ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 369, 2008-02-05 09:00

יצחק גלנטי: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

יצחק גלנטי: אני מבקש מחבר הכנסת לפתוח את הישיבה.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה להגיד, שהצעת החוק הזו היא פרי שיתוף פעולה בין כנסת, הרשות המחוקקת, לבין השלטון המקומי.

סטס מיסז'ניקוב: הצעת החוק הזו נולדה בעקבות יוזמה של סגן ראש עיריית ראשון לציון.

סטס מיסז'ניקוב: הוא אחראי על הפרויקט של הנגשת נכים.

סטס מיסז'ניקוב: הוא הסב את תשומת לבי לכך שהרבה מאוד מוסדות חינוך, בראשון וברחבי הארץ, לא מונגשים דיים לצורכי תלמידים בעלי מוגבלויות.

סטס מיסז'ניקוב: כלומר, הרבה מאוד תלמידים מתחילים או ממשיכים לימודים במוסדות לימוד, מבלי שתהיה להם אפשרות לתפקד כתלמידים לכל עניין ודבר.

סטס מיסז'ניקוב: זה מתחיל מזה שהם לא יכולים לעלות במדרגות כי אין שום שביל שמיועד לכיסא גלגלים, אין מעליות מיוחדות לבעלי מוגבלויות, אין מעקות וצרכים אחרים שיאפשרו לתלמידים האלה הזדמנות שווה ללמוד בבתי הספר.

סטס מיסז'ניקוב: בעקבות הפנייה הזו יזמתי את ההצעה הזו, שהיא לא חדשה.

סטס מיסז'ניקוב: יש החלטת ממשלה שתוך 12 שנה כל מוסדות החינוך בארץ יהיו מונגשים.

וילמה מאור: יש חוק.

סטס מיסז'ניקוב: יש חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, שתוך 12 שנה כל המוסדות יהיו מונגשים.

סטס מיסז'ניקוב: הצעת החוק שלי באה להקדים את זה.

סטס מיסז'ניקוב: בשביל מה לחכות 12 שנה אם כבר יש תקצוב?

סטס מיסז'ניקוב: לפי הצעת החוק שלי הוריו של ילד בגן ילדים יצטרכו להודיע לאותו מוסד חינוכי שהילד עומד להגיע, ועל המוסד הלימודי להיערך בהתאם ביחד עם הרשות המקומית.

סטס מיסז'ניקוב: אני מדבר גם על המקרה בו ילד מתחיל את לימודיו במוסך חינוכי, וגם על מקרה בו הילד חוזר למערכת הלימודים לאחר שהוא היה מאושפז תקופה מסוימת במוסד החלמה או בפנימייה רפואית.

סטס מיסז'ניקוב: המערכת שסובבת את הילד צריכה לדאוג לכך שהילד לא יהיה שונה מיתר התלמידים.

סטס מיסז'ניקוב: אני הבנתי שיש הסכמה של הממשלה, והיא גם הציעה נוסח די תואם לנוסח שלי.

סטס מיסז'ניקוב: יש לפנינו גם טיוטה של הנוסח המגובש, ובשינויים כאלה ואחרים אפשר לקבל אותו.

יצחק גלנטי: אבקש מהיועצת המשפטית להסביר את ההבדלים בין הנוסחים.

נועה בן שבת: אני אתייחס לנוסח שאנו הצענו.

נועה בן שבת: יש בו שינויים קלים של מינוחים.

נועה בן שבת: משרד החינוך יוכל להסביר מדוע הוא העדיף לדבר על "לקבל מידע", במקום המילה "לברר".

נועה בן שבת: בהמשך הם מדברים על "הכל כדי שביצוע ההתאמות יסתיים", במקום "הכל כדי להבטיח שביצוע ההתאמות יסתיים".

נועה בן שבת: אני לא חושבת שיש פה שינוי מהותי.

נועה בן שבת: הנוסח שמדבר על "לפני כניסתו של התלמיד ללימודים במוסד החינוכי או בגן הילדים" בא במקום "טרם ביקורו הסדיר".

נועה בן שבת: הוסבר לנו שביקור סדיר מתייחס לביקור היומיומי, בעוד שכניסה ללימודים זה המהלך הראשוני.

נועה בן שבת: עם זאת, רציתי להדגיש שאנחנו מדברים על מקרה של חזרת הילד ללימודים אחרי היעדרות בשל פגיעה.

יצחק גלנטי: כלומר, אנו מדברים גם על מקרה בו ילד רגיל נפגע בתאונה ואחר כך צריך לחזור לבית הספר.

נועה בן שבת: השאלה היא, האם יש אפשרות או אין אפשרות לבצע את אותן התאמות גם במקרה הזה.

נועה בן שבת: הנוסח המופיע כאן הוא גם הנוסח שהיה בהצעה הטרומית, שדיבר על רישום התלמיד ללימודים רק בעת כניסתו לאותו בית ספר, ולא בכל שנה מחדש.

נועה בן שבת: כאן אנו מדברים על האירוע הראשוני של כניסה ללימודים, ואולי צריך לברר לגבי תלמידים שיוצאים מהמערכת לתקופה קצרה, כאשר עם חזרתם למערכת הם נזקקים להתאמות.

יצחק גלנטי: הייתי רוצה לשמוע את ההערות של נציג נציבות שוויון לאנשים עם מוגבלות.

ערן טמיר: יש לנו מספר הערות בנוגע להצעת החוק.

ערן טמיר: יש כמה דברים שאנו חושבים ששווה להשלים בהצעת החוק, וכמה דברים שאנחנו חושבים שיש לתקן.

ערן טמיר: אחד הדברים שחשוב לנו להדגיש, הוא הנושא של החלפת המילה "ברור" במילים "לקבל מידע".

ערן טמיר: התפיסה שלנו, היא שהדרישה צריכה להיות דרישה אקטיבית של המערכת לקבל את המידע.

ערן טמיר: היא צריכה לקבל את המידע בכמה שיותר מקומות, בין אם זה אצל ההורים או האפוטרופוסים של התלמיד, ובין אם זה במוסד החינוך הקודם או כל מקום אחר.

ערן טמיר: המערכת צריכה לחפש את המידע, כדי שהאנשים לא ייפלו בין הכיסאות במידה והם לא מודעים לזכויות שלהם.

נועה בן שבת: אז המינוח של "קבלת מידע" מקובל עליכם.

ערן טמיר: לא.

ערן טמיר: בירור הוא מינוח הרבה יותר טוב, משום שהוא משית על המערכת חובה אקטיבית, לחפש ולמצוא את המידע ולא רק לקבל אותו.

ערן טמיר: בנוסף, יש את הנושא של טיפול במצבים בהם הצורך בהתאמות נוצר מאוחר יותר, לאחר הרישום.

ערן טמיר: אנחנו חושבים, שאם כבר מטפלים בנושא של רישום והכנת התאמות בהצעת החוק הזו, צריך גם להתייחס לנושא הזה, וצריך גם לקבוע מסגרת זמן סבירה שבה מהרגע שנוצר הצורך בהתאמות הן גם תבוצענה.

יצחק גלנטי: מהי לדעתך מסגרת זמן סבירה?

ערן טמיר: מסגרת זמן סבירה תלויה בהתאמה.

ערן טמיר: אם יש התאמות שדורשות קבלת היתר, אז אפשר לדרוש מסגרת זמן ארוכה יותר, שנה וחצי.

ערן טמיר: אני רואה שהצעת החוק משאירה את הנושא הזה לתקנות, ואני לא חושב שזה נורא כל כך.

יצחק גלנטי: כלומר, שזה מקובל עליך שהנושא יישאר לתקנות.

ערן טמיר: כן, כל עוד זה נעשה בהתייעצות וחוזר לאישורה של הוועדה.

ערן טמיר: הערה נוספת היא לגבי האחריות של מוסד החינוך.

ערן טמיר: החוק כרגע משית את האחריות לקבלת המידע על המוסד עצמו.

ערן טמיר: אני לא חושב, שהצעת החוק הזו פוגעת בעניין הזה, אבל זה פתוח לפרשנות.

ערן טמיר: יכול להיות מצב שבו הרשם מתרשל או טועה ולא מודיע למוסד שהוא צריך להתחיל בהליך של ביצוע ההתאמות, והמוסד לא מבצע שום דבר, משום שמבחינתו הרשם הוא הגורם המרכזי.

ערן טמיר: לכן, שווה ונכון להדגיש את זה.

ערן טמיר: יש לנו הצעת ניסוח לכך.

ערן טמיר: היות וחלק מההתאמות לוקחות הרבה זמן, גם אם נקבע בחוק שיש חובה שהתקנות יוכנו או יסיימו להתאים את המקום עד כניסת התלמיד, עדיין יש סיכוי לא רע שזה לא יקרה.

ערן טמיר: אנחנו מבקשים שתהיה אפשרות להורים של ילד עם מוגבלות לרשום את הילד עוד קודם, לפני המועדים הקבועים לכלל האוכלוסייה, כדי שהמערכת תוכל להיערך לכך.

יצחק גלנטי: כלומר, אתה מבקש הקדמה של מועד ההרשמה לגבי אותם ילדים, שמראש יודעים על המוגבלויות שלהם.

ערן טמיר: נכון.

ערן טמיר: חלק מההתאמות האלה יכולות לקחת הרבה זמן.

ערן טמיר: כדי שזה יהיה אפשרי, אנו מציעים לדרוש רישום מוקדם.

סטס מיסז'ניקוב: את זה אתה דורש מההורים.

ערן טמיר: אני רוצה לאפשר זאת להורים.

ערן טמיר: אם יש הורים שמודעים לזכויות שלהם, ויודעים שהילד שלהם יזדקק להתאמות, צריך שתעמוד בפניהם אפשרות לרשום את ילדם במועד מוקדם.

יצחק גלנטי: חה"כ סטס, נאמר לי פה שהדרישה הזו היתה קיימת בנוסח של הקריאה הטרומית, ואתה הסכמת להסיר את זה לקראת קריאה ראשונה.

סטס מיסז'ניקוב: אם זה רשום, אני לא יכול להתווכח עם זה.

נועה בן שבת: ההצעה המקורית היתה לקבוע מועד רישום מוקדם יותר.

נועה בן שבת: בדיונים לקראת הקריאה הראשונה הבנו שהדבר הזה הוא בלתי אפשרי, כי מועד הרישום הוא כבר מוקדם יחסית.

נועה בן שבת: קשה להקדים אותו בשנה נוספת.

יבינה זכאי-בראונר: אפשר לרשום אותו בעת הלידה.

נועה בן שבת: אם אתה מדבר על שנה וחצי, אז אנחנו מדברים על כך שכבר בעת הרישום לגן חובה יתחילו בהכנת התאמות לילד בבית הספר.

ערן טמיר: זה לא נורא.

ערן טמיר: אם בית הספר יהיה מותאם ובמקרה התלמיד לא יגיע לאותו בית ספר, זה לא אסון.

ערן טמיר: כפי שאמר חבר הכנסת המציע, ממילא כל המוסדות צריכים להיות באיזשהו שלב נגישים.

ערן טמיר: דבר שני, אני מודע לזה שהרישום הוא יחסית מוקדם, אבל עדיין חלק מההתאמות לוקחות יותר זמן, וזה בגלל הצורך לקבל היתר.

יצחק גלנטי: מאחר והמציע קיבל את השינוי בין קריאה טרומית לקריאה ראשונה, אנו נעבור הלאה.

יצחק גלנטי: אני מבקש לשמוע את פורום הארגונים לתקנות הנגישות.

יעל יקואל: אני מסכימה עם כל ההערות של ערן.

יעל יקואל: אני רוצה להזכיר, כי בדיון לקראת הקריאה הראשונה הוועדה הדגישה, שהכוונה שלה שהחובה של הבירור תהיה חובה אקטיבית.

יעל יקואל: כלומר, הרשם יצטרך לאסוף את המידע בעצמו ולא להשאיר את זה להורים או למישהו אחר שיביא את המידע.

יעל יקואל: הדבר השני שרציתי לברר, הוא שאני לא בטוחה שההצעה הזו מתייחסת לחינוך הלא מוכר.

יעל יקואל: אני לא יודעת אם שם יש רשם, למרות שגם שם צריך שתהיינה התאמות.

סטס מיסז'ניקוב: איזה חינוך הוא לא מוכר?

יעל יקואל: יש מעונות של ילדים שהם מתחת לגיל 3.

יבינה זכאי-בראונר: זה לא קשור למשרד החינוך, אלא למשרד הרווחה.

יעל יקואל: יש את החינוך החרדי, שגם שם אני לא יודעת אם יש רשם והאם הרישום נעשה דרך הרשות המקומית.

סטס מיסז'ניקוב: לצורך העניין, הרשם הוא הרשות המקומית.

סטס מיסז'ניקוב: אם המוסד של החינוך הלא מוכר נמצא בתוך הרשות המקומית, אז יש רשם.

סטס מיסז'ניקוב: הוא יכול להיות רשם לצורך מוסד מוכר וגם לצורך מוסד ששיך למשרד הרווחה.

יעל יקואל: אני מעלה את זה כשאלה.

יעל יקואל: אני לא יודעת.

יצחק גלנטי: אני מבקש לשמוע את ההערות של משרד החינוך.

יבינה זכאי-בראונר: אני אאיר את עיני הוועדה, שב-13 לינואר 2008 עברה החלטת ממשלה, על דעת משרד המשפטים, משרד החינוך ומשרד האוצר, והתקבל נוסח דומה לנוסח שאתם מחזיקים כאן.

יבינה זכאי-בראונר: הנוסח שהיועצת המשפטית של הוועדה נעשה בתיאום איתנו, בכפוף לשני הבדלים שאני הסכמתי להם.

יבינה זכאי-בראונר: הראשון, הוא ששר החינוך יקבע באישור הוועדה.

יבינה זכאי-בראונר: הממשלה לא הכפיפה את עצמה לוועדה, אבל זה מקובל עלינו ונביא את התקנות לוועדה.

יבינה זכאי-בראונר: תיארנו לעצמנו, שהכנסת תדרוש את זה.

סטס מיסז'ניקוב: באמת תודה רבה לכם.

סטס מיסז'ניקוב: אני מסכים לגבי אקטיביזם.

יבינה זכאי-בראונר: הדבר השני, בנוסח הממשלתי ביקשו למחוק את הסיפה של 19לד(ד) המדבר על המועדים, בגלל שחשבנו שיש כאן חזרה כפולה על עניין המועדים.

יבינה זכאי-בראונר: אני רואה שנועה השאירה את זה, וזה בסדר בעיני.

יבינה זכאי-בראונר: הנוסח המוצג כאן הוא בהלימה לנוסח הממשלתי, ואפשר לקבל אותו.

יבינה זכאי-בראונר: אני אסביר מדוע התבצעו השינויים.

יבינה זכאי-בראונר: כאשר אנחנו באנו לכתוב את הנוסח הממשלתי לצורך החלטת הממשלה לקחנו בחשבון שני דברים, שכמחוקק אתה צריך לקחת אותם בחשבון.

יבינה זכאי-בראונר: האחד הוא שמדובר בגזירה שהציבור יוכל לעמוד בה.

יבינה זכאי-בראונר: במקרה הזה מדובר בציבור מנהלי מחלקות החינוך ברשויות המקומיות, שהם הרשם על פי תקנות הרישום.

יבינה זכאי-בראונר: צדק אדוני שהשיב לנציגת פורום הארגונים, שאכן הרשם הוא רשם לכל סוגי המוסדות, לרבות המוכרים.

יבינה זכאי-בראונר: בעניין הזה ישנו מדרג של שלושה מונחים: לברר- כפי שרוצה הנציבות, לקבל-כמו שכתבה הכנסת, לבקש מידע.

יבינה זכאי-בראונר: לבקש זה הכי פחות.

יבינה זכאי-בראונר: לקבל- אתה נדרש מבחינה משפטית לאיזושהי דרישה קצת יותר אקטיבית.

יבינה זכאי-בראונר: אם לא עונים לך, אתה כותב תזכורת ומרים טלפון.

יבינה זכאי-בראונר: לברר-זאת חובת בירור יחסית מאוד חזקה.

יבינה זכאי-בראונר: אנחנו חושבים, שמבחינת השלטון המקומי למנהל מחלקת חינוך, שיש לו מיליון עניינים על הראש ולא רק את העניין הזה, העניין של חובת ברור הוא קצת יותר מדי עבורו.

יבינה זכאי-בראונר: זו קצת גזרה שספק אם הוא יעמוד בה.

יבינה זכאי-בראונר: לכן, "לקבל מידע" הוא נוסח של פשרה, שיעמוד בתנאי החקיקה של גזרה שאפשר לעמוד בה.

יבינה זכאי-בראונר: בנוסף, מדובר על חזקת הכשרות המנהלית שאתה לוקח בחשבון כאשר אתה כותב חקיקה.

יבינה זכאי-בראונר: אתה לא יוצא מתוך כל מיני הנחות עבודה שלא תוכל בגינן לכתוב כלום, כמו מה יקרה אם הרשם יתרשל, מה יקרה אם הוא לא יברר.

יבינה זכאי-בראונר: מה יקרה?

יבינה זכאי-בראונר: ההורים יוכלו להגיש עתירות מנהליות וללכת לערכאות משפטיות.

יבינה זכאי-בראונר: אני לא יכולה לחשוב על כל מיני אופציות פסימיות כאשר אני יושבת וכותבת חקיקה.

יבינה זכאי-בראונר: היה ויכוח היסטרי בתוך הממשלה וגם בין הממשלה לבין נועה, שייצגה פה את המציע, לגבי הסיפה של סעיף 2: הכל כדי שביצוע ההתאמות יסתיים לפני כניסתו של התלמיד ללימודים.

יבינה זכאי-בראונר: מבחינתנו, הנוסח העדיף הוא: "לפני כניסתו של התלמיד ללימודים".

יבינה זכאי-בראונר: כאשר אומרים "ביקורו הסדיר", זו חובה יומיומית, שמתחדשת מדי יום.

יבינה זכאי-בראונר: נניח שתלמיד נפצע, חלילה, בתאונת דרכים, מחלים בתוך חודש שבו צריך להתקין מעלית.

יבינה זכאי-בראונר: כל אדם עם שכל ישר יודע שאי אפשר להתקין מעלית בתוך חודש.

יבינה זכאי-בראונר: צריך לבקש את כל האישורים: את האישור ההנדסי, את התקציב וכו'.

יבינה זכאי-בראונר: לכן, "הביקור הסדיר" הוא לא הנושא.

יבינה זכאי-בראונר: הנושא הוא עצם הכניסה של התלמיד ללימודים, בין אם זה באמצע השנה ובין אם זה גם ובעיקר בתחילת השנה.

יבינה זכאי-בראונר: לגבי הרישום המוקדם – זה היה בהצעה המקורית.

יבינה זכאי-בראונר: חבר הכנסת המציע הסכים להוריד את זה.

יבינה זכאי-בראונר: מעבר לזה, כי זה היה התנאי של הממשלה ללכת על הפורמט הזה.

יבינה זכאי-בראונר: הנושא הזה הוא בעיקר לא ישים.

יבינה זכאי-בראונר: מי שיש לו ילד בגילאי גן חובה יודע, שהוא מקבל הודעה כבר בדצמבר לרישום כאשר המועד האחרון לרישום הוא 5 בפברואר.

יבינה זכאי-בראונר: אם בספטמבר מתחילה שנת לימודים ובדצמבר הרשמים כבר מפרסמים הודעות רישום, כמה מוקדם ניתן להקדים את זה?

יבינה זכאי-בראונר: מעבר לזה, מנסים פה להטיל את החובות על הרשויות המקומיות, ואני מסכימה עם הגישה הבסיסית, אבל צריך לזכור שיש פה גם אחריות להורים.

יבינה זכאי-בראונר: אם הורה יודע שהילד שלו צריך להיכנס למערכת החינוך בראשון לספטמבר בשנה הבאה ויש לילד בעיה המצריכה הנגשה, יעשה גם ההורה מאמץ, יגיע וימלא טפסים.

יבינה זכאי-בראונר: לכן, הנוסח הזה הוא נוסח של פשרה, אשר מקובל על הממשלה.

יצחק גלנטי: כלומר, 9 חודשים זה זמן מספיק כדי לבצע התאמות הנגשה.

יבינה זכאי-בראונר: יש פה אילוצי מציאות.

יבינה זכאי-בראונר: הטוב ביותר לשלוח הודעה למערכת החינוך כאשר הילד נולד.

יבינה זכאי-בראונר: אנחנו חיים בעולם נורמאלי והגיוני.

יבינה זכאי-בראונר: חוק חינוך חובה חל במקומות מסוימים, לפי צו הרחבה, כבר מגיל 3.

יבינה זכאי-בראונר: כלומר, כבר מגיל 3 המערכת מכירה את הילד, ויכולה להתכוונן להנגשה שלו לגן חובה ובית ספר.

יבינה זכאי-בראונר: דרישת הרישום המוקדם לא נראית לנו ריאלית.

יבינה זכאי-בראונר: מעבר לזה, אני חושבת שזה לא הפורום לדיון לגביה, כי אם ממילא אתם בהצעת החוק המקורית אמרתם: "שר החינוך באישור הוועדה יקבע הוראות לעניין", אז ממילא כל העניין הזה יובא בתקנות והדיון יהיה בתקנות.

יבינה זכאי-בראונר: זה לא לעניין כאן.

יבינה זכאי-בראונר: כאן מדובר בחוק המסמיך.

רות דיין-מדר: חובת הרשם חייבת להיות אקטיבית, מאחר ואנו יודעים מה קורה היום ברשויות.

רות דיין-מדר: יכול להיות הבטופס מסודר, בו תהיה שורה בה יצוין סוג הנגישות לו הילד נזקק.

רות דיין-מדר: הזמן בו נערך הרשום הוא בעל חשיבות, מאחר ומדובר בשנת תקציב.

יבינה זכאי-בראונר: אין לכך רלוונטיות.

רות דיין-מדר: אני מכירה כל כך הרבה בתי ספר, שעניין התקציב לא עובר אליהם והם צריכים לפנות לקרן שלם.

יבינה זכאי-בראונר: אני לא יודעת למי הם פנו ואיפה.

רות דיין-מדר: אפשר לבדוק את הדוגמא של בית ספר "שחפים".

רות דיין-מדר: אני חושבת, שקשה לדעת בגיל 3-4 לאיזה בית ספר הילד יירשם ולאיזה סוג בית ספר הילד ילך.

רות דיין-מדר: אם אין עניין של שנת תקציב חדשה, זה ראוי.

רות דיין-מדר: צריך שחובת הרישום תהיה חובה אקטיבית, כי רשויות מתנהלות על מס, ומה שהן חייבות הן עושות.

רות דיין-מדר: מעבר לזה הן לא עושות.

נועה בן שבת: אולי נאמר: החובה לדרוש מידע.

נועה בן שבת: את מדברת על דרישה, כאשר יוצאים ידי חובה לאחר שדורשים.

נועה בן שבת: יש רמה אחרת חזקה יותר.

יבינה זכאי-בראונר: לדרוש זה פחות מלקבל.

יבינה זכאי-בראונר: זה מקביל לחוק חינוך מיוחד, לגבי הוועדות הדורשות לקבל מידע.

יבינה זכאי-בראונר: אם אני מנהלת מחלקת החינוך, ואמא פנתה אלי ואמרה לי מהי הלקות של ילדה.

יבינה זכאי-בראונר: צריך מסמך של הרופא הנוירולוג המטפל בו מזה שנים.

יבינה זכאי-בראונר: נניח ואני דורשת זאת מהרופא והוא לא ענה לי, אני עשיתי את חובתי על פי החוק.

יבינה זכאי-בראונר: אם אני נדרש לקבל את המידע והרופא לא ענה לי, אני יכול לפנות לסמנכ"ל קופת חולים, לנציב תלונות באותה קופת חולים וכו'.

יבינה זכאי-בראונר: הדרישה לקבל היא יותר חזקה.

נועה בן שבת: אז את חושבת שצריך לומר: לדרוש ולקבל מידע.

יבינה זכאי-בראונר: מה זה "לדרוש ולקבל"?

אריה אלדד: "לקבל" עונה על הכל.

אריה אלדד: אם קיבלת בלי לדרוש, עוד יותר טוב.

יבינה זכאי-בראונר: יש לך מדרג: דרישה, קבלה וברור.

יבינה זכאי-בראונר: קבלה זה באמצע.

יבינה זכאי-בראונר: זה יותר חזק מלדרוש או לקבל, אבל דרישת הבירור מבחינה משפטית היא יותר חזקה.

נועה בן שבת: מה שמוצע פה לקבוע, זו חובה לקבל מידע ולא הסמכה או רשות לקבל את המידע.

סטס מיסז'ניקוב: למרות כל דבריה של היועצת המשפטית של משרד החינוך, שהם לא מוכנים לקבל את הנוסח לחומרה, אני השתכנעתי שהרשם שנמצא בתחום הרשות המקומית חייב לבצע פה אקט אקטיבי.

סטס מיסז'ניקוב: זה לא מעביר את כל האחריות עליו.

סטס מיסז'ניקוב: גם ההורים צריכים להיות אקטיביים.

סטס מיסז'ניקוב: נאמר כי זה מטיל נטל על ראש מנהל חינוך במועצה.

סטס מיסז'ניקוב: אני הייתי שנים חבר מועצת עיר, ואני ראיתי שזה חלק מהעבודה היומיומית שלו.

סטס מיסז'ניקוב: הוא חייב לטפל בילדים עם מוגבלויות.

סטס מיסז'ניקוב: זה צריך להיות מוסדר בחוק, לא רק לקבל מידע אלא גם לברר, לבצע צד אקטיבי.

יבינה זכאי-בראונר: אבל זה גורר התנגדות של הממשלה.

יבינה זכאי-בראונר: הממשלה לא הסכימה לנוסח הזה.

יבינה זכאי-בראונר: בהחלטת הממשלה נאמר במפורש: כי אם הנוסח המוסכם האמור לא יתקבל בכנסת כמוצע, תהיה עמדת הממשלה בהתאם לסעיף 56 בתקנון הממשלה, להתנגד להצעה.

סטס מיסז'ניקוב: בסדר.

יבינה זכאי-בראונר: חבל, כי לדעתנו הגענו להסכמות יפות, ועבדו עליהן עשרות שעות.

סטס מיסז'ניקוב: אני לא יודע עם מי הגעתם להסכמות.

סטס מיסז'ניקוב: בינתיים אני היוזם.

סטס מיסז'ניקוב: האם את חושבת שזה מפחיד אותי?

יבינה זכאי-בראונר: לא, אבל מחובתי להגיד זאת.

יצחק גלנטי: נציג האוצר, אני מבקש לדעת האם זה תקציבי או לא?

ריקי ארמן: אני רוצה לומר, כי ההערות של משרד החינוך מקובלות עלינו, ואנו מגיעים לכאן ביחד עם דעה אחת.

ריקי ארמן: לנושא הזה יש היום תקציב במשרד החינוך.

ריקי ארמן: אני אשמח אם נציג ממנהל פיתוח במשרד החינוך יתייחס לזה.

נועה בן שבת: בקריאה הראשונה נמסר שאין להצעת החוק עלות תקציבית.

סטס מיסז'ניקוב: אם זה לא נושא תקציבי, איך יכול להיות שאתם מסכימים עם משרד החינוך?

סטס מיסז'ניקוב: כל מה שנאמר עד עכשיו הוא נושא מקצועי.

סטס מיסז'ניקוב: מה הקשר שלכם למה שהיא אמרה בנושאים מקצועיים, שלא קשורים למשרד האוצר?

סטס מיסז'ניקוב: האם אתם מנסים להיות גם רגולטור בעניין ולא רק מתקצבים?

ריקי ארמן: אני רוצה להבהיר, כי בנוסח המקורי של הצעת החוק כן יש עלות תקציבית לנושא הזה.

יצחק גלנטי: נשאלתי שאלה, ואני רוצה לענות.

ריקי ארמן: שאלו איך למשרד האוצר יש נגיעה לעניין.

ריקי ארמן: אני אומרת, כי במקור היתה להצעת החוק הזו עלות תקציבית.

ריקי ארמן: במקור ילד יכל להגיע לבית ספר מסוים, להירשם ולבסוף לא ללמוד בו, ולכן היתה מבוצעת הנגשה פרטנית.

יצחק גלנטי: אבל זהו הליך שמחייב התאמה של כל בתי הספר, ללא כל קשר אם כעת ילד נרשם למוסד או לא.

יצחק גלנטי: זה צריך להיות סוף ההליך.

יבינה זכאי-בראונר: הרישום המוקדם יעלה כסף.

יבינה זכאי-בראונר: בסיטואציה הנוכחית, לפי הנוסח הנוכחי, זה לא עולה כסף ולזה הממשלה מסכימה.

יבינה זכאי-בראונר: כל סטייה מהנוסח הזה תגרור התנגדות ממשלה.

נועה בן שבת: הסעיף שאנו מדברים עליו מדבר על הנגשה פרטנית.

נועה בן שבת: כלומר, זו לא אותה הנגשה של כל בתי הספר, הנגשה כללי.

נועה בן שבת: מדובר פה על הנגשה פרטנית לפי הצרכים: ליקוי ראייה, ליקוי שמיעה, ליקוי מוטורי וכו'.

נועה בן שבת: זה יכול להשתנות מילד לילד.

נועה בן שבת: לכן, החוק מדבר על הנגשה פרטנית לפי מועד הרישום של התלמיד.

מאיר אטדג'י: אני מייצג את אגודת החרשים בישראל.

מאיר אטדג'י: מדובר ב-6,000 חברים חרשים, כאשר יש עוד הרבה חרשים שלא רשומים באגודת החרשים.

מאיר אטדג'י: צריך לקחת בחשבון הורים חרשים, שילדיהם השומעים מהווים 3%.

מאיר אטדג'י: הבעיה היא ההורים החרשים.

מאיר אטדג'י: כאשר הם צריכים לבצע את ההרשמה ויש להם את המפגש הראשוני עם האנשים השומעים, התקשורת היא מאוד לקויה.

מאיר אטדג'י: הרבה פעמים שואלים בעת הרישום על מספר הטלפון, כאשר זה בכלל לא רלוונטי להורים החרשים.

מאיר אטדג'י: אין שום אפשרות להשיג אותנו טלפונית.

מאיר אטדג'י: יש פה בעיה של מודעות.

מאיר אטדג'י: ניתן לבצע הרשמה בצורה פשוטה באמצעות מייל או פקס.

מאיר אטדג'י: זה יצמצם את התקציבים, וזה גם יפתח את המודעות.

מאיר אטדג'י: ההרשמה מבוצעת על ידי הורים חרשים, שיש להם קושי לבצע את הרישום וגם את זה צריך לקחת בחשבון.

יצחק גלנטי: אני מבין שהבעיה היא טכנית.

יצחק גלנטי: הרישום לא חייב להיות חזותי.

נועה בן שבת: ההערה פה מתייחסת להנגשת הליך הרישום, שאליה לא התייחסנו.

סטס מיסז'ניקוב: הוא נגיש היום.

סטס מיסז'ניקוב: אפשר להירשם באינטרנט.

מאיר אטדג'י: צריך לקחת בחשבון את ההליך הטכני.

יצחק גלנטי: אפשר לבצע את הרישום גם באמצעות האינטרנט, ואז אין בעיה לחרשים.

יצחק גלנטי: לכן, להערה הזו אין מקום.

מאיר אטדג'י: כדאי וחשוב לקחת בחשבון את האפשרות לבצע הרשמה גם באמצעים טכניים אחרים, כמו פקס.

יצחק גלנטי: זה לא צריך להיות במסגרת חקיקה.

יצחק גלנטי: אלה עניינים טכניים שניתן להסדיר אותם.

ערן טמיר: אני רוצה לענות על הטענות שהועלו על ידי נציגת משרד החינוך.

ערן טמיר: לא היקף החובה ייקבע בתקנות.

ערן טמיר: האיזון או שאלת הקושי שהרשם יצטרך לעמוד בו, ייכנסו בתקנות.

ערן טמיר: כאן אנחנו קובעים חקיקה ראשית הקובעת את ההנחיות, ולכן חשוב שיהיה ברור שהדרישה היא דרישה אקטיבית.

ערן טמיר: אם אחר כך צריכים לעשות איזון כדי שלא נטיל על הרשם דרישות מוגזמות, זה ייעשה בתקנות.

ערן טמיר: ממילא התקנות יבואו לאישור הוועדה.

נועה בן שבת: לעניין השירות הציבורי של רישום ילדים לבית הספר - אני מבינה שזה כבר קיים במסגרת השירותים שצריכים להיות מונגשים.

ערן טמיר: כן.

נועה בן שבת: אני רוצה לשאול את נציגת משרד החינוך בנוגע לחזרת התלמיד ללימודים.

נועה בן שבת: האם אפשר לקבוע פסקה נוספת, שתייחס למועדים ליידוע הבעלים של מוסד החינוך אודות חזרתו של התלמיד ללימודים, אודות הצורך בהתאמות, כאשר מדובר בתלמיד שחוזר ללימודים לאחר תקופת אשפוז וזקוק להתאמות?

נועה בן שבת: האם יש לכם התנגדות לקביעת מועדים בנושא הזה?

יבינה זכאי-בראונר: מבחינתי, השר יצטרך לקבוע תקנות לעניין המועדים.

ערן טמיר: היא מדברת על מקרה בו הצורך בהתאמות נוצר לאחר הרישום.

יבינה זכאי-בראונר: מבחינתי זה כלול.

יבינה זכאי-בראונר: נצטרך לקבוע בתקנות כל מיני סוגים של קריטריונים: מה קורה עם תלמיד שנרשם לראשונה, במעבר בין יסודי לחטיבה, אם הוא עובר עיר באמצע השנה, אם הוא עובר תאונה באמצע השנה, חלילה, וכו'.

יבינה זכאי-בראונר: אני לא יכולה להיכנס בחקיקה ראשית לכל הסיטואציות.

נועה בן שבת: ההגדרה: "כניסתו ללימודים" מכוונת למצב שבו אתה נכנס בפעם הראשונה למוסד החינוך, לא משנה אם זה בשל מעבר עיר או בשל סיבה אחרת.

יבינה זכאי-בראונר: לאו דווקא.

ערן טמיר: כתוב במפורש שזה בעת הרישום של התלמיד.

יבינה זכאי-בראונר: נאמר: "מועדים לביצוע התאמות הנגישות, עבורו או עבור הורהו, הכל כדי שביצוע ההתאמות יסתיים לפני כניסת התלמיד ללימודים במוסד", ולא הרישום.

יבינה זכאי-בראונר: יכול להיות שהוא נכנס ללימודים במוסד מחר בבוקר כי הוא עבר עיר, עבר ארץ, כי הוא עבר תאונה, חלילה, וכו'.

יבינה זכאי-בראונר: אם אתם רוצים שנזכיר את כל הסיטואציות פה, זה ייקח מיליון שנה.

נועה בן שבת: אולי נבהיר שאנו מדברים על "מועדים ליידוע בעלים של מוסד החינוך או גן ילדים אודות רישומו של התלמיד, ואודות הצורך בביצוע התאמות".

נועה בן שבת: לפעמים ביצוע התאמות קשור ברישום.

יבינה זכאי-בראונר: האם את רוצה להוסיף את המילים: "אודות" לפני "הצורך"?

נועה בן שבת: גם.

נועה בן שבת: אני חושבת גם שבסיפה נאמר:

נועה בן שבת: יסתיים לפני כניסתו של התלמיד ללימודים או חזרתו ללימודים.

נועה בן שבת: התוכן ייקבע על ידכם בתקנות, אבל אולי ההתייחסות לאותו מצב של חזרה ללימודים יוזכר כאן.

יבינה זכאי-בראונר: נועה, זה עלה במסגרת הדיונים ביני לבינך בעבר, אבל אני אגיד את זה שוב.

יבינה זכאי-בראונר: אתה לא יכול בחקיקה ראשית להיכנס לכל הסיטואציות שבעולם.

יבינה זכאי-בראונר: מבחינתנו, הנוסח הזה כולל הכל.

יבינה זכאי-בראונר: גם בתקנות שנביא לפניכם די בקרוב, אנחנו לא נכנסים לכל הסיטואציות שבעולם.

יבינה זכאי-בראונר: אנחנו נותנים קווים מנחים למנהלי מחלוקות החינוך ולמוסדות, מה לעשות בכל מיני סיטואציות שונות.

יבינה זכאי-בראונר: אנחנו קובעים לוח זמנים כאשר זה מועד ידוע, כמו במעבר מיסודי לחטיבה או לפני רישום, כאשר את מועדי הרישום אנו יודעים כי הם קבועים בחוק.

יבינה זכאי-בראונר: במקרים אחרים יהיה לכם מונחי שסתום כמו המילה "סביר".

יבינה זכאי-בראונר: מה קורה אם הוא נפצע בתאונת דרכים ב-31 לאוגוסט.

יבינה זכאי-בראונר: האם את רוצה שכבר בראשון לספטמבר תהיה לו מעלית בבית הספר?

וילמה מאור: במצב כזה הוא לא חוזר ללימודים בראשון לספטמבר.

יבינה זכאי-בראונר: ואם הוא חוזר?

נועה בן שבת: אתם תקבעו את זה בתקנות.

נועה בן שבת: אנחנו רוצים להתייחס למצב בו תלמיד חוזר ללימודים, ולא רק לתלמיד שנכנס ללימודים בפעם הראשונה.

יבינה זכאי-בראונר: אבל את מטילה חובה על המשרד להגיד, שתמיד תלמיד יחזור ללימודים, לאותו מקום שהיה בו.

יבינה זכאי-בראונר: זה לא נכון.

יבינה זכאי-בראונר: לפעמים הוא מקבל שירותים דרך עמותת תללים, שנותנת שירותים לילדים חולים בבית.

יבינה זכאי-בראונר: לפעמים הוא עובר למרכז חינוכי בתוך מוסד שיקום או בית חולים.

יבינה זכאי-בראונר: יש המון סיטואציות, ואי אפשר להכניס את כולן לחקיקה ראשית.

יבינה זכאי-בראונר: המילים "לפני כניסתו ללימודים במוסד" ואם את רוצה להוסיף את המילה "אודות" זה בגלל יהיה ברחל בתך הקטנה, מבהירים שאנחנו נצטרך להתקין תקנות שמדברות על ביצוע התאמות נגישות במוסד לפני שהוא נכנס אליו.

יבינה זכאי-בראונר: מה יותר ברור מזה?

יבינה זכאי-בראונר: זו עברית.

יבינה זכאי-בראונר: לדעתי, כל המוסיף גורע.

יבינה זכאי-בראונר: אם אתה כותב במשתמע "גם לפני שהוא חוזר ללימודים" אז אולי הוצאת מכלל התחולה מיליון סיטואציות אחרות.

יעל יקואל: אני מסכימה עם היועצת המשפטית, שצריך להיות סעיף נפרד לגבי תלמיד שהופך להיות בעל מוגבלות במהלך שנת הלימודים.

יעל יקואל: כרגע בנוסח הנוכחי זה מאוד עמום.

יעל יקואל: הסעיף הראשון מדבר על חובת הרשם לברר.

יעל יקואל: מה קורה אם תלמיד הופך לבעל מוגבלות במהלך השנה?

יעל יקואל: הרי אין הליך של רישום במהלך השנה.

יעל יקואל: אנחנו אמרנו שהרישום מתקיים בכיתה א', ואחר כך הוא יכול להמשיך 6 שנים באותו מוסד.

יעל יקואל: אם הוא הופך למוגבל במהלך אותה תקופה, מי מברר את הצורך בהתאמות.

יעל יקואל: כל העניין הזה של תלמיד שהופך לבעל מוגבלות כל כך משתמע פה, שצריך להתייחס לזה במפורש בנפרד.

ערן טמיר: אני רוצה לחזק את דבריה של היועצת המשפטית.

ערן טמיר: כרגע חייבים להוסיף עוד פסקה אחת, כדי שתכוסה האפשרות שבמהלך התקופה נוצר הצורך בהתאמות.

יצחק גלנטי: מהי הצעתך?

ערן טמיר: לפני זה אני רוצה לומר, שאני לא מבין את התנגדותה של חברתי ממשרד החינוך.

ערן טמיר: הרי ממילא היא מסכימה שבמצבים בהם הצורך בהתאמות נוצר אחרי רישום היא תצטרך לקבוע הוראות.

ערן טמיר: מה נפקא מינה שזה יהיה כתוב גם כאן?

יבינה זכאי-בראונר: אני לא אצליח בתקנות להכניס את כל הסיטואציות האלה.

יבינה זכאי-בראונר: אתה מטיל עלי חובה להתקין את זה בתקנות.

ערן טמיר: זו סיטואציה אחת מאוד פשוטה.

יבינה זכאי-בראונר: מה תכתוב בתקנות?

ערן טמיר: אני אקרא את ההצעה שלי: יקבע השר הוראות לעניין ביצוע התאמות, במידה והצורך בהתאמות עבור תלמיד או עבור הורה נוצר או נודע עליו לאחר רישומו, והכל כדי שביצוע ההתאמות יתבצע תוך איקס זמן.

יבינה זכאי-בראונר: אבל בתקנות צריך לנקוב מועדים.

יבינה זכאי-בראונר: אם יש לך רישום הקבוע בתקנות הרישום בי"א בטבת, אתה יכול לומר שאם האדם נרשם בינואר אז בפברואר תתחילו להנגיש.

יבינה זכאי-בראונר: אם אתה מתייחס לסיטואציה של חזרה ללימודים אחרי פציעה או תאונה, מה אתה קובע בתקנות?

יבינה זכאי-בראונר: אם הוא נפצע בראשון לספטמבר והוא חוזר משיקום בראשון לאוקטובר, מה יאמרו התקנות?

יבינה זכאי-בראונר: זו אות מתה.

ערן טמיר: הצעתי שנאמר: במידה והצורך בהתאמות עבור תלמיד או עבור הורה נוצר או נודע עליו לאחר רישומו, והכל כדי שביצוע ההתאמות יתבצע תוך איקס זמן.

יצחק גלנטי: מה זה איקס זמן?

יבינה זכאי-בראונר: אלה סיסמאות באוויר.

ערן טמיר: העניין של הזמן, הוא עניין שאפשר לדון בו עם משרד החינוך.

ערן טמיר: אני מציע, שמיום היווצרות הצורך או מיום היוודע הצורך בהתאמות.

יבינה זכאי-בראונר: מה ייכתב שם, זמן סביר?

ערן טמיר: לא.

ערן טמיר: אם שואלים אותי, 9 חודשים ולא יותר מזה.

יצחק גלנטי: האם יש זמן מינימאלי, שמחייב התאמות?

יצחק גלנטי: אני שואל אותך, האם את יכולה לתת הערכה, מהו הזמן המינימאלי נדרש על מנת שתלמיד שנזקק להתאמות באמצע השנה יוכל לחזור ללימודים סדירים?

יבינה זכאי-בראונר: אם מחר בבוקר הילד הופך להיות, חלילה, זקוק לכיסא גלגלים או לקביים וצריך לשים רמפה מעץ בכניסה לבית הספר, זה ייקח דקה וחצי.

יבינה זכאי-בראונר: אם הילד, חלילה, נפצע קשה וצריך הנגשה חושית כלשהי או טיפול בלקויות ראייה, לקויות שמיעה, תקרות אקוסטיות, מעליות וכו', הזמן והפרוצדורה הם ארוכים יותר.

יבינה זכאי-בראונר: יושב פה מנהל אגף בינוי, והוא יכול לספר לך כמה זמן לוקח כל דבר.

יצחק גלנטי: אני מבקש לדעת לגבי פריט מקסימאלי.

אודי כרתיאל: פריט מקסימאלי זה מעלית.

אודי כרתיאל: לקבל היתר מהרשות המקומית לוקח לנו חצי שנה.

אודי כרתיאל: התקנה לוקחת חודש ולתכנן לוקח שלושה חודשים.

אודי כרתיאל: לנו לוקח בין חודש לחודשיים לבדוק את הצורך, האם הוא הושם במקום הנכון.

אודי כרתיאל: סך הכל שנה.

יצחק גלנטי: במקרה הקיצוני ביותר מדובר על שנה.

אודי כרתיאל: זה המקרה השכיח.

אודי כרתיאל: לקבל היתר ברשות המקומית לוקח חצי שנה לפחות.

יצחק גלנטי: כלומר, בסיטואציה הזו אנו כבר נכנסים להרשמה לקראת שנת הלימודים הבאה.

יבינה זכאי-בראונר: תלוי מהי הסיטואציה.

רות דיין-מדר: זה אומר שההרשמה שנערכת בדצמבר לא מותירה די זמן.

יבינה זכאי-בראונר: אבל אם יש בית הספר שכבר הונגש בטווח נסיעה של 35 קילומטר ממקום מגוריו של הילד, שזה הטווח המותר לפי תקנות הסעות של משרד החינוך, אז למה שאני אנגיש בית ספר נוסף?

ערן טמיר: אולי משום שהוא למד שם כבר 4 שנים, וזו הכיתה שלו והמורים שלו.

יבינה זכאי-בראונר: ואולי זו כיתה א'.

יבינה זכאי-בראונר: אתם מתווכחים על דבר שהוא ברמת האולי, ברמת השאלות היפותטיות.

נועה בן שבת: אני רוצה להעיר שבסעיף 19לד(ד) שעליו אנו מדברים, מדובר על מועד החובה לבצע את התאמות הנגישות מיד אחרי רישומו של התלמיד במקום, ולא אחרי הצורך בביצוע התאמות.

נועה בן שבת: אני מבינה, שלעיתים התלמיד לא יוכל לחזור לבית הספר.

ערן טמיר: אם הוא לא יוכל לחזור ויצטרך ללכת למוסד אחר, ממילא הנגישות תהיה שם.

נועה בן שבת: לכן לא נוכל להיעזר באותה הסיפה שאומרת: הכל כדי שביצוע ההתאמות יסתיים לפני חזרתו ללימודים.

נועה בן שבת: לא תמיד הוא יחזור ללימודים.

נועה בן שבת: אני רוצה לציין, שכל אחד מהנושאים הוא נושא לתקנות בפני עצמו.

נועה בן שבת: אנחנו לא כורכים את נושא הרישום עם בירור הצורך בביצוע התאמות.

נועה בן שבת: השאלה היא, האם אנו יכולים לרכך את המילים: "לפני כניסתו של התלמיד ללימודים" ולהגיד: לפני כניסתו או חזרתו של התלמיד ללימודים.

נועה בן שבת: התקנות יקבעו מתי ואיך עושים את ההתאמה.

יבינה זכאי-בראונר: התקנות לא יקבעו.

יבינה זכאי-בראונר: זה מה שאנחנו שבים ואומרים.

יבינה זכאי-בראונר: התקנות לא יוכלו להתייחס ל-365 ימים בשנה, שבהם חל אסון, חלילה, ומאותו הרגע לבחון כל סיטואציה בפני עצמה.

יבינה זכאי-בראונר: התקנות יגידו דבר מאוד פשוט, שבמקום בו יש רישום מוסדר על פי חוק יינתן לוח זמנים לביצוע שנוקב במועדים.

יבינה זכאי-בראונר: במקום שאין רישום מוסדר, יהיה כתוב: זמן סביר.

יבינה זכאי-בראונר: לכן, את מטילה פה חובת התקנת תקנות על שר, שלא יידע מה לעשות איתן.

יבינה זכאי-בראונר: הוא לא יישב לכתוב את כל הסיטואציות שבעולם.

יבינה זכאי-בראונר: זה בלתי אפשרי.

יבינה זכאי-בראונר: זה בלתי סביר.

יבינה זכאי-בראונר: גם אם כן, המציאות עולה על כל דמיון.

נועה בן שבת: כלומר, את אומרת שהמילים "לפני כניסתו" כוללים ממילא חזרתו ללימודים.

יבינה זכאי-בראונר: כן.

יבינה זכאי-בראונר: כולל העברתו, כולל רישומו מחדש, כולל שיבוצו, כולל השמתו, כולל העברתו למרכז חינוכי אחר וכו'.

נועה בן שבת: אולי נאמר: "חובת הרשם לעשות את כל הדרוש לקבלת מידע"?

יבינה זכאי-בראונר: לא.

יבינה זכאי-בראונר: הנוסח הקיים הוא זה שעבר בממשלה.

סטס מיסז'ניקוב: גברתי, עם כל הכבוד.

סטס מיסז'ניקוב: אני הולך לפי הנוסח המקורי שלי.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו צריכים לדרוש אקטיביזם מהרשם ברשות המקומית.

סטס מיסז'ניקוב: אני עומד על כך שזה יהיה "לברר" ולא "לקבל מידע".

סטס מיסז'ניקוב: אתם יכולים להתנגד.

סטס מיסז'ניקוב: ששרת החינוך תופיע מול הנכים ותגיד שהיא מתנגדת להנגשת מוסדות חינוך.

יבינה זכאי-בראונר: אני מציגה את עמדת הממשלה.

סטס מיסז'ניקוב: האם זה חוק בשביל אבא שלי או סבא שלי?

סטס מיסז'ניקוב: מה את מפחידה אותי ומאיימת עליי שהממשלה נגד?

יבינה זכאי-בראונר: אדוני, לא משלמים לי כדי להגיד עמדה אישית.

יבינה זכאי-בראונר: אני מביאה את עמדת הממשלה.

ערן טמיר: בפסקה הזו צריך להגיד: "שר החינוך באישור הוועדה".

ערן טמיר: לדעתי לא צריך את אישור הוועדה, משום שסעיף 19לג(4) קובע שממילא כל התקנות האלה צריכות להגיע לאישור הוועדה.

ערן טמיר: אם אתם חושבים שכן צריך, אני מבקש להוסיף שתהיה התייעצות גם עם הנציבות והארגונים.

נועה בן שבת: סעיף 19לג(4) אומר שהם ייקבעו בהתייעצות עם המרכז לשלטון מקומי, עם הנציבות ועם הארגונים העוסקים.

נועה בן שבת: .

ערן טמיר: וסעיף (ב) קובע שתקנות יבואו לאישור הוועדה.

נועה בן שבת: אני לא רואה שום סיבה לא לכתוב: "תקנות באישור הוועדה".

ערן טמיר: אני מבקש שיהיה כתוב גם "התייעצות עם הארגונים".

סטס מיסז'ניקוב: מה פתאום.

נועה בן שבת: ההתייעצות קיימת בכל מקרה.

ערן טמיר: מה זה מפריע?

סטס מיסז'ניקוב: מחר יקום עוד ארגון ונצטרך להתייעץ גם איתו.

ערן טמיר: בכל מקרה לא צריך להתייעץ עם כל הארגונים.

נועה בן שבת: בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998, בסעיף 19לד, אחרי סעיף קטן (ד) יבוא: " (ה) שר החינוך, באישור הוועדה, יקבע הוראות לעניין: חובת הרשם לברר, בעת הרישום של התלמיד, אודות הצורך בביצוע התאמות נגישות.

נועה בן שבת: בפסקה זו, "הרשם" – כהגדרתו בתקנות לימוד חובה וחינוך ממלכתי (רישום), התשי"ט-1959 מועדים ליידוע הבעלים של מוסד החינוך או גן הילדים אודות רישומו של התלמיד והצורך בביצוע התאמות הנגישות, ומועדים לביצוע התאמות הנגישות עבורו או עבור הורהו, והכל כדי שביצוע ההתאמות יסתיים לפני כניסתו של התלמיד ללימודים במוסד החינוך או בגן הילדים"

וילמה מאור: האם את לא מתייחסת לעניין של החזרה?

נעה בן שבת: אני מבינה, שמשרד החינוך קורא את הנוסח שכניסתו כוללת גם את חזרתו.

סטס מיסז'ניקוב: אני מבין, שאי אפשר לפרט את כל המקרים.

יצחק גלנטי: הלכנו פה לקראת משרד החינוך.

סטס מיסז'ניקוב: שמשרד החינוך ילך לקראת התלמידים סוף-סוף.

יצחק גלנטי: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק גלנטי: ה צ ב ע ה בעד – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה התקבלה הצעת החוק עוברת לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק גלנטי: תודה רבה, הישיבה נעולה.