ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 378, 2008-02-12 15:00

יצחק גלנטי: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

יצחק גלנטי: אבקש מחבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב להציג את הצעת החוק.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש.

סטס מיסז'ניקוב: לדעתי, הצעת החוק היא מאוד קלה לביצוע וגם מאוד צודקת.

סטס מיסז'ניקוב: היום סיבת התמותה מספר אחד בעולם המערבי היא דום לב.

סטס מיסז'ניקוב: 95% מהלוקים בדום לב אינם שורדים.

סטס מיסז'ניקוב: אני לא מתיימר להיות רופא, אבל אני יודע שבדום לב לפעמים שבריר שנייה קובע בין חיים לבין מוות.

סטס מיסז'ניקוב: בן אדם יכול לקבל דום לב במקום ציבור, בו אין נגישות לעזרה ראשונית מידית, לרופא, לחובש או לתחנת מד"א.

סטס מיסז'ניקוב: המוות יכול להתרחש מיד.

סטס מיסז'ניקוב: בהצעת החוק הנוכחית, מוצע שמכשירי דפיברילציה יוצבו במקומות ציבוריים ובמקומות הומי אדם: בקניונים, אצטדיונים וכו'.

סטס מיסז'ניקוב: המחקרים הצביעו על כך שבמקומות בהם הוצבו המכשירים עלה שיעור של ההחייאה המוצלחת ב-75%.

סטס מיסז'ניקוב: כבר לפני כמה שנים גובשה המלצה חד משמעית על ידי המועצה הלאומית למניעה וטיפול במחלות לב וגם על ידי איגוד הקרדיולוגים, להציב את המכשירים האלה במקומות ציבוריים.

סטס מיסז'ניקוב: אני מבין, שההפעלה של אותם המכשירים היא מאוד קלה.

סטס מיסז'ניקוב: נדרשת הכשרה פשוטה לאנשים שיפעילו את המכשירים האלה.

סטס מיסז'ניקוב: יש לי כמה הצעות להמשך הדיון, איך אנחנו יכולים עוד יותר לייעל את הטיפול.

סטס מיסז'ניקוב: אדם שקיבל התקף וטופל במכשיר הזה, צריך להמשיך ולקבל טיפול המשכי.

סטס מיסז'ניקוב: צריך לתת את הדעת על כך כאשר אנו מחוקקים את החוק.

סטס מיסז'ניקוב: כרגע, מהות הצעת החוק היא לעגן בחקיקה שיוצבו מכשירים כאלה בכל המקומות הציבוריים, כדי לתת מענה למקרים של דום לב.

יצחק גלנטי: האם חה"כ אלדד רוצה להוסיף דברים?

אריה אלדד: מי שהציע את הצעת החוק הזו לקבוצת חברי כנסת, הציע אותה גם לי.

אריה אלדד: היה חוסר תיאום בינינו, אחרת זה היה מוגש כהצעת חוק אחת.

אריה אלדד: אני מניח, שנאחד את ההצעות להצעת חוק אחת.

אריה אלדד: אין צורך להכביר במילים על חשיבות המכשור הזה וההטמעה שלו במקומות ציבוריים.

אריה אלדד: אני מציע שנתקדם עם עבודת החקיקה.

יצחק גלנטי: אבקש את נציג משרד הבריאות לומר את דבריו.

מיכאל דור: בישיבות הקודמות בנושא בוועדת מדע חזרתי ואמרתי, שאנו נשמח אם זה יבוצע.

מיכאל דור: אנחנו תומכים בהצעת החוק, אבל אנו מבקשים להבהיר שאין מתנות חינם ולהצעת החוק הזו יש עלות.

מיכאל דור: אנחנו רוצים לוודא, שנקבל את המקורות התקציביים להצעת החוק הזו, כיוון שהשמיכה שלנו היא קצרה מאוד וכל תוספת של ציוד או תרופות מחייבת משאבים נוספים.

יצחק גלנטי: האם כבודו יכול לתת נתונים לגבי המשאבים המבוקשים על ידכם?

מיכאל דור: אני יכול לתת הערכה זעירה.

מיכאל דור: אנו מדברים על מקומות מקבלי קהל, אנו מדברים על כך שעל מרבית המקומות החוק יחול בלי שהמשרד הממשלתי יצטרך לכסות אותם.

מיכאל דור: אנו נשארים עם קבוצה מצומצמת יחסית, כמו טיפות חלב או לשכות בריאות מחוזיות.

מיכאל דור: בבתי החולים יש את המכשור הזה.

מיכאל דור: אני מדבר על 5,000,000 שקלים.

סטס מיסז'ניקוב: על פי הערכה תקציבית של אגף התקציבים, שהסתמך על נתונים של משרד הבריאות, מדובר בפחות מ-4,000,000 שקלים.

מיכאל דור: אני קונה את הערכה הזו.

סטס מיסז'ניקוב: זה מה שנמסר.

יצחק גלנטי: אני מבין, שההתייחסות התקציבית שלך היא רק לגופים של משרד הבריאות ולא לגופים ממשלתיים אחרים.

מיכאל דור: האוצר צריך לזכור, שבסניפי מס הכנסה שמקבלים קהל צריך גם כן לשים מכשור כזה.

אריה אלדד: היום הדלפקים החדשים של מס הכנסה באים עם דפיברילטור מובנה.

יצחק גלנטי: אני מבקש לשמוע את נציגות מגן דוד אדום.

נתן קודינסקי: אנחנו במשך שנים רבות משתמשים במכשירים האלה, ואנשי המקצוע יסכימו שאלה מכשירים שמצילים חיים.

נתן קודינסקי: שנים רבות ניסינו לדחוף את הנושא הזה בכל מיני דרכים.

נתן קודינסקי: אני שמח שזה הגיע לכאן היום.

נתן קודינסקי: חשבנו להכניס אותו בחוק רישוי עסקים.

נתן קודינסקי: כמו שמחייבים כל מקום ציבורי להתקין מתקנים לכיבוי אש, יש לחייב גם התקנת מכשירים אלה במקומות הומי אדם.

נתן קודינסקי: דום לב הוא הגורם מספר אחד למוות של אנשים.

נתן קודינסקי: התשובה היא החייאה מיידית.

נתן קודינסקי: ככל שאותו מכשיר יהיה זמין יותר, אנחנו נוכל לשפר את שרשרת ההישרדות של החולה.

נתן קודינסקי: זה מוכיח את עצמו יומיום, ובכל העולם זה הולך ותופס תאוצה.

נתן קודינסקי: חשוב שזה ייכנס לתוך המערך הציבורי גם במדינת ישראל.

נתן קודינסקי: אני לא מדבר על בתי החולים, אלא על המקומות שהם מחוץ לבתי החולים.

יצחק גלנטי: ציינת כי יש כבר מכשירים הנמצאים בשימוש.

נתן קודינסקי: חלקם הגדול נמצא במד"א, 350 מכשירים, כאשר בכל משמרת פעילה יש 120 מכשירים.

יצחק גלנטי: כלומר, מדובר על מכשירים שנמצאים בכלי הרכב.

נתן קודינסקי: כן.

נתן קודינסקי: באמבולנסים שהם ניידות טיפול נמרץ יש מכשירים מתקדמים ולא עליהם אני מדבר.

נתן קודינסקי: אני מדבר על האמבולנסים הלבנים הרגילים.

יצחק גלנטי: האם זה לא פוסט פקטור?

יצחק גלנטי: הרי מזעיקים אתכם למקרה מסוים, ואז אתם מגיעים עם המכשור למקום.

נתן קודינסקי: נכון, אבל אנחנו הגברנו את המערך של הכוננים.

נתן קודינסקי: יש לנו כוננים מתנדבים עם קטנועים ואופנועים, שהם יכולים להגיע הרבה יותר מהר מאשר אמבולנס עם המכשיר.

נתן קודינסקי: ככל שנקדים, נציל יותר חיים.

יצחק גלנטי: האם יש אמבולנסים שאין להם מכשיר כזה?

נתן קודינסקי: כל אלה הנמצאים במשמרת מצוידים במכשיר.

נתן קודינסקי: ישנם גם מוסדות ומפעלים שרכשו את המכשיר הזה.

נתן קודינסקי: למשל, חברת התעופה אל על משתמשת במכשיר הזה.

נתן קודינסקי: כל מטוס מצויד במכשיר כזה, כאשר כל הצוות עובר קורס החייאה באמצעות המכשיר.

נתן קודינסקי: אני יודע שהם כבר השתמשו במכשיר כמה פעמים.

נתן קודינסקי: אני לא יודע כמה פעמים הם הצילו חיים, אבל אני יודע שזה קרה.

נתן קודינסקי: בטיסה טרנס אטלנטית אין זמן לנחיתות, ולכן צריכה להיות תשובה מידית באמצעות מכת חשמל.

יצחק גלנטי: חבל שאין לך נתונים.

נתן קודינסקי: אני לא איש אל על, ולכן אין לי נתונים.

נתן קודינסקי: אני יכול לתת לך נתונים על מד"א.

יצחק גלנטי: אבל זה לא מרכז שבו יש התקהלות.

יצחק גלנטי: מד"א מגיעה אחרי שקוראים למד"א.

נתן קודינסקי: נתונים של גורמים חיצוניים אין לי, אבל פרופ' בטלר יכול לספר על האנשים שמגיעים אליו לא דרך מד"א.

נתן קודינסקי: לגבי המכשיר – אני רוצה להדגיש כי חשוב מאוד רצף הטיפול.

נתן קודינסקי: אנו מבקשים שיהיה רצף טיפולי.

נתן קודינסקי: כאשר אני מגיע היום לשטח, אני מסוגל להתחבר מידית לכל מכשיר של מד"א.

נתן קודינסקי: בכנסת יש שני מכשירים כאלה, שהם על תקן מד"א.

נתן קודינסקי: אם ניידת טיפול נמרץ תגיע לכאן וכאן תתחיל החייאה, רצף הטיפול יהיה משלים וחד משמעי.

יצחק גלנטי: אתה דיברת על תקן מד"א.

יצחק גלנטי: האם למשרד הבריאות יש תקן אחר מזה של מד"א?

מיכאל דור: לא.

מיכאל דור: אנחנו משתפים פעולה.

מיכאל דור: לא פרסמנו תקן משלנו.

נתן קודינסקי: מה זה רצף טיפולי?

נתן קודינסקי: זה להתחבר מהר, לקרוא מהר את נתוני המכשיר ולהפעיל טיפול כזה או אחר.

נתן קודינסקי: ברמת הבסיס מדובר במכשיר מאוד פשוט.

נתן קודינסקי: כאשר יש מקרה של דום לב, המכשיר מנחה אותך: "קרא לעזרה עכשיו.

נתן קודינסקי: הסר כל ביגוד מחזהו של המטופל.

נתן קודינסקי: מאבחן קצב הלב.

נתן קודינסקי: שוק אינו מומלץ.

נתן קודינסקי: בדוק נשימה".

נתן קודינסקי: אם מדובר במצב בו שוק מומלץ ההנחיות יהיו אחרות: "אם המטופל אינו נושם, בצע עיסויי לב והנשמות".

נתן קודינסקי: המכשיר מנחה אותנו שלב אחרי שלב בביצוע פעולות ההחייאה, כאשר מד"א בדרך.

נתן קודינסקי: זה מציל חיים.

קריאה: מה עלותו של מכשיר כזה?

נתן קודינסקי: בערך 2,000 דולר.

יצחק גלנטי: זה כאשר אתם קונים אותו בכמות גדולה.

נתן קודינסקי: המחיר הוא 2,000 דולר גם לצרכן.

יצחק גלנטי: מה עלות התחזוקה של המכשיר הזה?

נתן קודינסקי: כמעט אין לו תחזוקה, כי הסוללה מחזיקה 5 שנים.

נתן קודינסקי: צריך לעשות בקרות מדי פעם, אבל לא מעבר לזה.

נתן קודינסקי: בשדות התעופה בארצות הברית המכשיר הזה קיים כל 300 מטר.

נתן קודינסקי: כל 300 מטר זה אומר 2-3 דקות זמינות של מכשיר, וזה מאוד חשוב.

נתן קודינסקי: אם יגיעו למכשיר אחרי רבע שעה, אין לזה כל ערך.

נתן קודינסקי: אני מדבר על זמני תגובה קצרים.

נתן קודינסקי: ככל שנקצר אותם, זה יעזור.

יצחק גלנטי: מה קורה אם משתמשים במכשיר הזה שימוש לא תקין?

נתן קודינסקי: לא יקרה שום דבר.

נתן קודינסקי: המכשיר הזה יודע לזהות רק הפרעת קצב אחת מסוג קבוצת דום לב, שזה פרפור חדרים.

נתן קודינסקי: אם הוא לא יזהה אותו, הוא לא ינחה להפעיל שום דבר.

יצחק גלנטי: כלומר, אין חשש מגרימת נזק שלא במתכוון.

מיכאל דור: זה גם עבר בקרת איכות.

שמרית שקד: אם אדם מתמוטט, איך יודעים אם צריך לטפל בו במכשיר או שהוא רק התעלף.

אריה אלדד: תחברי אותו למכשיר, והוא יגיד לך.

אריה אלדד: אם מדובר באדם שרמת הסוכר שלו נמוכה אבל הלב שלו בסדר, הוא יגיד לך לעזוב אותו.

נתן קודינסקי: יכול להיות מצב שלחולה יהיה דום לב עם הפרעת קצב מסוג אחר.

נתן קודינסקי: במקרה כזה המכשיר יגיד לך להמשיך בהחייאה.

נתן קודינסקי: אין צורך לתת מכת חשמל בהפרעת קצב מסוג אחר.

יצחק גלנטי: כלומר, המכשיר מסוגל להבחין ברמות שונות של פעולה לא תקינה של הלב.

שמרית שקד: האם יכול להיות שאדם יתמוטט ברחוב לא בגלל דום לב?

מיכאל דור: כן.

מיכאל דור: כפי שהציג פרופ' אלדד, יהיה דופק, המכשיר יזהה את זה ולא יעשה כלום.

נתן קודינסקי: הוא יאמר לנו: לא מומלץ לבצע שוק.

אלכסנדר בטלר: אני אדבר בשם המועצה הלאומית לקרדיולוגיה, שאני עומד בראש ולפני יותר מחמש שנים התחילה את התהליך שבסופו המסמך שעליו מתבססות המלצות החוק.

אלכסנדר בטלר: הדברים המרכזיים שעמדו במרכז הרצון שלנו לדחוף את התהליך הזה, הוא שהמכשיר הקטן והזול הזה פותח.

אלכסנדר בטלר: אני רוצה לדבר עכשיו על תומכי הלב.

אלכסנדר בטלר: היום מכניסים לעשרות אלפי אנשים כאלה תומכים, וזה עולה בערך כמו מכשיר כזה.

אלכסנדר בטלר: שאלת לגבי נתונים.

אלכסנדר בטלר: לפי סקר שנעשה על ידי מד"א והאיגוד הקרדיולוגי מצביע על כך, שלמד"א לוקח 9-10 דקות להגיע למי שיש לו דום לב.

אלכסנדר בטלר: אנחנו יודעים שלאחר כמה דקות, וזה תלוי בגילו של האיש, זה הזמן בו אפשר להציל מבלי שייגרם נזק בלתי הפיך לאותו אדם.

אלכסנדר בטלר: כל דקה של אחור גורמת לירידה של 10% בשרידות של אותו חולה.

אלכסנדר בטלר: אנחנו לא מדברים רק על שרידות, אלא גם על נזק נוירולוגי ואנחנו יודעים מהי המשמעות הכלכלית לחברה ולמערכת הבריאות של אלה ששורדים עם נזק נוירולוגי.

אלכסנדר בטלר: אנחנו יודעים ממחקרים לא מעטים שנעשו במטוסים, בשדות תעופה ובבתי קזינו, שאנו מעלים את השרידות של החולים מ-5% ל-30%-70% באמצעות המכשיר.

אלכסנדר בטלר: לכן, כל האמצעים האלה שקיימים במד"א הם חשובים, אבל אנחנו לא מצליחים להגיע באמצעותם לרוב האנשים בזמן ולתת את ההחייאה המתבקשת באותו רגע.

אלכסנדר בטלר: בהתחשב בכך שמדובר במכשיר ידידותי, זול, קטן, קל לאחזקה ומאוד אמין, אין שום סיבה שבכל מקום שבו יש קהל לא יהיה המכשיר הזה.

אלכסנדר בטלר: הייתי אומר יותר מזה, אני חושב שגם בבתים משותפים צריכים להחזיק במכשיר הזה.

אלכסנדר בטלר: זו הוצאה כמו זו שמוציאים על הרבה מאוד מכשירים חשמליים, שאנשים קונים לעצמם.

אלכסנדר בטלר: אנחנו רואים במכשיר הזה דבר שצריך להיות נגיש, על מנת להקטין את המוות הפתאומי.

אלכסנדר בטלר: הבעיה הגדולה ביותר של תמותה, היא דום לב.

אלכסנדר בטלר: בארצות הברית מדובר על בין חצי למיליון איש בשנה.

אלכסנדר בטלר: במדינת ישראל מדובר על אלפים רבים של אנשים.

אלכסנדר בטלר: אם נצליח כתוצאה מפריסה כזו להציל כמה עשרות אנשים בשנה, זו השקעה מוצדקת.

יצחק גלנטי: האם לדעתך ניתן להעביר קורס לשימוש במכשיר הזה לאיש אבטחה ממוצע, מבלי שזה דורש השכלה אקדמית, וכך להקל על המערכת הציבורית או הפרטית, כמו קניון?

אלכסנדר בטלר: כן, וזה גם נבדק.

אלכסנדר בטלר: המחקר שבדק סטודנטים לרפואה מול חסרי השכלה, מצא שלא היה שום הבדל בתפיסה או ביכולת.

אלכסנדר בטלר: אין שום בעיה להשתמש בזה.

אלכסנדר בטלר: זה מכשיר מאוד ידידותי.

יצחק גלנטי: המכשיר אכן נראה ידידותי, אבל איך אנו מתגברים על מכשול השפה?

יצחק גלנטי: אולי הוא ידבר בכמה שפות?

אלכסנדר בטלר: אין לנו זמן לכמה שפות.

אלכסנדר בטלר: אפשר להתאים את המכשיר לשפות שונות, אבל לא הייתי רוצה להיות במצב שבו יתחילו לחפש את השפה הרצויה.

אלכסנדר בטלר: אני הייתי הולך על עברית, ובעתיד חושב הלאה.

אלכסנדר בטלר: בניגוד לדיפיברילטורים הלא אוטומטיים שנמצאים בבתי חולים, כל היופי של המכשיר זו האוטומציה.

יצחק גלנטי: האם המכשיר הזה מיוצר על ידי יצרן אחד או שיש מגוון יצרנים?

אלכסנדר בטלר: יש מגוון יצרנים.

יצחק גלנטי: כלומר, ניתן להמליץ על מגוון מכשירים כאלה, שמבצעים את אותה פעולה באותה רמת אמינות.

אלכסנדר בטלר: כאן משרד הבריאות יצטרך להיות הגוף שיפקח.

מיכאל דור: אני הייתי מצטרף למה שנתן אמר קודם:

מיכאל דור: בתנאי שיעמדו בתקן מד"א.

יצחק גלנטי: כלומר, תקן מד"א מקובל על משרד הבריאות.

אריה אלדד: צריך שיהיה ברור, שהחוק הזה לא בא לקדם מכשיר ספציפי של יצרן ספציפי עם אינטרס כלכלי מסוים.

יצחק גלנטי: זו בדיוק היתה מטרת השאלה שלי.

יצחק גלנטי: אני חששתי, ששם המכשיר הוא שמו של יצרן מסוים.

אריה אלדד: לא, הוא מתאר פעולה.

יצחק גלנטי: זה לא שם מסחרי.

סטס מיסז'ניקוב: אתה מאוד יסודי, אדוני היו"ר.

מיכאל דור: משרד הבריאות יהיה זה שיפרסם את זה, וזה לאחר תיאום עם מד"א.

יצחק גלנטי: אני הייתי רוצה שתפרטו מה זה תקן מד"א.

נתן קודינסקי: סטנדרט הציוד שלנו הוא ברמה ארצית.

נתן קודינסקי: אנו בודקים כמה דברים: האם המכשיר עומד בדרישות ארגון הבריאות העולמי, האם הוא עומד בדרישות ארגון הבריאות האירופאי, והאם הוא מומלץ על ידי ארגון הלב האמריקני.

נתן קודינסקי: בשנת 2000 ארגון הלב האמריקני שינה את הקו המנחה שלו, ובשנת 2005 שינה שוב את הקו המנחה שלו.

נתן קודינסקי: אנחנו חייבים להיות תמיד מותאמים לפרוטוקול הטיפולי במצב הספציפי.

נתן קודינסקי: מד"א מקפיד שהציוד שלו יעמוד בתקנים האלה, כך שנוכל לשנות פרוטוקולים, נוכל להיות מחוברים לתקנים שהם תקנים של משרד הבריאות, תקני המשרד לבטיחות וגאות, ולעמוד ברצף הטיפול.

נתן קודינסקי: חשוב לי שהמכשיר בקריית שמונה יוכל להתחבר למסוק של חיל האוויר, כך שיהיה רצף טיפולי.

יצחק גלנטי: יש לי שאלה נוספת.

יצחק גלנטי: על פי הניסיון שלכם במד"א, איזה מקומות מועדים לאותה פורענות המחייבת את השימוש במכשיר הזה?

נתן קודינסקי: רוב המחקרים מצביעים על כך שרוב מקרי דום הלב מתרחשים דווקא בבית.

נתן קודינסקי: עם זאת, לא מעט לא מקרים מתרחשים מחוץ לכותלי בית החולים, שאותם היינו יכולים למנוע אם זמינות המכשיר היתה 3-4 דקות מרגע שהתמוטט אותו אדם.

יצחק גלנטי: אתה היית יכול לציין מקומות כמו מכוני ספורט, בריכות שחייה, בתי אבות וכו', ולא אמרת זאת.

אלכסנדר בטלר: ההצעה כאן מבוססת על הספרות, שבה נבדק איפה במקומות ציבור קורים המקרים בשכיחות יותר גדולה.

יצחק גלנטי: אני קורא פה שזה קורה בין היתר בתחנת רכבת.

יצחק גלנטי: בתחנת עתלית אולי שתי רכבות ביום עוברות.

יצחק גלנטי: אולי עולים שם 5-10 נוסעים.

יצחק גלנטי: האם הייתם ממליצים במקום כזה גם כן להציב את המכשיר?

יצחק גלנטי: אני חושב, שצריך לתת מגבלות מסוימות.

מיכאל דור: לא.

מיכאל דור: אנו מדברים על מקומות בהם יש יותר מ-500 איש.

יצחק גלנטי: מה זה 500 איש בתחנות רכבת?

יצחק גלנטי: מה זה 500 איש, ביום, בשבוע, בשנה?

סטס מיסז'ניקוב: זה יהיה בתקנות.

סטס מיסז'ניקוב: אי אפשר לבנות מטריציה בתוך הצעת החוק.

אריה אלדד: זה יכול להיות מכשיר לצמיחה כלכלית, כי אנשים יעדיפו להיות בקניון יותר מאשר בבית.

אריה אלדד: אני מציע, לא להתייחס בלשון החוק למד"א, אלא ליחידה לאביזרים של משרד הבריאות.

אריה אלדד: משרד הבריאות הוא גוף התקינה, הגוף שאנחנו יכולים להסתמך עליו ולא מד"א.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה לומר משהו לגבי תחולת החוק.

סטס מיסז'ניקוב: אני חושב, שעל החוק להיכנס לתוקפו תוך 60 ימים מיום קבלת חוק זה, אחרת עלול להיווצר מצב שבו משרד הבריאות יעבוד על התקנות הישנות, דבר שירוקן את החוק הזה מתוקפו.

ראובן קוגן: מיום סיום התקנות.

סטס מיסז'ניקוב: זה לא משנה, העיקר שזה יותקן.

סטס מיסז'ניקוב: בנוסף, יש צורך בהוספה של סעיף פטור מחבות משפטית למי שהשתתף בתהליך ההחייאה, וזה על בסיס חוק "לא תעמוד על דם רעך".

אריה אלדד: השאלה היא, האם אנו צריכים הפניה לחוק "לא תעמוד על דם רעך", או שיש לו חלות כללית על מתן עזרה.

שמרית שקד: חוק "לא תעמוד על דם רעך" חל על במקרה של נסיבות פתאומיות.

שמרית שקד: אם יש לאדם מסוים חובה להכין את המכשיר והוא לא הכין אותו כמו שצריך, אז יחול החוק.

שמרית שקד: אם אדם לא תחזק את המכשיר כמו שצריך או לא מינה אחראי, אז יכולה לקום עליו חובה נזיקית.

סטס מיסז'ניקוב: מה קורה אם אדם פעל לפי מה שאמר לו המכשיר, והמכשיר טעה בדיאגנוזה?

שמרית שקד: אני חושבת שאז חל חוק "לא תעמוד על דם רעך", אבל אני רוצה לבדוק את זה שוב.

נתן קודינסקי: כבוד היו"ר, אנו מפעילים את המכשיר הזה ואין טעויות.

נתן קודינסקי: עוד לא ראיתי הפעלה שלו עם טעות.

נתן קודינסקי: אין לו טעויות.

סטס מיסז'ניקוב: לא סתם אמרתי שצריך להיות מעקב אחרי שאדם קיבל שוק חשלי אחרי דום לב.

סטס מיסז'ניקוב: יכול להיות שכדאי להוסיף סעיף מיוחד שיאמר: לרבות מתן אפשרות להתקשר עם גופי הצלה, עם סיוע רפואי ומוקדים רפואיים.

אריה אלדד: לא הבנתי.

אריה אלדד: אין מצב שאדם קם והולך אחר כך.

סטס מיסז'ניקוב: אני לא מדבר על אותו אדם.

סטס מיסז'ניקוב: נניח שאתה ביצעת את השוק החשמלי באותו אדם שקיבל דום לב.

סטס מיסז'ניקוב: מה קורה אחר כך, חוץ מזה שאתה מזמין אמבולנס?

סטס מיסז'ניקוב: צריך שתעמוד לך חובה להתקשר למוקד מצוקה או למוקד סיוע רפואי.

יצחק גלנטי: כלומר, לחייב את המפעיל בפעולת המשך.

נתן קודינסקי: למדינת ישראל גוף הצלה שנקרא מגן דוד אדום.

נתן קודינסקי: הטלפון שלו הוא 101.

נתן קודינסקי: כאשר קורה מקרה כזה יש שרשרת הישרדות.

נתן קודינסקי: כאשר יש אירוע כזה, יש להתקשר ל-101 אין צורך לחפש גופים שיבואו ויסייעו לנו.

מיכאל דור: לצוות מד"א יש הנחיות קבועות לאחר החייאה.

יצחק גלנטי: כלומר, בתהליך ההדרכה של השימוש במכשיר נכללות גם הנחיות בנוגע להמשכיות הטיפול.

יצחק גלנטי: זה יחייב את אותו מפעיל, שקיבל הסמכה מכם לתפעל את המכשיר.

ארז אלראי: החוק הוא מבורך, למרות שלנו אין אינטרס עסקי בו.

ארז אלראי: התוספת שדובר עליה בנושא של מוקדים רפואיים, היא חשובה.

ארז אלראי: ישנם מקרים לא פחות מסובכים שקורים במהלך חיי היומיום במקומות ציבוריים.

ארז אלראי: מקרה שבו ההחייאה היא לא החייאה שתצטרך דפיברילציה, שאדם עובר מסוג החייאה אחד לשני וכו'.

ארז אלראי: החיבור למוקד רפואי כלשהו, מוקד שבו יש אחיות או רופאים, מוקדם שיודע לתת הנחיה לאותו אדם שעבר הכשרה איך להשתמש במכשיר, הוא הכרחי.

ארז אלראי: מאחר וזה יקרה פעם בחמש שנים או עשר שנים, אם בכלל, סביר להניח שהוא לא יזכור יותר מדי.

ארז אלראי: הדבר הראשון שיהיה עליו לעשות, הוא להתקשר למוקד בו יהיה איש מקצוע שיאמר לו מה לבדוק בנוסף למכשיר.

ארז אלראי: התוספת של עלות מוקד כזה תהיה 20-30 שקלים לחודש.

ארז אלראי: התוספת הזו היא מאוד משמעותית לחיי אדם יחד עם דפיברילטור.

ארז אלראי: מניסיוני, ההנחיות שאנו נותנים בטלפון לבני משפחה, הן מהותיות.

ארז אלראי: אם במד"א יהיו אחות או רופא, זה בסדר.

ארז אלראי: אני חושב, שמד"א יכולה בהחלט להתמודד עם זה.

אריה אלדד: זה לא החוק הזה.

אריה אלדד: זה נושא חדש.

אריה אלדד: אני מציע, שתגיש הצעה למישהו שירצה לקדם אותה.

אריה אלדד: לא כדאי לקחת טרמפ על הדפיברילטור כדי להקים מוקד ייעוץ לאומי.

אריה אלדד: זה חשוב וראוי לדיון, אבל זה נושא חדש.

אריה אלדד: נציג האוצר מיד יגיד, שזה נושא חדש ולא לזה הסכימה הממשלה.

יואב בכר: אני רוצה לומר, שקשה להתנגד לחוק כזה.

יואב בכר: הנושא הוא מאוד חשוב, אבל יש לנו כמה הערות.

יואב בכר: הנושא הראשון הוא העלות.

יואב בכר: כל מלון יצטרך לקנות מכשיר ב-2,000 דולר, ולכן מדובר ב-2,000,000 שקלים לכל מלונות ישראל מעל 100 חדרים, לפי ההצעה.

יואב בכר: אני לא יודע כמה זמן לוקחת ההכשרה.

יואב בכר: אפילו אם מדובר בהכשרה מצומצמת וקצרה, צריך להבין שעל מנת שמלון יוכל לעשות זאת הוא צריך עשרה אנשים שיהיו מוכשרים לזה במלון, כי מדובר במשמרות ובעבודה מסביב לשעון במשך 31 יום.

יואב בכר: יש פה עלות בסדר גודל של מיליון שקלים.

יואב בכר: כל פעם אנו מקבלים עוד ועוד מטלות.

יואב בכר: בנוסף, חייבת להיות מצוינת האחריות.

יואב בכר: אם תהיינה טעויות ויש סכנה לתביעות, אנו מבקשים להכניס סעיף שיבהיר זאת.

יואב בכר: אנשים יוכלו להגיד שהם לא מוכנים לעבור את ההכשרה, כי הם חוששים שמא יקרה משהו והם יעמדו בפני תביעות.

יואב בכר: בהצעת החוק מדובר על מקומות ציבוריים, בהם יש 500 עובדים או לקוחות.

יואב בכר: אנו חושבים, שצריך להשוות את זה גם למלונות.

יואב בכר: למה מדברים על 100 חדרים?

יואב בכר: הייתי משנה את זה לפי כמות עובדים ואורחים, או מעלה את זה ל-300 חדרים.

יצחק גלנטי: כלומר, אתה מציע לקבוע קריטריונים נוספים.

יואב בכר: או להגביל את מספר החדרים.

יואב בכר: תקלו עלינו גם ברמת ההוצאה וגם ברמת העניין, כך שזה יהיה במקומות בהם יש 200-300 חדרים.

יצחק גלנטי: בואו נדמיין מצב בו יש שני מלונות בירושלים, כאשר באחד מהם מותקן המכשיר ובשני לא.

יצחק גלנטי: האם בסיטואציה הזו אנשים לא יעדיפו להיות באותו מלון שבו מותקן המכשיר?

יצחק גלנטי: עובדת קיומו של המכשיר במלון מסוים עשויה לקדם את הצד המסחרי של המלון, את השיווק של המלון.

יצחק גלנטי: לכן, לקיומו של המכשיר יש גם צדדים אחרים.

יצחק גלנטי: לכן, אינני רואה את הרתימה הזו של בתי המלון לרכישת מכשיר בעלות של 2,000 דולר למלון, כדבר מוגזם.

יצחק גלנטי: אני לא חושב, שזו עלות בלתי אפשרית למלון.

יצחק גלנטי: אני לא רואה מצב, שבו יקומו בתי המלון ויגידו שזה יקר להם ולכן הם לא יתקינו את המכשיר.

ליה שמטוב: גם ככה זה ייפול על הצרכן.

ליה שמטוב: הם ייקרו את מחירי החדרים.

יצחק גלנטי: תייקרו את השהייה בכל חדר ב-2-3 שקלים, ובא גואל לישראל.

יואב בכר: אנחנו לא באנו לפה כדי לעצור את תהליך החוק.

יואב בכר: את המכשיר נקנה, אבל מצטרפת לזה עלות ההכשרה, תחלופת עובדים, רענון כל שנה וכו'.

יואב בכר: אותו דבר היית יכול להגיד גם על האבטחה.

יואב בכר: מלונות שהם מאובטחים הם רווחיים יותר, אבל מדובר על 80,000,000 שקלים.

יואב בכר: אנחנו לא רוצים לעצור את התהליך, אלא שייקלו עלינו קצת.

נתן קודינסקי: על פי חוק מקומות עבודה (עזרה ראשונה) כל מלון חייב להכשיר את עובדיו להגשת עזרה ראשונה בהחייאה.

נתן קודינסקי: היום כאשר אני מעביר קורס החייאה, אני מלמד גם הפעלה של המכשור, גם אם הוא אינו קיים באותו מקום.

נתן קודינסקי: חשוב שיותר ויותר אנשים בציבור יידעו להפעיל אותו.

נתן קודינסקי: אם מחר אתה נקלע לשדה התעופה ועברת קורס החייאה, תוכל להפעיל את המכשיר הזה.

יואב בכר: אם אתם יכולים להכניס את זה להדרכה שאתם עורכים במלונות ולתת את ההסמכה, זה יעזור לנו מאוד.

נתן קודינסקי: זה מה שאמרתי.

יואב בכר: השאלה היא, האם זה יקנה את ההסמכה.

יואב בכר: יכול להיות שבתקנות יכניסו תנאי נוסף.

נתן קודינסקי: לא.

נתן קודינסקי: במסגרת קורסי עזרה ראשונה תיכלל גם ההדרכה הזו.

יצחק גלנטי: האם נציג האוצר רוצה להתייחס להצעת החוק?

יצחק גלנטי: זה לא תקציבי ולא מדובר ב-10 מיליארד.

ראובן קוגן: ניהלנו מגעים עם חבר הכנסת המציע, והערנו שנעשה את כל העבודה הפרטנית בתקנות של שר התמ"ת.

שמרית שקד: למה שר התמ"ת ולא שר הבריאות?

אריה אלדד: בגלל רישוי עסקים.

ראובן קוגן: שר הבריאות לא יתחיל לפקח על בתי מלון וקניונים.

סטס מיסז'ניקוב: זה יותר קשור למקומות עבודה, ועבודה מתקשרת לשר התמ"ת.

ראובן קוגן: וממילא יש לו את היכולת לערוך פיקוח באמצעות הצוותים שלו.

ראובן קוגן: אנחנו מבקשים, שכל הפרטים האלה יעוגנו בתקנות של שר התמ"ת.

ראובן קוגן: כמו שאמר חה"כ מיסז'ניקוב, החוק ייכנס לתוקף 60 יום לאחר התקנת התקנות, כי שם יהיה כל התפעול של החוק.

סטס מיסז'ניקוב: אבל אנו צריכים לקבוע, מתי יותקנו התקנות?

ראובן קוגן: נחייב את שר התמ"ת להגיש תקנות עד ליום מסוים.

ראובן קוגן: ובסעיף אחר נקבע, שהחוק ייכנס לתוקף 60 יום לאחר התקנת התקנות.

שמרית שקד: כאשר אנו מכינים את החוק לקריאה ראשונה, אנו צריכים לשמוע מהי העלות התקציבית.

ראובן קוגן: אין עלות תקציבית.

מיכאל דור: לפני רגע דובר על 4,000,000 שקלים.

יצחק גלנטי: הוא אמר שאין עלות.

שמרית שקד: כלומר, ההערכה של האוצר היא שאין עלות להצעת החוק.

ראובן קוגן: ההערכה שלנו היא שאין עלות תקציבית, כי ממילא כל הדברים ייעשו על בסיס תשתיות קיימות.

ראובן קוגן: נציגי המלונות יצטרכו לספוג בכאב לב את העלויות העודפות האלה.

מיכאל דור: בעדינות הוא מתחמק מהעלות שתהיה למשרד הבריאות.

ראובן קוגן: איזו עלות יש למשרד הבריאות?

מיכאל דור: ברכישת מכשירים.

ראובן קוגן: למה שמשרד הבריאות ירכוש את המכשירים האלה?

מיכאל דור: למוסדות של משרד הבריאות.

ראובן קוגן: משרד הבריאות יסתדר עם כמה מיליונים.

מיכאל דור: משרד הבריאות לא יסתדר.

ראובן קוגן: אז הוא לא ירכוש את המכשירים.

אריה אלדד: למה?

אריה אלדד: כמה מכשירים משרד הבריאות צריך?

ראובן קוגן: משרד הבריאות ימצא לכך תקציב במסגרת סדרי העדיפויות שלו.

יצחק גלנטי: אחרי שהחוק יעבור, תגיש את החשבון.

מיכאל דור: אני מכיר את התרגיל הזה.

מיכאל דור: זה יהיה על חשבון התקציב השוטף של השר.

ראובן קוגן: הכוונה היא שהחוק יקוים מהתקציב השוטף לא רק של משרד הבריאות, אלא של כל משרד אחר.

ראובן קוגן: מדובר בהוצאה חד פעמית לרכישת המכשיר.

ראובן קוגן: אם כל משרד יצליח לעמוד בעלויות האלה, אין פה הוצאה תקציבית נוספת.

מיכאל דור: סדרי העדיפויות של תקציב שוטף נקבעות על ידי משרד הבריאות.

זאב סנדר: הרעיון שעומד בבסיס החוק, הוא רעיון מבורך.

זאב סנדר: יחד עם זאת, אנו מבקשים שהחוק הזה במתכונתו הנוכחית לא יחול על צה"ל משלשה טעמים עיקריים.

זאב סנדר: אוכלוסיית החיילים היא בעלת מאפיינים כאלה, שהופך את הסבירות לדום לב לנמוכה מאוד.

יצחק גלנטי: אני מבין, שלאדוני יש חששות בגלל חוק העישון.

זאב סנדר: זה בלי קשר.

זאב סנדר: אני מאוד תומך בחוקים שעוסקים במניעת עישון, ואפילו אכפתי את הנושא כאשר הייתי מתמחה בבית חולים בלינסון.

זאב סנדר: האוכלוסייה של החיילים היא אוכלוסייה של חיילים בריאים, ולכן השכיחות היא הרבה יותר נמוכה בהשוואה לאוכלוסייה הכללית.

זאב סנדר: מעבר לכך, חיל הרפואה מחזיק מערך של כוננות רפואית של צוותי רפואה, שחלקם הגדול מצויד בדפיברלטורים הרבה יותר מתוחכמים.

זאב סנדר: לכן, הצורך בדפיברילטורים חצי אוטומטים הוא מיותר.

אריה אלדד: אני לא מבין את ההסתייגות.

אריה אלדד: המקום היחיד ברשימה של אתרים שבהם היינו רוצים להתקין מכשיר כזה, הוא מקום עבודה עם 500 עובדים לפחות.

אריה אלדד: האם יש לך בסיס עם 500 איש, שאין לו מרפאה עם דפיברילטור.

זאב סנדר: לדעתי, לא.

אריה אלדד: גם לדעתי לא.

אריה אלדד: למה לבקש שזה לא יחול על הצבא?

זאב סנדר: כי עלול להתפרש, שיהיו בסיסים מסוימים שבהם כרגע אין דפיברילטור ואנחנו נצטרך לרכוש דפיברילטור.

זאב סנדר: בנוסף, כרגע אנחנו מקיימים עבודת מטה, שבוחנת הצבת דפיברילטור מהסוג הזה באותם מקומות שבהם יש פחות מ-500 איש, אבל אנחנו סבורים שמתאים ונכון לעשות את זה.

סטס מיסז'ניקוב: התפרצנו לדלת פתוחה.

זאב סנדר: ההחלה על צה"ל היא מיותרת.

אריה אלדד: יש נטייה בצה"ל, שאומרת שלא יגידו לנו מה לעשות.

אריה אלדד: זו נטייה טבעית.

אריה אלדד: זה נכון שחיל הרפואה היה חלוץ בדברים האלה, והציב את המכשירים האלה הרבה לפני גופים אחרים.

אריה אלדד: אני ברשימת המקומות, לא רואה סיבה עניינית לצבא להתנגד לתחולה על המדינה.

נאווה מימון: אצלנו המכשירים האלה נמצאים במרפאות של בתי הכלא.

נאווה מימון: אני מדברת על מכלול המבקרים המגיעים לבקר אסירים.

נאווה מימון: במכלול הזה נמצאים סוהרי ביטחון שלנו, שאמורים לפקח שלא יועברו אמצעי לחימה וסמים.

נאווה מימון: אני רוצה להבהיר, כי החוק הזה עלול להטיל אחריות על סוהר שלא יכול היה להתפנות לטפל באדם שנפל.

יצחק גלנטי: האם את מתכוונת לומר, שאם קורה מקרה כזה בבית סוהר אפשר לוותר על חיי אדם בגלל שצריך לטפל באסיר מסוים?

נאווה מימון: אני לא מדברת על זה.

נאווה מימון: אני אומרת, שברגע שקורה משהו במכלול מבקרים כי תפסו אדם עם סמים או עם נשק, הסוהר לא תמיד יכול להיות פנוי לטפל באדם שנפל.

אריה אלדד: החוק אומר, שיש חובה להציב מכשיר, יש חובה להכשיר שימוש בו, אבל אף אחד לא מחייב בלשון החוק להציל חיים.

אריה אלדד: זה עצוב, אבל זה לא כתוב בחוק.

נאווה מימון: זה לא כתוב בחוק, אבל מחר האדם הזה יכול לתבוע אותנו.

אריה אלדד: זה יבוא בטיעונים לעונש.

אריה אלדד: אם ישאלו: "למה לא הפעלת את המכשיר", הוא יאמר שהוא מצא נשק אצל מחבל.

אריה אלדד: לא כתוב בחוק שיש חובה להפעיל את המכשיר.

אריה אלדד: אומרים שצריך להציב את המכשיר ולהכשיר צוות.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה להוסיף ולומר: כי אפיונם של מכשירים ייקבעו בתקנות שיקבע שר התמ"ת.

מיכאל דור: את אפיון המכשירים והסוג המקצועי שלהם, לא יקבע שר התמ"ת.

מיכאל דור: את זה יקבע משרד הבריאות.

יצחק גלנטי: שר הבריאות יקבע.

ראובן קוגן: איך הוא יקבע את זה בתקנות של התמ"ת?

סטס מיסז'ניקוב: אז נאמר:

סטס מיסז'ניקוב: שר התמ"ת בהתייעצות עם שר הבריאות.

יצחק גלנטי: אפשר לומר: "באישור שר הבריאות".

אילנה מיישר: זה עדיף.

שמרית שקד: אנו נאמר: "בהסכמה עם שר הבריאות".

יצחק גלנטי: אנחנו לא נוכל להגיע לכלל הצבעה, לא משום שאין פה הצבעה, אלא כי צריך לנסח את החוק.

שמרית שקד: מעולם לא קרה שהעברנו הצעת חוק מבלי לקרוא אותה.

יצחק גלנטי: האם את יכולה לקרוא את הצעת החוק בצורה מסודרת?

שמרית שקד: כן.

שמרית שקד: צריך לדון בפרטים.

יצחק גלנטי: אני מציע, שאנו נקרא את ההצעה, כולל תיקונים בכתב יד בשלב זה.

יצחק גלנטי: אנחנו נצביע על ההצעה, ואם יהיה צורך לקראת קריאה שנייה ושלישית לבצע תיקונים, נעשה זאת.

שמרית שקד: אנחנו נתחיל לקרוא את הצעת החוק.

נעם פליק: בחוק זה – "מכשיר החייאה", "דיפיברלטור חיצוני או חצי אוטומטי" – מכשיר המיועד להסדיר פעילות חשמלית של הלב באמצעות העברת זרם חשמלי ללב, במצבים בהם קיימת הפרעה בתפקוד הלב כתוצאה משיבוש פעילותו, בתנאי שקיבל את אישור היחידה לאביזרים מכשירים רפואיים של משרד הבריאות.

נעם פליק: שמרית גיטלין: פה ביקש חה"כ סטס מיסז'ניקוב לומר: העומד בדרישות שקבע שר התמ"ת בהסכמת שר הבריאות.

אילנה מיישר: הקריטריונים למכשירים רפואיים נקבעים ביחידה למכשירים רפואיים במשרד הבריאות.

שמרית שקד: כלומר, הדרישות הכלליות ייקבעו בתקנות, והאישור הספציפי שהמכשיר עומד בתקנות יקבל את אישור של האגף למכשור רפואי במשרד הבריאות.

שמרית שקד: אנחנו נאמר:

שמרית שקד: העומד בדרישות שקבע שר התמ"ת בהסכמת שר הבריאות, ובתנאי שקיבל את אישור היחידה למכשור רפואי.

נעם פליק: "מחזיק מקום ציבורי" – בעליו, מפקחו או מי שהמקום הציבורי המנוי בתוספת באחריותו.

שמרית שקד: אני מציעה למחוק את המילה "מפקח", כי נראה לי שהמחזיק הוא הבעלים של המקום.

ראובן קוגן: הכל יהיה בתקנות.

ראובן קוגן: אם אתה שם בתוספת לחוק את הכל, זה כבר חוק שלא ניתן לשינוי.

ראובן קוגן: אז תחנת עתלית תקבל את אותו היחס כמו תחנת השלום.

יצחק גלנטי: לפני קריאה שנייה ושלישית יהיה לנו מספיק זמן על מנת לבצע את התיקונים.

שמרית שקד: אני מציעה לומר: "המחזיק, המפעיל הוא הבעלים של המקום".

נעם פליק: 2.

נעם פליק: במקום ציבורי המפורט בתוספת, יוצב במקום נגיש מכשיר החייאה.

שמרית שקד: האחריות היא על המחזיק של המקום הציבורי.

שמרית שקד: אנחנו דורשים מכשיר אחד או מכשירים?

סטס מיסז'ניקוב: מכשיר או מכשירים.

שמרית שקד: זו אחריות פלילית, וצריך לדעת מהי החובה.

יצחק גלנטי: לפחות מכשיר אחד.

שמרית שקד: מי שלא עושה את זה, הוא עבריין פלילי.

שמרית שקד: צריך לדעת מה מוטל עליו.

יצחק גלנטי: מכשיר.

אילנה מיישר: אולי צריך לקבוע מספר מכשירים בתקנות, כאשר מדובר בשדה תעופה ענק לעומת תחנת רכבת קטנה.

שמרית שקד: השר רשאי לקבוע מקומות, שלגביהם תהיה חובה להציב מספר גדול יותר של מכשירים.

נעם פליק: 3.

נעם פליק: המחזיק של מקום ציבורי ימנה אחראי שתפקידיו הם: תחזוק מכשיר החייאה הכשרת עובדים להפעלת מכשיר ההחייאה 4.

נעם פליק: הפעלת מכשיר החייאה מותנית: בהשתתפות בקורס החייאה בסיסי כפי שיקבע השר.

נעם פליק: בהשתתפות בהכשרה ייעודית של היצרן להפעלת המכשיר.

נעם פליק: 5.

נעם פליק: מכשיר החייאה יוצב תוך הקפדה על הוראות היצרן, לרבות גובהו מהרצפה, מרחקו ממים ובקרת תפוגת הסוללה.

שמרית שקד: קורס שיקבע השר יהיה בתקנות.

שמרית שקד: אנחנו נותנים ליצרן מונופול לקבוע מהי ההכשרה הייעודית שצריך.

שמרית שקד: אם היצרן קובע שנה של לימודים, אז אותו אדם חייב לממן שנה של לימודים.

אריה אלדד: זה מנותק מהמציאות.

אריה אלדד: לא נחתנו מעולם אחר.

אריה אלדד: המכשירים האלה מיוצרים על ידי יצרנים, שלא רוצים להקשות.

אריה אלדד: הם מכשירים בפחות משעה את המפעיל.

נתן קודינסקי: לדעתי, לא צריך להתעסק בנושא ההכשרה.

נתן קודינסקי: אנחנו לא הולכים ללמד אלקטרוניקה.

נתן קודינסקי: פה מלמדים דברים פשוטים: איך לעבוד לפי הפרוטוקולים של איגוד הלב האמריקני.

נתן קודינסקי: רק גופים מקצועיים יעשו את זה, רק הכשרה ייעודית.

שמרית שקד: מה זו הכשרה ייעודית?

נתן קודינסקי: בהפעלה של היצרן.

יצחק גלנטי: הכשרה ייעודית להפעלת המכשיר.

שמרית שקד: מי ייתן את ההכשרה הזו?

נתן קודינסקי: מד"א יכול לתת את ההכשרה.

נתן קודינסקי: אני קיבלתי את אישור משרד הבריאות להכשיר בנושא הדפיברילציה בארץ.

אריה אלדד: אם מד"א נותנת את ההכשרה, זה מצוין.

אריה אלדד: אם שח"ל נותן את ההכשרה, זה מצוין.

אריה אלדד: אם נטל"י נותנת את ההכשרה, זה גם מצוין.

נתן קודינסקי: אבל לא היצרן.

נתן קודינסקי: האם אתה מדבר על הפעלה טכנית של המכשיר?

אריה אלדד: כן.

אריה אלדד: קורס החייאה – הכשרת עובדים להפעלת מכשיר ההחייאה.

אריה אלדד: ההכשרה מותנית בהשתתפות בקורס החייאה בסיסי.

אריה אלדד: את החלק הייעודי יש.

אריה אלדד: כאשר אתה קונה מכונת כביסה, היצרן לא נותן לך אחריות אם לא בא המתקין והראה לך איך לתפעל אותה.

נתן קודינסקי: אתה לא מדבר על לימוד ההחייאה.

אריה אלדד: לא.

אריה אלדד: אנחנו מדברים על השתתפות בהכשרה ייעודית של היצרן להפעלת המכשיר.

נתן קודינסקי: לא תהיה בעיה עם ההכשרה עצמה.

נתן קודינסקי: בחלק הטכני אין בעיה שהיצרן יבוא ויגיד כמה זמן ניתן להחזיק את הסוללה בחוץ או בפנים.

נתן קודינסקי: קורס ההחייאה משולב בהפעלת הדפיברילטור.

יצחק גלנטי: לכן שני הצדדים מוסדרים בשני סעיפים נפרדים של החוק.

יצחק גלנטי: הסיכום הוא כלשון החוק.

נעם פליק: 6.

נעם פליק: המחזיק מקום ציבורי אשר לא התקין מכשיר החייאה כאמור בסעיף 2, או לא מינה אחראי כאמור בסעיף 3, דינו – קנס 10,000 שקלים חדשים ובעבירה חוזרת עד 30,000 שקלים חדשים.

שמרית שקד: אני מציעה להפנות את הסכומים לחוק העונשין, כי הסכומים בחוק העונשים מתעדכנים.

שמרית שקד: אני מציעה להפנות לסעיף 61א(1) לחוק העונשין, שזה עונש בסכום דומה של 12,900 שקלים.

שמרית שקד: בנוסף, אני מציע להשמיט את הנושא של עבירה חוזרת, כי זה משהו שצריך לקבוע לגביו הרבה הוראות.

שמרית שקד: אני מציעה בשלב זה להוריד את זה.

נעם פליק: 7.

נעם פליק: שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, להתקין תקנות לביצועו, לרבות תקנות בדבר דרכי פיקוח על ביצועו.

נעם פליק: 8. (א) תחילתו של חוק זה 30 יום מיום פרסומו (להלן – יום התחילה), אולם תחילתו של החוק לעניין מחזיק מקום ציבורי קיים שלושה חודשים מיום התחילה.

ראובן קוגן: כאן צריך להכניס שני סעיפים נפרדים.

ראובן קוגן: שר התמ"ת יתקין תקנות עד ליום, כאשר התחולה תהיה 60 יום מיום ההתקנה.

שמרית שקד: אתם רוצים לחייב את שר התמ"ת להתקין תקנות בתוך 60 יום מיום קבלת החוק.

שמרית שקד: אין פה נציג של משרד התמ"ת.

ראובן קוגן: אחרי קריאה ראשונה משרד התמ"ת יגיד את דעתו.

שמרית שקד: אנחנו מטילים חובה על משרד התמ"ת מבלי לשמוע אותו בכלל.

סטס מיסז'ניקוב: הוא לא הגיע לישיבה.

שמרית שקד: נכתוב כי התקנות יותקנו 60 ימים מיום קבלת החוק, ותחילת החוק היא 60 ימים מיום התקנת התקנות.

יצחק גלנטי: החוק ייכנס לתוקפו 120 יום אחרי קבלת החוק.

נעם פליק: תוספת – בחוק זה, "מקום ציבורי" – קניון משרדי ממשלה ורשויות מקומיות שיש בהם קבלת קהל שדות תעופה ונמלים אוניות נוסעים תחנות מרכזיות של תחבורה ציבורית תחנות רכבת ישראל מקומות עבודה עם 500 עובדים לפחות אצטדיוני ספורט חדר כושר בעל 500 מנויים לפחות בתי אבות בתי כלא בתי מלון עם 100 חדרים לפחות בריכות שחייה וחופי רחצה מוכרזים

יצחק גלנטי: אנחנו עוברים להצבעה על שתי הצעות החוק המאוחדות.

יצחק גלנטי: מי בעד?

יצחק גלנטי: ה צ ב ע ה בעד – 3 נגד – אין נמנעים – אין הצעת החוק התקבלה.