, יש פה כמה פרמטרים שאפשר להכניס, ואני מציע להשאיר את זה לסיבוב השני בהנחה שיהיה כסף, אז אנחנו נהיה שותפים במחשבה איך לחלק אותו, בסוף תמיד המדינה קובעת, אבל יש, אני אומר לכם לפחות מהסיבוב הראשון, כולל השאלה הזאת והלכנו לכיוון הזה שאתה אומר כדי לתת תשובה לאנשים שלא יכולים להרים את הבית שלהם, אמרנו, זה הדבר הראשון וזה על חשבון דברים אחרים, כי בסוף קבענו מסגרת עם הממשלה, והממשלה אישרה .

אורי אריאל: עכשיו בואו נראה איך נחלק את זה.

אורי אריאל: אני רוצה לעשות את זה גם פה, נלך על המסגרת, ניתן אוקיי לח"כים וגם אלה שלא נמצאים פה, אבל תתנו לנו את האופציה ואת האפשרות להתחיל לזוז ולהתקדם עם זה ואם נגיע למצב שנוכל לבשר, חברים יש קופה, עכשיו בואו נשב לחלק אותה.

דורון בן- שלומי: אנחנו בנושא הזה, הייתי שמח לשמוע את החברים, איך הם רואים את המהלך שבאמת הח"כים ישמעו מאיתנו אם אנחנו באמת הולכים על מהלך אחד שהוא באמת בשאיפה מקדם אותנו באותה מסגרת, אך אנו מבינים גם שהוא מהלך מרוכז אחרון.

אהרן חזוט: אני בפעם הקודמת אמרתי שמאחר והנושא של החקלאים נמצא בקידום של חקיקה, ואם זה יבוא במקביל לעסקה, אז אין לנו שום בעיה להיות שותפים לחלק מכל העסקה הזאת.

עמירה דותן: כולם יודעים את המצב הנתון, השאלה האם במצב הנתון אנחנו עושים עכשיו רשימה שזאת הרשימה שבה אנחנו אומרים, זה הדרישות שלנו, אלה הדברים הלא מוסכמים וצריכים לפתור אותם, כולל לוח זמנים, כולל כסף.

עמירה דותן: או אנחנו אומרים, אם זה ככה, אז זה ככה.

אהרן חזוט: לא,

אהרן חזוט: קודם כל אמרתי לגבי הסכום שהחקלאים הציעו, זה מבחינת הסכום הכללי אני לא יודע איפה יהיו פשרות, צריכים לדעת כולם כאן שזה סכום מינימליסטי מבחינת החקלאים, זה דבר שעבר גם במרכיבים של חקיקה.

אהרן חזוט: ביקשו שנרד מסעיפים כאלה ואחרים ולכן הסכום שהיום מונח להצעה לכנסת של שינוי חקיקה, הוא באמת סכום כדי להחזיר מחר בבוקר את החקלאים בחזרה לעבודה.

אהרן חזוט: לכן אני אומר, זה סכום מינימליסטי, שאם יש לי חשש כלשהו שהוא עלול להיפגע, אז אנחנו בבעיה בלהסכים על זה.

זאב אלקין: אהרן, בוא נהיה כנים, זה נכון שהצעת החוק היא יותר מינימליסטית ממה שרציתם, אבל אמרתי לאורך כל הדרך ואני אגיד גם עכשיו, שאין לי ספק שזה לא מה שיהיה, לי ברור שכל מטרת הצעת החוק בסופו של דבר זה כניסה למשא ומתן מול הממשלה שתוליד תוצאה כזאת או אחרת, אני עוד לא יודע להגיד לך מהי, אבל ברור לי שהיא לא תהיה בגובה הצעת החוק .

אורי אריאל: אם היא בכלל תעבור.

עמירה דותן: בדיוק ככה.

זאב אלקין: זה ברור לי שזאת תהיה נקודת פתיחה של משא ומתן ולא נקודת סיום של משא ומתן ואמרתי את זה גם לכם מהמפגש הראשון שלנו, וביחד החלטנו שלמרות זאת עדיף גם כהצעת פתיחה לנסח משהו יותר מינימליסטי, כי אז יש יותר סיכום שהממשלה בכלל תיכנס למשא ומתן.

זאב אלקין: אמר אורי בצדק ואת זה אמרתי לאורך כל הדרך, שבמידה ויש סיכום במשא ומתן, לא בטוח שהוא יעשה בחקיקה, ומצד שני, במידה ולא יהיה סיכום במשא ומתן, אם הממשלה תעבוד באמת כשיש לנו חמישים חברי כנסת שירימו ידיים בעד הצעת החוק התקציבית.

זאב אלקין: לכן להתייחס לעלות של הצעת החוק כרגע כאיזה שהוא רף מינימום שמזה אי אפשר לרדת, בעיניי זה לא נכון.

זאב אלקין: ועכשיו, איפה, מה ואיך, זאת כבר שאלה אחרת, אבל אני מראש מציע לך לא לקחת את זה ולהגיד זה קו אדום, משם לא יורדים, בוודאי לא בדיון פנימי כזה, שנגיע למשא ומתן, נגיע, אבל בוודאי לא כאן.

זאב אלקין: ואני אמרתי את זה לכם לאורך כל הדרך.

אורי אריאל: אני רוצה לחזור על מה שאמרתי לדודו, אנחנו רוצים לקבל את המאה אחוז שכתוב פה.

אורי אריאל: יש סבירות שלא יסכימו איתנו, הרי שמענו את הדברים, ושמענו את זה פעם שעברה שהיינו באחוזת יתרו.

אורי אריאל: אני מציע להמתין לראות אם יש בכלל על מה לדבר, יכול להיות שלא יהיה, כי אם כל הקהילות היו אומרים, חברים, אם אנחנו ממשיכים להתנהל ועושים את מלחמתנו, בסדר, מכובד, אבל אנחנו לא נאכוף עליכם.

זאב אלקין: בעיניי יש יותר סיכוי להגיע לסיכום מוסכם גם בנושא של החקלאים כחלק מפול כללי.

אהרן חזוט: אין לנו שום בעיה עם זה, שזה ימנף את זה וזה בסדר.

עמירה דותן: אנחנו יודעים שחוק הול"ל עבר בקריאה ראשונה, זאת אומרת אנחנו לא מפסיקים לעשות את מה שאנחנו יכולים לעשות כחברי כנסת.

עמירה דותן: חוק הול"ל, עבר בקריאה ראשונה במליאה, ואני חושבת שזה רק מראה שאנחנו רוצים אבל עלינו להיות ריאלים ולעשות את הדברים המיטביים.

אליהו אוזן: אנחנו חשים, איך שהוא אנחנו על המסלול, אז אנחנו אמרנו בשביל מה להטריד את כולם, בוא נראה מי שקשה לו יותר.

אליהו אוזן: אבל אני רוצה להגיד כמה דברים גם בתור חקלאי, חקלאי גדול בגוש.

אליהו אוזן: אני קודם כל רוצה להגיד שאני רואה ערך גדול מאוד לסיום גם להולכים איתנו במובן הזה, כי חקלאי חשוב לו להקים משק נורמאלי, לדעת מול מה הוא עומד.

אליהו אוזן: אני יודע למשל, התיק שלי מעוקב הרבה בגלל שהם פוחדים מאוד ממה שיקרה, אני קיבלתי מעט מאוד מהפיצויים שלי של העסק.

אליהו אוזן: וגם בגלל שאני מזכיר אז אני פוחד לטפל, אבל גם בגלל שאני רואה שכל הזמן מחכים לראות מה קורה במערכת, ולהקים משק בגודל שהיה לי, זה ייקח זמן.

אליהו אוזן: לכן אני אומר, גם אני אקבל לכאורה פחות ממה שהצדק המוחלט היה אומר, מוטב ככה, אבל לדעת שאתה עם זה הולך לבנות משק, אנחנו מאבדים הון, אנחנו עכשיו גוררים עונה שלישית כבר.

אליהו אוזן: ואם אנחנו נגמור את זה מהר, גם תהיה עונה רביעית, וכל העובדה שכזה דבר קטן יושב ומחכה, זה הרבה מאוד כסף שצריך למשפחתו.

אליהו אוזן: זה ברמה החקלאית.

אליהו אוזן: ברמה הקהילתית של הקהילות, דווקא אצלנו יש כמה דברים שצריכים טיפול וצריכים לא להיתקע, אנחנו צריכים לדבר על זה, תקציבי יס"מ שיעברו למפוני גוש קטיף, למפונים אני אומר, לא מדבר על הלא מפונים, מפוני גוש קטיף שרוצים לבנות משק, שתהיה להם אפשרות לבנות משק.

אליהו אוזן: יש מסלול מקובל במדינה איך בונים משק, שאפילו לא היה צריך תקציב מפונים אליו, למרות זאת, אנחנו צריכים להיכנס.

אליהו אוזן: אבל בהקשר לנייר הזה, חשוב שנגמור את העניין הכספי, כי עדיין ארוכה מאוד הדרך עד שכל הקהילות ימצאו את עצמם יושבים בבית הקבע שלהם, וכדי שאותם חברי כנסת שרוצים לעזור יוכלו להתפנות למערכה הזאת כמו הנושא של קיצור הליכים, כמו הנושא של זירוז, באמת צריכים לדעת שנגמר החלק הכספי האישי של כל המפונים ברמה הפרטנית.

אליהו אוזן: לכן אני רוצה לחזק את המהלך הזה, לגמור איזה מספר, לנסות להגיע למשא ומתן, מקביל לנסות לקדם את החוק במידה וזה לא יצלח, אבל חייבים להגיע לאיזה סכום, שבסוף מסכימים עליו, כל אחד יקבל מה שיקבל ומתמקדים בטיפול בקהילה להגיע ליישוביי הקבע.

אליהו אוזן: בתור חקלאי, אני שמעתי כמה הרצאות של תומר מוסקוביץ בנושא של חוק יש לו הצעות נפלאות להסביר כמה החוק צודק בנושא של המפונים, באופן ענייני זה לא נכון, אני יודע באיזה משק הייתי, למעשה היום אין לי כסף לקנות בית כל הבית שלי מושקע בעסק, שאני רוצה לחזור לגודל שלי, ואני מכריח את עצמי להגיע לגודל שלי כי אין בחקלאות בימינו אין אפשרות להיות שורד ללא חקלאות משמעותית, ולמעשה אין לי כיום כסף לקנות בית, אני מקווה שכשיגיע סוף סוף הפיצויים על העסק, אז יהיה לי כסף לקנות בית.

אליהו אוזן: מה שאני רוצה להסביר, זה לא נכון מה שנאמר, הפיצויים לחקלאי הם לא צודקים באופן אמיתי, לי היה עסק פיננסי באופן מובהק, מאוד מתקשים לקבוע תיקים פיננסיים, הם מאוד מסבכים את העסק, אבל בוא נגיד, צריכים לצאת לדרך חדשה, אנחנו החלטנו את זה דיי מהר.

אליהו אוזן: אבל בסופו של דבר ברמת הצדק, התביעות צודקות, מה שברמת היכולת להוציא את הצדק הזה לפועל, זה שאלה אחרת.

אורי אריאל: מתי מתחילים לבנות?

אליהו אוזן: אנחנו תקועים היום, מבחינת מגרשים, אנחנו הולכים לשלם פי ארבע על מגרש לעומת מה שמקובל באזור.

אליהו אוזן: באזור עדיפות, עם החלטת מדינה, אחרי שהמדינה החתימה אותי.

עמירה דותן: אז בסך הכול, אתה בעד המהלך?

אליהו אוזן: מאוד, אני אומר שהוא לתועלת העניין, לתועלת הכסף לא רק לתועלת העניין.

קובי אליעד: אני חושב שבסופו של דבר מסמך העבודה הזה מיישר קו אצל כל האנשים פלוס מינוס, נכון שיש פה הרבה הערות, והרבה רצונות ולא עשו את שיעורי הבית אולי הכי פרטניים על כל דבר, אבל זה שיש מסמך עבודה רציני שמדבר על נקודות, יורד לרזולציות הנכונות, ששם את הכול, זה דבר מאוד חיובי, לדעתי האמירה פה צריכה ללכת קדימה עם זה, זה גם ייתן אופק באיזה שהיא רמה, אנחנו מדברים היום על איזה שהוא אופק, צריכים לשים את האופק הזה למתיישבים מול העיניים, כל אחד מבין שזה לא הולך להיות מחר או מחרתיים, אבל צריך לשים איזה שהם תאריכי יעד, כולל מקדמים קדימה וזה בסוף יתכנס למסמך כזה.

קובי אליעד: הערה אחת שיכולה להיות שגם היה צריך לכנס מסמך נוסף, נפסח, אולי זה נספח של המסמך ההוא שמגדיר בצורה יותר ברורה, חמש, שש או שבע, יעדים מרכזיים ואחרי זה יש את הנספח הזה שמגדיר את כל הרזולציה הקטנה של כל אחד מהסכומים.

אבי פרחן: אליהו אוזן הוא בן הדברים שלו, הוא אמר את העיקר ואני רואה את הדברים, זאת אומרת, הביקורת כמובן, אתם שומעים את הביקורת ואת הקיטורים שלנו, ואתם סופגים כאילו את האש עבור מי שלא נמצא פה.

אבי פרחן: ומה שאני חושב שצריך להתמקד, שאנשים יהיה להם ביטחון ויגמרו את כל ההליכים הבירוקראטיים קודם כל, לפני הכסף, אני לא אוהב שמדברים על כסף, אני יודע מה היה לאלי בית, אני רוצה בית וגם הוא רוצה בית, והיה לו שדה כזה או נחלה כזאת, או חקלאות כזאת, הוא צריך שהממשלה תיתן לו כדי שיוכל לחזור למה שהיה.

אבי פרחן: אלה העקרונות, לא ייתכן מה שדוד סעדון תיאר, שהיה לו בית, לא חשוב איפה, והוא לא יכול להגיע לדירה, זה לא ייתכן.

אבי פרחן: ואם צריך לעשות תיקונים בחוק, אז שיפתחו את החוק, החוק הזה הוא חוק מאמלל.

אבי פרחן: אי אפשר להתמקד ולהגיד, יש חוק ולהינעל על החוק הזה.

אבי פרחן: אתם רואים שנתיים וחצי עדיין אנחנו דשים בכל מיני נושאים שעוד לא הגענו אפילו ליסוד, עוד אין הסכמה איפה יהיה הבית שלי, אולי חלקם יש כבר הסכמה, עוד אין הבנה.

אבי פרחן: למרות שבאמת אני מברך על העשייה שלך.

אבי פרחן: את קבעת שהם יבואו תוך שבועיים, אבל הם לא באו, ישבו בניהם, אפרתי לא הסכים, חזרנו חזרה, מחכים שיתחלף ראש המנהל, אני רוצה לדבר בגדול, לא רוצה לדבר על הבעיה של נווה ים.

אבי פרחן: אבל כשאני קורא את המסמך הזה, ואתה רואה שזה עדיין במשא ומתן, ואין פתרון נראה באופק לגבי קרקעות בתים, עוד משא ומתן ומשא ומתן.

אבי פרחן: נערכו עשרות פגישות עם מנכ"ל משרד החקלאות אך ללא תוצאות.

אבי פרחן: כשמדברים על כסף זה מלכודת, כי מה שיקרה זה שיצא בכותרות, המפונים מבקשים עוד חצי מיליארד שקל.

אבי פרחן: צריך לכפות עליהם לגמור את הדבר הזה, לוח זמנים וגומרים את הכול, מה שהיה לו צריך שיהיה לו.

אבי פרחן: איך זה יהיה?

אבי פרחן: שיעלה שקל מבחינתי, שיתנו לו בחינם.

דורון בן- שלומי: אבי, תגיד רק לעצם העניין, אתה אומר ככה, אתה בגדול בעד, רק מה אתה מבקש בעצם להדגיש, מה אתה אומר?

אורי אריאל: הוא לא דיבר על זה, הוא דיבר, על זה תתקדמו ובשאר הדברים תעזרו לנו לגמור את הבעיות הבסיסיות ביותר.

דורון בן- שלומי: אתה אומר חוץ מהכסף גם צריך לגמור את הבעיות.

אבי פרחן: להפך, לפני הכסף.

דורון בן- שלומי: יותר חשוב לטפל בבעיות המינהל.

אבי פרחן: הבעיות הבסיסיות, לפני הכסף, כי אחרת מדברים על כסף, ישתמשו בזה נגדנו.

עוז קדמין: אני רוצה גם להתייחס למה שדוד סעדון אמר, אני אומר את זה כללית פה, כסף זה כאילו מילת גנאי, אבל מה אפשר לעשות, עם הכסף הזה עושים.

עוז קדמין: אני אומר את זה עקרונית, צריכים לקחת רשימת מטרות ולהגדיר מטרות ואיפה שהוא לתת ביקורת, שיתנו ביקורת איפה שהעניינים זזים נכנסו למשא ומתן, שאנשים יגידו מה הם התקדמו בשבוע האחרון, בשבועיים האחרונים, שיהיה איזה שהוא מישהו שיפקח על העניין הזה שזה בכלל מתקדם.

זאב אלקין: מהמינהלת?

עוז קדמין: מהמינהלת, אני לא יודע מי---

זאב אלקין: ועדת מעקב על מי אתה רוצה לעשות?

דורון בן- שלומי: זאת לא ועדת מעקב, אתה אומר משהו אחר שאתמול עזרא סדן אמר אותו, עוד לפני הכסף יש פה את היעדים שצריך להשיג אותם בזמנים קצובים, בעיקר ביישובי הקבע שזה לא רק כסף, בסוף זה גם פרוצדורות כאלה ואחרות, זמנים לפרוצדורות כדי להקים את יישוביי הקבע, חוץ מאשר יגדירו כסף, מה שבעצם אבי אמר.

זאב אלקין: מעקב פרטני של כל שבועיים, אני לא יודע מי יעשה את זה, נניח ועדת המשנה של עמירה שיכולה לזמן ולדרוש תשובות, אבל אין מנגנון אחר שאני יכול לחשוב עליו.

אורי אריאל: זה הישוב עצמו, ויש את הוועד שבסופו יודע לרכז את הנתונים ולהגיד, אנחנו לא יכולים---

זאב אלקין: לא, הוא רוצה גורם סמכותי.

אורי אריאל: אנחנו לא יכולים לעשות את זה.

אורי אריאל: אי אפשר להגיע עם המדינה להסכם על שכונה בצרפת שהיא תעמוד בלוח הזמנים, כי אין חיה כזאת, אתה מבקש דבר שהוא לא נמצא במדינה שלנו.

דורון בן- שלומי: עזרא סדן, העלה זאת אתמול בפגישה המדוברת עם הנשיא, כשעזרא סדן גם הגיע ואמר, צריך לקחת אחד שיש לו, שהוא מתוך המערכת, שהוא מכיר ובסוף ייתנו לו סמכויות, לא מטעם המינהלת, אלא מטעם ראש הממשלה לתפור בסוף את הדברים---

עוז קדמין: בעניין של הבתים, חקלאות, יש סעיפים שלא נכנסו ברשימה הזאת, יש דברים מסוימים.

עוז קדמין: עקרונית, גם מה שהם בדקו אז, אנחנו לא היינו יכולים לבנות לפני כן, ואת זה אנחנו צריכים לדרוש, זה מחוץ לחוק, זה דבר שיצטרך להתברר בסופו של דבר בבית משפט, כי זה סכומי כסף שבסופו של דבר, אם אתה מקמט את סכומי הכסף של 200-300 דולר למטר בנייה על סך כל הגוש, אז עקרונית מה שאתה עושה, אתה קובר את הכול.

דוד סעדון: לא יצטרכו להתכנס בזה שיצטרכו לוותר על זה, כי הוא עשה כפולות שהכפולות האלה יקברו כל חוק שתעשה.

דוד סעדון: אם אתה תיתן היום עוד אלף דולר על כל מטר, עוד 200 דולר למשפחה על מטר, אתה מגיע למשהו שגובר על הכל.

עוז קדמין: אנחנו הולכים הפוך על הפוך, הרי ההצעה של צבי הנדל, היא מה שנקרא ותק של שנים, לא על מטרז', העיקר שאתה מכניס את הכסף.

עוז קדמין: יש שלוש סקציות, שלוש קטגוריות, שלושה נושאים שעליהם אנחנו דנים, חקלאות, עסקים, פרטי.

עוז קדמין: הפרטי הזה כרגע, אתה אולי עכשיו לא בונה, אתה תבנה בעוד חצי שנה, הוא יבנה בעוד שנה, אני בעוד חודשיים מסיים ומי שבעוד שנתיים, הכסף הזה צריך להימצא אצלך.

אורי אריאל: להערכתנו יהיה צורך באיזה שהוא שלב של המשא ומתן, אם אכן הוא יתנהל ותהיה לו איזה התקדמות, יהיה צורך להגיע לאיזה שהיא פריסה של הפיצויים האלה, למרות שזה לא צודק.

דוד סעדון: כן, אבל זה הולך לפי התחייבות של בנייה, העיקר שזה יהיה מעוגן.

אורי אריאל: על זה אנחנו מסכימים.

אורי אריאל: מה שאנחנו עושים זה ברור, הוא יהיה בעיגון כזה שהמדינה לא יכולה לחזור.

אורי אריאל: עכשיו, הקצב של הגעת הכספים היא לפי התקדמות הבנייה, לפי שנות תקציב, כדי להקל על היכולת להעביר את ההסכמה הזאת , ואני אומר לכם שמניסיון פעם קודמת, זה אולי הדבר שנתן את הפוש האחרון שאפשר את הגמר.

יוסף דיין: היות ואני מייצג גם עסקים וגם את הגולף, לדעתי אם נתחיל מנקודת ההתחלה, זה שיש בנושא של עסקים ויכוח על הסכום, 200-300, זה שחברי הכנסת הגיעו להסכמה פעם אחת, ואנחנו חושבים כאילו ללכת עוד פעם לאותו מסלול, אני חושב שזה לא ילך, זאת אומרת המסלול הזה נכון, ללכת ולהגיד מה שהיה לא טוב, אני חושב שלא יפה כלפיכם וזה לא ילך, אז צריכים דווקא ללכת על הדבר הזה שהוא כולל עסקים וחקלאות.

יוסף דיין: לי ברור כמו שנאמר שחוקים לא ילך, נאמר לי מכולם, שלהצביע זה לא ילך, זה רק בהבנות.

משה ראובן: אם המגמה היא שהחקלאים יעמדו על הרגליים ויחזרו לעסקים שלהם, להקים את החממות ואת העסק, וזו המטרה, אז בשיטה הזו של זה סכום פתיחה ועליו נקזז ואחר כך יהיה גם פריסה של שלוש שנים וכן הלאה, אז אני לא רואה אף חקלאי, עם כל הרצון הטוב ושיחתום על הפיצויים לחזור לחקלאות או לחזור למה שהוא היה, זו משוואה שלא מסתדרת פשוט.

משה ראובן: זה מה שמשתמע מהדברים האלה.

אורי אריאל: זה לא מה שמשתמע, אנחנו מתכוונים להביא את כל מה שכתוב פה באופן מלא, אני לא רואה בזה סכום פתיחה שעכשיו אפשר להוריד עשרה אחוז בשביל המקדמה ואחרי זה, זה מגיע לחמישים אחוז זה גם טוב.

אורי אריאל: בעיניי ואני חושב שליוויתי אתכם, הייתי שותף לדיונים השונים שבהם ירדו לפרטים, אני יודע להגן על המספרים האלה, וכשלא היינו עוד בטוחים במאה אחוז, ביקשנו ביחד את הישיבה באחוזת אור, ואמרנו וביקשנו מדורון ומהוועד, חברים, לכו, תלמדו את המספרים עד האחרון שבהם, קטן כגדול, גדול כקטן, כדי שנוכל להגן עליהם.

אורי אריאל: אני חושב שבכלל מגיע עוד מאה אחוז על כל הסכומים האלה.

אורי אריאל: אני חושב שכמו שזה הוגדר לדודו ואחרים מזמן, אין אפילו תמורה, לא רק שאין פיצוי, וזה לא בסדר.

אורי אריאל: עומדת מולנו השאלה האם אנחנו הולכים על משהו אפשרי שהוא לא מה שרצינו, או שאומרים אנחנו נאבק, אנחנו צריכים לשקול, מה שאנחנו מבקשים מכם עכשיו, זה התנאי, שנוכל לזוז, שלא נלך סתם, הרי אין טעם לבזבז את הזמן שלנו, אנחנו רוצים את טובתכם, גם לא של רענן דינור שיעשה דברים ואז נגיד לו לא.

אורי אריאל: אני חושב שאני יכול גם להגיד אנחנו חברי הכנסת מתכוונים להיאבק על הסכומים האלה, אני לא רואה פה שום סכום שהוא מוגזם, אלא אם יבוא רענן דינור ויוכיח, שגם אתה תסכים, שהייתה טעות, לא ניסינו לגנוב הרי, טעינו.

אורי אריאל: אני אומר לכם שבניהול המשא ומתן הקודם, אביגדור ואני, לא ירדנו לפרטי פרטים לבדוק, היו שם כמה טעויות לא נעימות, של עשרות ומאות מיליוני שקלים שהיה כתוב ככה ועשו ככה.

אורי אריאל: אנחנו לא רוצים לחזור על זה, אנחנו רוצים להגיד, אנחנו לא באנו למסחרה, אלה הדברים, זה מבחינתי אני אומר לכך בצורה הכי ברורה.

מוניק זרביב: אני מנצר חזני וגרה בעין צורים, למרות שאני משתייכת לקבוצה של החקלאים, כי הבעל שלי היה חקלאי, ואפשר להגיד שבשלוש השנים האחרונות, לא עזרו לנו, והבעל שלי באופן אישי הקים משק באופן אישי בנתיב העשרה, שכל המשק באמת הוקם מהכסף הפרטי , לא קיבלנו שום עזרה מהמדינה, להפך, איפה שהיו יכולים לשים לנו רגל אז שמו לנו רגל.

מוניק זרביב: אבל הבעל שלי כרגע עובד ומתפרנס .

מוניק זרביב: אז בוודאי שמבחינת החקלאות היום יש לנו בעיות.

מוניק זרביב: אבל בכל מקרה אני רוצה להיות אופטימית.

מוניק זרביב: ויכול להיות שבאמת המהלך הזה יוכל לתת לנו מענה ויוכל לפתור את הבעיות.

מוניק זרביב: כי כבר שלוש שנים עברו וכרגע אנחנו מתקרבים כמעט כולם בישוב שלי בכל מקרה, אנחנו כולנו מתקרבים לגיל שישים, ונחזור לעבודה, להיות חקלאי, לבנות בית בכלל, אני לא יודעת מתי זה יקרה.

מוניק זרביב: אז אני מקווה שבאמת המהלך הזה יהיה לטובתנו ונוכל להתקדם.

דורון בן- שלומי: אני נמצא במקום שאני נמצא בו מבחינת הקשר מול כנסת והממשלה, חמישה חודשים, התחושה שלי לא טובה, למרות שאני אומר שוב, בטוח בכל דבר, ואתם יודעים מה, אני גם בטוח בעוד משהו, שאם נמשיך עוד עשר שנים להיאבק ללא הפסקה, גם בסוף נגיע.

דורון בן- שלומי: השאלה לאיפה אנחנו מפנים את האנרגיות ולאיפה אנחנו מפנים את המחשבה, אם כל הזמן אנחנו רק נפנה אותה רק לכמה כסף או שאנחנו נמשיך הלאה.

דורון בן- שלומי: אין לנו כל הזמן שבעולם, הנחת העבודה שהובילה אותנו, הזמן עובד לרעתנו, ולכן אנחנו צריכים ללכת על מהלך קצר.

דורון בן- שלומי: לכל אחד יש את הקווים האדומים, אבל מצד שני, חייבים לנסות, בדרך האחרת לא הולך.

דורון בן- שלומי: ישר כוח גדול גם לאנשי כפר דרום שהקרווילות החדשות נחתו, יישר כוח על החוק.

דורון בן- שלומי: זה עסק שזז על קרווילות, היה צורך בכאלה איומים ובכאלה מלחמות וחתימות על הסכמים שהם לא רצו כדי להתקדם על קרווילות.

דורון בן- שלומי: וסיפור יישוביי הקבע, אנחנו לא שם ולכן אני אומר הזמן לרעתנו, אנחנו חייבים ללכת על מהלך קצר, מאסיבי, עם הרבה עצמה שלנו, הרבה עצמה של חברי כנסת.

זאב אלקין: בנושא של הזמן, יכול להיות שאורי פה יחלוק עליי, אבל אני אגיד לכם את תחושתי, אני חושב שהזמן לא לטובתכם משני כיוונים, מצד אחד לגבי אנשים, כי כל דקה שעסק נסחב, הנזק יותר גדול מאולי מהתועלת.

זאב אלקין: אבל הזמן לטובת

זאב אלקין: כם גם כאן, שהתחושה שלי בבית הזה, לא יודע מה אורי מרגיש, אבל היכולת לגייס חברי כנסת, מה שנקרא מכל קצוות הבית, אופוזיציה זה לא חכמה, אבל לגייס את השמאל או לגייס חבר כנסת מהקואליציה לנושא הזה, זה הולך ויורד, כי יש באופן טבעי, יש עוד נושא ועוד נושא ואנשים כבר, לפחות לפי תחושתי, מרגישים פחות מחויבות.

זאב אלקין: זה לא מה שהיה לפני שנתיים כשהכנסת הזאת התחילה לעבוד, ולכן אני כן מסכים עם דורון שצריכים ללכת למסע אינטנסיבי, גם מלווה תקשורתית כדי להחזיר את הנושא לסדר היום, לנסות להגיע לסיכום טוטאלי ולסגור את זה שם, כי אחרי כל קרב שאתה מצליח, היכולת שלך לגייס אנשים לקרב הבא היא הולכת ויורדת, כי אומרים, רגע, עוד לא פתרנו, וכבר פעם אחת באנו כבר, כל הזמן זה יותר ויותר קשה חוץ מאלה שתמיד יהיו שם.

אורי אריאל: הזמן עובד רק לרעתנו, אין שום נקודה בשום מרחב או תחום או מה שאתם רוצים שמישהו הראה לי שהזמן עובד לטובתנו ולכן צריך להזדרז, אני לא מדבר על חיפזון, להזדרז צריך.

אורי אריאל: אנחנו נשתדל, חברי הכנסת, אחרי שקיבלנו מכם את האור הירוק הכללי, לנסות להניע את זה, הכול בתיאום עם הוועד, אני מעריך שיהיו פגישות עם הוועד, יהיו פגישות בלי הוועד וכל אחד פה כבר עבר את הלשכה של רענן, איתם, בלעדיהם, אנחנו מתעקשים, אז יהיו בהתחלה, אחרי זה, אף אחד לא חדש, אבל בוודאי שמבחינתנו הכול ייעשה בתיאום מלא, לא פחות ממלא של מאה אחוז אתכם.

אורי אריאל: אנחנו שליחים שלכם ולא הפוך.

אורי אריאל: אני מבקש גם לא ליצור ציפיות שאין להם מקום כרגע עד שלא תהיה הפגישה הראשונה לפחות שבה יגידו יש על מה לדבר, כרגע יש לנו ידיעה כזאת מעמירה שדיברה עם ראש הממשלה.

אורי אריאל: אנחנו נבחן את זה, נעשה את זה בהקדם, כמובן בעזרת עמירה, זאב, חברים אחרים, אנחנו מנסים כפי שאתם יודעים לשתף רוחב גדול מאוד של ח"כים מכל הסיעות ומכל הגוונים ויש בעניין הזה כן יותר נכונות לשיתוף פעולה.

אורי אריאל: ואני מקווה שנוכל להביא באמת איזה שהוא דבר שהוא ייתן את התשובה האפשרית כפי שנסכם אותה ביחד.