ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 297, 2008-01-28 09:30

אופיר פינס-פז: בוקר טוב.

אופיר פינס-פז: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

אופיר פינס-פז: על סדר היום שלנו הצעת חוק איחוד רשויות אור עקיבא-קיסריה.

אופיר פינס-פז: לפני שאני מאפשר לחבר הכנסת אליהו גבאי שהוא יוזם החוק, אני רוצה לומר שזה לא מקובל שאיחוד רשויות נעשה באמצעות הצעת חוק פרטית.

אופיר פינס-פז: זה דבר מאוד יוצא דופן.

אופיר פינס-פז: לא שזה לא אפשרי – זה אפשרי, אבל זה לא מקובל.

אופיר פינס-פז: אני מניח שחבר הכנסת גבאי ינמק מדוע הוא מצא לנכון להביא את הצעת החוק הזאת לכנסת, ולא המתין, למשל, לשר הפנים שהודיע קבל עם ועולם שהוא שוקד בימים אלה על הגשת הצעה ממשלתית כוללת לאיחוד רשויות.

אופיר פינס-פז: אני לא זוכר אם קיסריה או אור-עקיבא נמצאת בהצעה של שר הפנים.

קריאות: לא נמצאת.

אופיר פינס-פז: אז יכול להיות שזאת הסיבה שהבאת את הצעת החוק, מכיוון שהיא לא נמצאת בהצעה של שר הפנים.

אופיר פינס-פז: בבקשה, חבר הכנסת גבאי, תציג את הצעת החוק שלך ונקיים עליה דיון, כמובן.

אליהו גבאי: אדוני היושב ראש, ברוכים הבאים.

אליהו גבאי: הצעת החוק לאיחוד קיסריה ואור-עקיבא היא הדוגמה היפה ביותר לאיחוד רשויות.

אליהו גבאי: ועדה שהקים בעבר משרד ראש הממשלה תמיד קבעה שעיר שיש בה למטה מ-20 אלף תושבים, אין לה זכות קיום וצריך לאחד בין רשויות.

אליהו גבאי: קיסריה היא למעשה כעין שכונה משכונות אור עקיבא.

אליהו גבאי: לא יעלה על הדעת שיישוב שמונה 9,000 נפש יישאר בודד, ולידו יישוב המונה 20 אלף נפש יישאר בודד.

אליהו גבאי: ייחודה של קיסריה הוא צביונו כמתחם של מעמד כלכלי.

אופיר פינס-פז: אתה כתבת בהצעת החוק: "הרשויות המקומיות, אור-עקיבא וקיסריה" – קיסריה זאת לא רשות מקומית.

אליהו גבאי: אני יודע.

אופיר פינס-פז: אז כדאי שתגיד את זה.

אליהו גבאי: את קיסריה איחדו עם עתלית ועם מועצה אזורית חוף הכרמל – אין לזה סיבה, ואין לזה הצדקה.

אליהו גבאי: אם יש יישוב סמוך לקיסריה זה אור-עקיבא.

אליהו גבאי: זה לא טבעי לאחד את קיסריה עם עתלית בצפון במרחק עשרות קילומטרים כאשר גובל איתה היישוב אור-עקיבא, והוא יופרד ממנה.

אליהו גבאי: יש מי שמסתכלים רק על הצד הכלכלי של איחוד רשויות; זה דבר לא מבוטל, וצריך לקחת את זה בחשבון.

אליהו גבאי: לא יעלה על הדעת שביישוב שמונה כ-6,000 תושבים ו-3,000 דונם אזור תעשייה- -

קריאה: 4,800 תושבים.

אופיר פינס-פז: אני מבקש ממך, קריאות ביניים מותרות רק לחברי כנסת, וגם זה במשורה.

אליהו גבאי: קל וחומר.

אליהו גבאי: אם יש שם למטה מ-6,000 תושבים, אין סיבה שלאזור כזה יהיה 3,000 דונם אזור תעשייה, בעוד לאור עקיבא יש 250 דונם אזור תעשייה – זה לא טבעי, זה לא בריא.

אליהו גבאי: מה גם שמבחינת המבנה הסוציו-אקונומי זה מתחם רק לאנשי ההון כביכול.

אליהו גבאי: זה לא נשמע טוב.

אליהו גבאי: כעת שר הפנים הגיש לנו רשימה של למעלה מ-30 ערים, ואי-אפשר לפסוח על קיסריה שתאוחד עם אור-עקיבא.

אליהו גבאי: לא יכול להיות שחלק מהתושבים של קיסריה מקבלים את השירותים שלהם בעיר הסמוכה אור-עקיבא, והארנונה תינתן ליישוב אחר שלא קשור.

אליהו גבאי: הוכח שבמקום שיש שתי ערים שמאחדים אותן, אם יש הבדלי רמה, בדרך כלל העיר ברמה הנמוכה יותר מיישרת קו מבחינה מנהלתית.

אליהו גבאי: זה חוסך מבחינה מנהלתית וארגונית, ורק יכול לתרום לשני היישובים יחד.

אליהו גבאי: אין כל סיבה שבמקום לפתח את מערכת החינוך המקומית ישלחו את הילדים לבתי ספר אזוריים בקיבוצים במקום ליצור מערכת חינוכית ותרבותית בריאה וטובה.

אליהו גבאי: אנחנו הולכים לקראת איחוד רשויות, וכאשר יישוב סמוך ליישוב אחר – לדלג על זה.

אליהו גבאי: מבחינה חברתית לא בריא גם ליצור שני יישובים בעלי מעמד שונה, שכל המאפיין אותם הוא הבדלים ברקע הסוציו-אקונומי או במוצא.

אליהו גבאי: האיחוד בין שני היישובים יכול להבריא וליצור אינטגרציה חברתית ותרבותית שהיא חיונית מאוד במדינת ישראל.

אליהו גבאי: אני יודע שיש הסכמים עם הברון, אבל זה לא בא לפגוע בגודלה של קיסריה, אלא לאחד בין שתי הרשויות.

אליהו גבאי: אם מצאו לנכון לאחד את קיסריה עם עתלית, אין כל סיבה שימצאו את הדרך לאחד בינה לבין יישוב סמוך אליה שהוא כעין שכונה משכונות אור-עקיבא.

אליהו גבאי: עצם זה שחתמו על הצעת החוק חברי כנסת מהקואליציה, מהאופוזיציה – מכל גווני הקשת הפוליטית, ממעמדות שונים ומעדות שונות, מראה שהחוק הזה חיוני, וגם הצביעו למעשה כמעט רוב חברי הכנסת שהיו בבית, חוץ מ-4-3 חברי כנסת שהצביעו נגד.

אליהו גבאי: כך שזה גם משביע את רצונו של המחוקק לא להשאיר את זה כך, אלא להביא את זה לפתחו של שר הפנים כדי לקיים גם את איחוד הרשויות האלה.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: אמרת בערך פי 10 ממה שכתבת בהצעת החוק.

אופיר פינס-פז: הממשלה הודיעה על תמיכתה בהצעת החוק.

אופיר פינס-פז: אני מבקש קודם כול מהמשנה ליועץ המשפטי לממשלה, עו"ד שרית דנה.

אופיר פינס-פז: אני מבקש שתסבירי את עמדת הממשלה.

שרית דנה: עמדת הממשלה היא לתמוך, אין לי מה לומר על זה.

שרית דנה: אני אתאר את המצב העובדתי המשפטי, כמו שאנחנו מכירים אותו בעניין קיסריה, ולעומתו החלטת הממשלה כפי שהיא.

שרית דנה: מדינת ישראל אכן התקשרה בהסכם עם הברון ביחס לשטחי קיסריה; אחת מהתחייבויות ההסכם שתוקפו הוארך לפני 20 שנה, עד שנת 2022, היא שלא לשייך את שטחי קיסריה לתחומה של רשות מקומית כלשהי, אלא בהסכמת הצדדים להסכם.

שרית דנה: לכן גם נעשו מהלכים כפי שאתאר אותם.

אופיר פינס-פז: אז מה קרה באיחוד עם המועצה האזורית?

שרית דנה: אני אסביר.

שרית דנה: המונח שנוקטת הצעת החוק: "רשות מקומית קיסריה" איננו מונח נכון; קיסריה כשלעצמה מעולם לא הייתה רשות מקומית.

שרית דנה: בתוך תחומה של קיסריה יש שלושה סוגי שטחים: השכונות הבנויות והמאוכלסות, יש השכונות שאינן מאוכלסות עדיין, ויש אזור תעשייה.

שרית דנה: חלק מהשכונות הבנויות והמאוכלסות היו שייכות למועצה האזורית חוף הכרמל מתחילת הדרך; חלקן האחר שויכו למועצה האזורית חוף הכרמל על-פי החלטה של שר הפנים לפני שנים ספורות בהסכמת הקרן במסגרת הסכם שנעשה תחת חסותה של עתירה שהגישה המועצה האזורית חוף הכרמל בבקשה לספח אליה את כל שטחי קיסריה, ובמקביל – עתירה שהגישה עיריית אור-עקיבא בבקשה לספח אליה את אזור התעשייה.

שרית דנה: המתווה המוסכם היה ששכונות מאוכלסות אכן צריכות להשתייך לרשות מוניציפאלית תוך כדי כך שהצדדים הגיעו לכלל הסכם בדבר האופן שבו יסופקו שירותים באותו השטח בין הרשות המקומית, בין המועצה האזורית ובין הקרן.

שרית דנה: הם חילקו ביניהם את התפקידים ואת העלויות ונחתם הסכם.

שרית דנה: כיוון שנחתם הסכם השטחים האלה אכן שויכו שלא בהפרת ההסכם מכיוון שזה נעשה בהסכמת הצדדים.

שרית דנה: לכן השכונות המאוכלסות של קיסריה, עד כמה שאני יודעת היום, משויכות כולן לחוף הכרמל.

שרית דנה: בעניין אזור התעשייה הייתה הסכמה שהשטח הזה לא ישויך לרשות מקומית.

שרית דנה: לא ניתנה בעניין זה הסכמת הקרן, ולכן לא ניתן היה, על-פי ההסכם, לשייך אותו.

שרית דנה: לכן השטח הזה נותר מחוץ לתחום שיפוטה של רשות מקומית כלשהי.

שרית דנה: כאשר יש הסכם כספי יש קרן, שבוודאי אנשי הקרן לפיתוח קיסריה יסבירו עליה יותר בהרחבה, שממנה משולמים סכומים מסוימים שנקבעו הן לרשויות הסמוכות והן למטרות אחרות במדינת ישראל.

שרית דנה: ההסכם הזה בכללותו קיבל את אישורו של היועץ המשפטי לממשלה בזמנו, מר רובינשטיין, והוצג בפני בית המשפט, והעתירות נמחקו.

שרית דנה: המונח קיסריה כרשות מקומית איננו קיים עוד.

שרית דנה: השכונות המאוכלסות של קיסריה היו בעבר וגם היום שייכות לחוף הכרמל.

שרית דנה: כיוון שחוף הכרמל אוחד עם עתלית, עתלית הצטרפה כיישוב נוסף לחוף הכרמל.

שרית דנה: בתקופת כהונתו הראשונה של השר רמון כשר הפנים הוא אכן אימץ המלצות של ועדת חקירה שהוא מצרף את כל שטחה של קיסריה לרשויות מקומיות בחלוקה כזאת או אחרת.

שרית דנה: השר רמון סבר שזאת החלטה נכונה, ואפילו נחתמו צווים.

שרית דנה: היועץ המשפטי לממשלה נתן הוראה בזמנו שלא לקדם את הצווים האלה מכיוון שהם סותרים את ההתחייבות של הממשלה, ואמר שאם מבקשים לעשות משהו צריך להביא את זה לאישור הממשלה.

שרית דנה: בסופו של יום זה לא הובא לאישור הממשלה, ובעצם הגענו להסכם הזה.

שרית דנה: המדיניות העקבית של משרד הפנים היא ששטחים לא צריכים להיוותר ככלל חסרי סטטוס מוניציפאליים, ובוודאי שכך שטחים מניבים.

שרית דנה: לכן מפה באה גם עמדתו של השר רמון בזמנו ששטח התעשייה של קיסריה גם הוא צריך להשתייך.

שרית דנה: נוכח התחייבותה של הממשלה סבר היועץ המשפטי לממשלה שזה מחייב החלטת ממשלה.

שרית דנה: זה לא הובא בפני הממשלה, ולכן זה המצב שאנחנו נמצאים בו היום.

שרית דנה: אני מניחה שהחלטת הממשלה היום משקפת, כנראה, את העמדה שצריך שאזורים מניבים ישרתו כמה שיותר אוכלוסייה, ולכן ככל הנראה מפה היא באה.

שרית דנה: היא איננה תואמת את ההסכם שהמדינה חתומה עליו, אבל אנחנו לא יכולים לומר שחקיקה שנוגדת את ההסכם הזה היא חקיקה לא חוקתית, ולכן לא נוכל לומר שהחוק הזה אסור משפטית או אם ייחקק יהיה לא חוקתי.

אופיר פינס-פז: אולי תגידי כמה מילים על ההסכם עצמו.

אופיר פינס-פז: את מתייחסת להסכם הזה כאילו הוא דבר קדוש, וכל היתר רק נגזר ממנו; כמעט המדינה היא נגזרת מההסכם.

אופיר פינס-פז: אולי אפשר לקבל הסבר מי חותם על הסכמים, באישור של מי, האם פקידים יכולים לשעבד על דעת עצמם עתיד של עשרות שנים קדימה, איפה זה אושר, איזה ראש ממשלה אישר את ההסכם הזה, איזה שר פנים אישר את ההסכם הזה, איזה שר אוצר אישר את ההסכם.

אופיר פינס-פז: לפעמים אנחנו עושים דברים עם השלכות ל-50 שנה קדימה.

אופיר פינס-פז: אולי תפרטי על ההסכם הזה.

שרית דנה: אדוני מכיר אותי, מעט דברים קדושים בעיניי, בוודאי לא הסכמים.

שרית דנה: אבל יש עיקרון שקבוע בחוק החוזים, ואנחנו נוהגים על-פיו, שככלל, חוזים יש לכבד.

שרית דנה: החוזה הזה לא נחתם בידי פקיד, הוא נחתם בידי השר שמעון פרס- -

אופיר פינס-פז: מתי?

יעקב אדרי: הייתה התייחסות של מבקר המדינה לעניין הזה.

אופיר פינס-פז: את זוכרת מתי בערך?

שרית דנה: ההסכם הראשוני נחתם בשנות ה-50- -

קריאה: ב-1958.

משה שחל: ב-1958 – לוי אשכול; ב-1992 – שמעון פרס.

אופיר פינס-פז: אז אמרתי, יש הסכם, ואחר-כך יש מדינה.

שרית דנה: הוא הוארך בשנת 92' בחתימתו של השר שמעון פרס שהיה שר האוצר באותה עת.

קריאה: הוא היה שר אוצר ב-89'; ההסכם הוארך ב-89'.

קריאה: ההסכם פה לפניי.

שרית דנה: הוא לא הובא לאישור הממשלה, למיטב ידיעתנו, וגם לא קיבל את אישור שר הפנים.

שרית דנה: אבל שאלת תוקפה של ההארכה הזאת נבחן כשהשר רמון ביקש לקבל את ההחלטה שהוא קיבל לשייך את השטחים.

שרית דנה: היו חוות דעת כאלה ואחרות בממשלה, ובסופו של יום החליט היועץ המשפטי לממשלה שכיוון ששר במדינת ישראל חתם על הסכם, הגורם היחיד שרשאי לחזור בו מההסכם הזה, על-פי כללים שמוכרים במשפט המנהלי, ובהם "הלכת ההשתחררות" – ואני לא אלאה אתכם בפרטיה – היא ממשלת ישראל.

שרית דנה: שר הפנים בחר בסופו של יום שלא להביא את זה לממשלה- -

אופיר פינס-פז: אז איך הממשלה תומכת בהצעת החוק הזאת?

אופיר פינס-פז: אני לא מצליח להבין, זאת אותה ממשלה?

שרית דנה: אדוני, פוליטיקאים זה תחום מומחיותך, לא תחום מומחיותי.

אופיר פינס-פז: אני מסכים שזה תחום מומחיותי, זה שזה לא תחום מומחיותך, על זה אני מעמיד סימן שאלה.

אליהו גבאי: אז אפשר להגיד שזה שהממשלה חתמה בעבר, גם זה הסכם פוליטי.

אופיר פינס-פז: אני בהחלט חושב שיש כאן סתירה מאוד קשה בעמדה של הממשלה שמצד אחד מקדשת הסכם, ומצד שני תומכת בהצעת החוק שבעצם מפירה הסכם.

דב חנין: זאת הסיבה היחידה בעמדת הממשלה?

אופיר פינס-פז: לא, אבל היא מאוד בוטה ומאוד בולטת במקרה הזה.

אופיר פינס-פז: יש עמדה לשר הפנים?

שלי מלכה: כן.

שלי מלכה: אני יועץ שר הפנים.

שלי מלכה: עקרונית לשר הפנים אין שום התנגדות לאיחוד.

אופיר פינס-פז: אז למה האיחוד הזה לא נמצא ברשימה של השר?

שלי מלכה: הוא לא עומד על הפרק כיום, והוא לא נמצא ברשימת האיחודים שהשר העביר לוועדת אפרתי, בין היתר, בגלל אותו הסכם.

שלי מלכה: בנובמבר 2008 יש בחירות, והכול דוחק, ורוצים להספיק.

שלי מלכה: ועדת אפרתי צריכה לעבוד, יש מספר איחודים, וכל הנושא הזה של קיסריה הוא קצת יותר מורכב, ולא יספיקו לעשות את זה.

שלי מלכה: אזור התעשייה נמצא על סדר היום של מנכ"ל משרד הפנים.

שלי מלכה: מכל מקום, זה לא עומד כעת על הפרק.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: ראש מועצה אזורית חוף כרמל, בבקשה.

כרמל סלע: מועצה אזורית חוף הכרמל מונה 26 יישובים.

כרמל סלע: היא בנויה מיישובים קהילתיים – מושבים וקיבוצים בתווך.

כרמל סלע: בדרום נמצאת קיסריה, בצפון נמצאת עתלית, שהם שני יישובים קהילתיים, ובתווך יש קיבוצים ומושבים.

כרמל סלע: עברנו איחוד רשויות עם עתלית לפני 4 שנים – איחוד שנחשב מוצלח, לכל הדעות.

כרמל סלע: האיחוד בא להוביל מהלך כלכלי שהרציונל שלו הוא איגום משאבים, כפי שציינת קודם.

כרמל סלע: איחוד רשויות כזה עם עתלית היה מאוד בעייתי, כי עתלית הייתה חייבת עשרות מיליונים לתשתיות.

כרמל סלע: עתלית הוא יישוב עני וחלש עם בעיות רווחה, חינוך, תרבות וכדומה, ולעומת זאת קיסריה הוא יישוב חזק, מיוחד, ייחודי, שגורם לי ומאפשר למועצה האזורית איזון כלכלי באיחוד הרשויות.

כרמל סלע: אני יודע מה זה אינטגרציה, אני עושה אינטגרציה יום ולילה; אני יודע מה זה חלשים, ומה זה חזקים.

כרמל סלע: קיסריה חשובה לחוף כרמל כיישוב אחרת אי-אפשר להוליך את עתלית למקום טוב.

כרמל סלע: זה לא שאומרים שמאחדים את עתלית עם קיסריה, אלא עתלית הצטרפה לחוף כרמל.

כרמל סלע: עם רצון כן שלנו הצלחנו, אבל לא היינו מצליחים ללא קיסריה.

כרמל סלע: זה הסוד הגדול של איחוד הרשויות.

כרמל סלע: אתה צריך להוביל מהלך באיחוד רשויות – יישוב חזק קולט יישוב חלש.

כרמל סלע: חוף הכרמל חזקה עם כל מה שכרוך בה.

כרמל סלע: נקודה שנייה מאוד חשובה: חוף כרמל נוסדה ב-2 ביולי 1951, ומאז קיסריה בחוף כרמל, עוד לפני – או יחד – עם אור-עקיבא.

כרמל סלע: זה לא היה חדש.

כרמל סלע: הברון רוטשילד ביקש, והוא צודק.

כרמל סלע: הוא תרם למדינת ישראל מאות אלפי דונמים- -

אליהו גבאי: זה לא קשור.

אליהו גבאי: הוא תרם גם את בנימינה- -

כרמל סלע: אני לא הפרעתי לך.

יעקב אדרי: זה לא נכון מה שאתה אומר, תדייק בדברים.

כרמל סלע: גם לך לא הפרעתי.

כרמל סלע: תן לי לסיים.

אופיר פינס-פז: תסביר את האמירה שלך שמ1951 קיסריה היא חלק מחוף הכרמל.

כרמל סלע: קיסריה היא בתחום שיפוט חוף הכרמל.

אופיר פינס-פז: תסביר את זה.

כרמל סלע: המועצה נוסדה בבית חנה סנש בשדות ים ב-2 ביולי, ואז קבעו את תחום השיפוט שלה.

כרמל סלע: כבר אז הברון רוטשילד ביקש להיות שייך לתחום שיפוט חוף הכרמל כי לא היה קיים משהו אחר.

כרמל סלע: הוא ביקש לנהל את היישוב הזה על-פי דרכו.

כרמל סלע: מאז קיסריה נמצאת בחוף כרמל.

כרמל סלע: לימים הוקמו גם הוועדים המקומיים, וכיום יש בקיסריה ועד מקומי שמתפקד בצורה בלתי רגילה.

כרמל סלע: חשוב להדגיש שהפוליטיקה בחוף כרמל היא פוליטיקה אחרת; יישובים עם ועדים מקומיים משרתים את עצמם, מנהלים את הקהילות שלהם באופן עצמאי.

כרמל סלע: אני לא מתערב בניהול הקהילה לא בעתלית וגם לא בקיסריה.

כרמל סלע: אני משגיח, אני מפקח, אני עוזר – יש דברים שאני מטפל בהם.

כרמל סלע: אבל האינטגרציה והפעילות החברתית, תרבותית, חינוכית מכל הכיוונים היא בחוף כרמל.

כרמל סלע: יש בקיסריה 921 תלמידים ו-916 לומדים בחוף כרמל.

כרמל סלע: 6 ילדים לומדים באור-עקיבא.

כרמל סלע: מזה עושים כזה "עליהום" גדול.

כרמל סלע: אני מטפל בקיסריה, היא חשובה.

כרמל סלע: החינוך האינטגרטיבי של קיסריה תורם את חלקו לחוף כרמל ולעתלית.

כרמל סלע: לקחת חלק מהיישוב הזה שהוא לא רשות בכלל, ולהגיד לו שעד היום הם היו פה, והיום הם במקום אחר – זה נזק אדיר, קודם כול לתושבים ושנית – לחוף כרמל.

כרמל סלע: אני לא אוכל להחזיק מעמד מבחינת איזון תקציבים בהובלה של איחוד רשויות, ומי כמוך, כבוד השר, יודע – אתה עזרת לי, אתה חתמת ואישרת, ובשלבים האחרונים הבנת את הצורך באיזונים כלכליים.

כרמל סלע: אני מסכים שיש הסכמים, כל זה נכון; אבל מעבר להסכמים יש אנשים חיים, יש צרכים בסיסיים, ואי-אפשר לבקש מהחזקים לתרום ולקצץ.

כרמל סלע: אנחנו לא חזקים סתם, אנחנו חזקים בגלל המבנה הפוליטי, בגלל המבנה האנושי, אנחנו עושים את כל המאמצים, לא בוכים, לא מייללים, עובדים, חוסכים, משקיעים ככל האפשר בכל התחומים.

כרמל סלע: קיסריה היא חלק מבשרה של חוף הכרמל, זאת לא רשות, זה יישוב מתוך 27 יישובים.

כרמל סלע: נכון, יישוב מיוחד, יישוב חזק, יישוב טוב.

כרמל סלע: כל מי שבא לגור בקיסריה ידע שהוא בא למועצה אזורית חוף כרמל, ידע שהוא קונה נכס ששייך לחוף הכרמל, אחרת הוא לא היה בא לחוף כרמל ואולי לא היה בא לקיסריה.

כרמל סלע: לכן להגיד שכל המהלך הזה הוא אינטגרציה בין חלשים לבין חזקים – באמת, גם לי יש חלשים; בעתלית 5,700 אנשים חלשים, אז מה, אני בוכה כל היום?

כרמל סלע: לא בוכה.

כרמל סלע: אני לא יודע מה זה?

כרמל סלע: אני יודע מה זה.

כרמל סלע: המועצה בנויה על רצף טריטוריאלי.

כרמל סלע: דרומית לקיסריה נמצאת גם שדות ים, אז מה, אז מפה ייקחו לי את החלק הזה ומפה את החלק הזה?

כרמל סלע: בסופו של דבר אני כראש רשות בא לשרת את התושבים, זאת המטרה שלי – לספק את רצון התושבים.

כרמל סלע: התושבים בקיסריה הגיעו למסקנה שהם רוצים להישאר בחוף כרמל; 90% חתמו על הסכם פשרה שתמכו בו יוסיפוב וזיתוני- -

שמחה יוסיפוב: שמחה יוסיפוב לא חתם.

שמחה יוסיפוב: תגיד את האמת.

כרמל סלע: סליחה, היועץ המשפטי שלך.

שמחה יוסיפוב: תבדוק עניינים.

כרמל סלע: אני אראה לך את זה.

כרמל סלע: עשרה משיבים הסכימו להסכם פשרה שהסביר איך מנהלים את קיסריה; איך מובילים את היישוב הזה הכי רחוק.

אופיר פינס-פז: אתה מדבר על אזור התעשייה?

כרמל סלע: על הכול.

כרמל סלע: הסכם הפשרה אומר שהוקם ועד מקומי,שהעלה את קיסריה מעל הקו; יש חברה, יש תושבים, יש מועצה.

כרמל סלע: אני לא רוצה להתהדר כי מישהו פעם אמר שאם אתה מדבר על צניעות אתה כבר לא צנוע, אבל קיסריה הוא יישוב מיוחד במדינת ישראל, ולא צריך לפגוע בו- -

אליהו גבאי: גם סביון הוא יישוב מיוחד, אז נשאיר את סביון.

אליהו גבאי: ניקח אזורים של עשירים- -

כרמל סלע: לא ככה.

כרמל סלע: 90% מהתושבים רוצים להמשיך לחיות כך; הם מרוצים מהמועצה האזורית, הם מרוצים שאין פוליטיקה, הם מרוצים שאין שכונות.

אליהו גבאי: תאמין לי, אם לא איחדו אותם, זה בגלל הפוליטיקה.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: ראש עיריית אור-עקיבא, בבקשה.

שמחה יוסיפוב: בוקר טוב, אדוני היושב ראש, כבוד השר יעקב אדרי, חברי כנסת.

שמחה יוסיפוב: האמת שידידי סלע לא דייק בדברים, אבל קודם כול אודה בכך שגם אור-עקיבא הוקמה בשנת 51'.

שמחה יוסיפוב: כשאור-עקיבא הוקמה הקצו לה רק 4,000 דונם.

שמחה יוסיפוב: בסביבות אור-עקיבא, השטחים של קיסריה הם 30 אלף דונם.

שמחה יוסיפוב: כלומר באור-עקיבא יש 20 אלף תושבים ועם 4,000 דונם; וקיסריה עם 4,800 תושבים ו-30 אלף דונם.

שמחה יוסיפוב: לנו אין עתודות קרקעיות, אנחנו חיים ולא יודעים איך להתפתח.

שמחה יוסיפוב: אור עקיבא סיימה השנה בתקציב מאוזן, ואפילו ב-5,000 שקל עודף, כך שהיא לא בגירעון; אור-עקיבא הוא יישוב חזק עם הישגים חזקים.

שמחה יוסיפוב: הגענו למקום הראשון בחינוך במחוז חיפה, כאשר מועצה אזורית חיפה אחרינו בהישגי בגרויות; בתרבות, באיכות החיים וגם בנושא התעסוקה אנחנו לאט-לאט מצליחים.

שמחה יוסיפוב: דיברו כאן על נושא הילדים שלומדים באור-עקיבא.

שמחה יוסיפוב: תיכון "עתידים" באור-עקיבא הגיע למקום הראשון בארץ, גם זה לא סוד.

שמחה יוסיפוב: בזמנו גם קיבלנו ברכה מנשיא המדינה.

שמחה יוסיפוב: כ-120 ילדים מקיסריה למדו באור-עקיבא, אבל לאט-לאט מועצה אזורית חוף הכרמל עשתה את כל המאבקים וניסתה להסית את התושבים שלא ישלחו את הילדים שלהם לבית-ספר התיכון "עתידים" באור-עקיבא.

שמחה יוסיפוב: למה?

שמחה יוסיפוב: כי זה באור-עקיבא.

קריאות: מה אתה מבלבל את הראש?

שמחה יוסיפוב: החינוך יותר טוב ממועצה אזורית חוף הכרמל, שיבואו ויבדקו את זה.

שמחה יוסיפוב: דבר נוסף: באור עקיבא בנינו היכל תרבות שהוא אחד היפים, והיום זה מקור הגאווה של אור-עקיבא וגם של תושבי קיסריה.

שמחה יוסיפוב: כ-450 איש מתושבי קיסריה מנויים בהיכל התרבות מתוך 3,600 מנויים.

שמחה יוסיפוב: מקור גאווה נוסף הוא הספרייה העירונית לילדים ולמבוגרים.

שמחה יוסיפוב: גם תושבי קיסריה נהנים משירותה של הספרייה ומנויים בה.

שמחה יוסיפוב: כמו-כן יש 4 קופות חולים, מרכז מסחרי גדול.

שמחה יוסיפוב: תושבי קיסריה, יחד עם תושבי אור-עקיבא חיים בשכנות טובה ונהנים מהחיים.

שמחה יוסיפוב: יש לנו גם אלופי גולף מאור-עקיבא שמשחקים במגרשי גולף בקיסריה, ויש ילדים שלנו שחיים יחד עם ילדי קיסריה.

שמחה יוסיפוב: הכול בסדר, אבל אין צדק במדינה הזאת.

שמחה יוסיפוב: אלה הרי שני יישובים צמודים זה לזה – האחד שייך למועצה אזורית חוף הכרמל, 30 קילומטר מקיסריה, ואור-עקיבא הצמודה אליה, לא שייכת בכלל.

שמחה יוסיפוב: אנחנו אנשים זרים.

שמחה יוסיפוב: כשאנחנו נכנסים לעיר העתיקה של קיסריה אנחנו לא יכולים להיכנס כי אנחנו מאור-עקיבא; כך גם בחוף הים – אין לנו בכלל חוף ים.

שמחה יוסיפוב: מי שמנהל את חוף הים שלנו זאת מועצה אזורית חוף כרמל וקיסריה.

שמחה יוסיפוב: תושבי אור עקיבא הם בני ערובה; פעם סוגרים את חוף הים, פעם לא רוצים לסגור, פעם יש מציל, פעם אין מציל.

שמחה יוסיפוב: באור-עקיבא יש 20 אלף תושבים, ואין בריכת שחייה באור-עקיבא.

שמחה יוסיפוב: שיהיה להם לבריאות בקיסריה, יש להם בכל בית בריכת שחייה, עינינו אינה צרה, אבל באור-עקיבא אין בריכת שחייה, אז גם לחוף הים אנחנו לא יכולים להגיע?

שמחה יוסיפוב: ריבונו של עולם.

שמחה יוסיפוב: פעם החליטו לסגור שם את החנייה, ואנחנו עשינו מאבקים מאוד גדולים בנושא זה, ובסופו של דבר הצלחנו.

שמחה יוסיפוב: גם נשיא המדינה השביעי עזר ויצמן ז"ל התערב בזמנו, ופתחו את החוף לטובת תושבי אור-עקיבא.

שמחה יוסיפוב: אנחנו במאבקים לא קטנים, ואין לנו חוף עד היום, הם בעלי הבית עד היום, כי מועצה אזורית שנמצאת 30 קילומטר מאור עקיבא מנהלת את החוף באור-עקיבא.

שמחה יוסיפוב: לאן הגענו?

שמחה יוסיפוב: איזה אבסורד?

שמחה יוסיפוב: ב-1993 רצו להקים פארק תעשייה מזרחה מאור-עקיבא, שהיה לה מעמד של אזור פיתוח ב' בתעשייה.

שמחה יוסיפוב: יעקב אדרי, ראש העיר לשעבר ומוטי פרידמן יושב ראש קרן קיסריה ומי שהיה בזמנו מנכ"ל חברת קיסריה משה - - - רצו להקים פרק תעשייה שישתרע על פני 3,000 דונם שיהיה שייך לאור-עקיבא, והיא תקבל את הארנונה מזה.

שמחה יוסיפוב: אמרנו, בסדר.

שמחה יוסיפוב: הציבו שלט גדול: "פרק תעשייה קיסריה-אור-עקיבא".

שמחה יוסיפוב: ארבע שנים אחרי שהוקם הפרק התחילו להגיע לשם יזמים גדולים, ואז פשוט החליפו את השלט.

שמחה יוסיפוב: נשאר השלט: "פרק תעשייה קיסריה", ואור-עקיבא נעלמה מהמפה.

שמחה יוסיפוב: הגענו למצב שהיינו צריכים להקים ועדת חקירה, ומשרד הפנים המליץ לוועדת החקירה להעביר לתחום השיפוט של אור-עקיבא את פרק התעשייה.

שמחה יוסיפוב: יש פה מפה שרואים שאור-עקיבא קטנה וקיסריה מסביבה.

שמחה יוסיפוב: הייתה החלטה להעביר גם את הצפון, גם את הדרום וגם את התעשייה.

שמחה יוסיפוב: ב-2001 שר הפנים דאז חיים רמון חתם על מפה, והוא אישר את העברת פארק התעשייה לתחום שיפוט אור עקיבא.

שמחה יוסיפוב: אבל הגיעו חברים עשירים בקיסריה, הם בעל-הבית, הם קובעים מה יהיה במדינה – אברהם ביגר, אסא אברמסקי – הם אמרו, מה פתאום, בשום פנים פרק תעשייה לא טוב לאור-עקיבא, רק בהסכמה.

שמחה יוסיפוב: אברהם פורז, שר הפנים, אמר לי שהוא לא יכול לעשות כלום, אז החלטנו על הסכמה.

שמחה יוסיפוב: הוא אמר שהם מוכנים לתת לי את דרום אור-עקיבא, את תחנת הבידוק של חברת החשמל, אבל את פרק התעשייה אני לא אקבל.

שמחה יוסיפוב: שאלתי למה, והוא אמר שעבור הפרק ייתנו לנו 1.2 מיליון דולר; שאלתי, לאור –עקיבא ייתנו?

שמחה יוסיפוב: הוא אמר, לא לאור-עקיבא – לאור-עקיבא, לפרדס-חנה, לבנימינה ולזרקא.

שמחה יוסיפוב: יחלקו ל-4 יישובים 1.2 מיליון דולר.

שמחה יוסיפוב: 400 אלף דולר זה לאור-עקיבא, 400 אלף דולר לפרדס-חנה, 200 אלף דולר לבנימינה, ו-200 אלף דולר לזרקא.

שמחה יוסיפוב: זאת החלוקה, זה הכסף שהם עושים טובה שהם נותנים 1.2 מיליון דולר.

שמחה יוסיפוב: הם יודעים כמה הם מרוויחים שם, והם גם יודעים כמה יש בקופה של החברה לקרן קיסריה.

שמחה יוסיפוב: עושים לנו טובה.

שמחה יוסיפוב: כאשר אני שוחחתי עם אשת הנשיא ראומה ויצמן, תיבדל לחיים ארוכים, היא אמרה שרימו את נשיא המדינה, כי נשיא מדינת ישראל היה מעורב בהסכם, שלא נחתם למעשה, שפארק התעשייה של קיסריה היה צריך לעבור לתחום השיפוט של אור-עקיבא כי זה נמצא בשטח גלילי, הוא לא שייך לאף אחד – לא למועצה האזורית חוף הכרמל, לא לפרדס חנה, לא לאף אחד.

שמחה יוסיפוב: אבל הייתה החלטה, וצריך היה לקיים.

שמחה יוסיפוב: מאחר שראו שיש שם הרבה כסף, וקמו הרבה מפעלים, אמרו מה פתאום להעביר לאור-עקיבא?

שמחה יוסיפוב: אנחנו נעביר את זה לאור-עקיבא?

שמחה יוסיפוב: מה פתאום, אור-עקיבא תהיה עשירה וחזקה.

שמחה יוסיפוב: כשכן טוב הייתי תמיד רוצה שהשכן שלי יהיה חזק ועצמאי, שיהיה לו חינוך טוב, כדי שגם אני איהנה.

שמחה יוסיפוב: משכן טוב אתה יכול ליהנות, שכן עבריין יכול רק לגרום לנזק.

אופיר פינס-פז: אתה אומר, לא להישאר שכנים, פשוט להיכנס לבית משותף.

אופיר פינס-פז: תושבי קיסריה, בבקשה.

אופיר פינס-פז: מה אתם אומרים על החתונה הזאת?

משה שחל: אני נבוך מהמטען והעוצמה של הדברים שנאמרו כאן שחלקם עובדתית אינו נכון, משפטית הוא שגוי, אבל מעל הכול – אני מרגיש כתושב קיסריה נאשם על לא עוול בכפי.

משה שחל: השליכו כל מיני דברים: התנגדנו לכל מיני דברים טובים.

משה שחל: אבל בכנות, התמונה המצטיירת בעיניי כתושב היא שתופסים מישהו וקורעים אותו בגזרי גופו בלי להתחשב בשום דבר.

משה שחל: אומרים לו שכל מה שרוצים הוא את כספו כדי לפתור לנו בעיות.

משה שחל: אני מתבייש קצת, ואתייחס לכמה דברים שנאמרו כאן בהיסח הדעת.

אליהו גבאי: - - -

משה שחל: אני אתייחס, אבל אני אתייחס בצורה הכי דווקנית.

שמחה יוסיפוב: אם הייתי אני תושב קיסריה- - - אסור - - -

משה שחל: תסלח לי.

אופיר פינס-פז: אני לא מאשר לך את זה בשום פנים ואופן.

משה שחל: 30 שנה הייתי בבית הזה כחבר כנסת וכשר, והיה לי כלל אחד: אני לא הפרעתי לאף אחד, אבל אני מדבר סולו.

משה שחל: לכן תכבד אותי ותשמע אותי עד הסוף.

משה שחל: אמרו כאן ביעף כאילו אלה דברים של מה-בכך.

משה שחל: חוקים קיימים, הגדרה בכלל – מהו החוק הזה?

משה שחל: הסכמים.

משה שחל: הובאה הצעת חוק שמדברת על מיזוג של שתי רשויות מקומיות.

משה שחל: על כך הצביעה הכנסת.

משה שחל: מן הטעם הזה לבד מבחינה משפטית הצעת החוק הזאת איננה יכולה לדבר על העברת שטחים מפני שהכנסת הצביעה על דבר בלי לדעת על מה; לא אמרו לה את האמת, לא הציגו בפניה את העובדות, לא הציגו בפניה שיש הסכמים.

משה שחל: לתושבי קיסריה יש כוונה להגן על כבודנו ועל מעמדנו.

משה שחל: אנחנו נלך בעניין הזה לכל האפשרות שיש לנו, על-פי דין.

משה שחל: שנית, איש, כולל הממשלה, לא דיבר על החוק הקיים – פקודת העיריות.

משה שחל: על-פיה, אם רוצים להעביר שטחים, שזאת המהות של ההצעה, זאת הכוונה של חבר הכנסת גבאי, צריך היה לפעול לפי סעיף 8 או 9 לפקודת העיריות.

משה שחל: שם קבוע ששר הפנים שיש לו הסמכות צריך למנות ועדת חקירה, שחייבת לכלול אדם אחד שאינו עובד מדינה.

משה שחל: אבל יש בה סעיף אחד שבכל הליך בבית משפט ייתן הגנה: מה ההבדל בין מה שקורה עכשיו לבין מה שאומר החוק?

משה שחל: החוק הזה קובע בעניין שינוי שטחים בסעיף 9: "הרחבת תחום עירייה על-ידי צירוף אזור שהיה ערב ההכרזה על הצירוף בתחום עירייה או מועצה מקומית אחרת".

משה שחל: זה בדיוק המקרה הזה.

משה שחל: "הסמכות לביצוע השינוי היא בידי שר הפנים".

משה שחל: אבל נאמר כאן: "על שר הפנים לצוות על עריכת חקירה בדבר האזור המיועד, ובדבר משאלותיהם של תושביו".

משה שחל: אל תפגעו בי, תשאלו אותי, אני לא עברתי שום עבירה.

משה שחל: חבריי שיושבים פה הם אנשים הגונים, וכל חטאינו הוא שקנינו או בנינו בית, ואנחנו גרים בקיסריה.

משה שחל: באים אלינו בצורה מעליבה ופוגעת.

משה שחל: למה לא שואלים אותי?

משה שחל: אתה מגיש הצעת חוק כאשר יש הליך משפטי קיים שבו נקבע שצריך לקבוע ועדת חקירה, להזמין את התושבים, לשמוע אותם.

משה שחל: אם אתם כל כך בטוחים בצדקת הטענה, תעבירו את זה בחוק הקיים.

משה שחל: הרי יש חוק קיים, ובא חוק מיוחד – אתם חושבים שאנחנו לא נדרוש מבית-המשפט העליון שיגיד למה יפעלו על-פי המסלול הקיים?

משה שחל: אתם באמת חושבים שבית-המשפט העליון ישלול מאתנו את זכות השימוע, להשמיע את טענתנו, דבר שהוא רגיש מאוד מכל בחינה שהיא?

משה שחל: יושבים כאן שני אנשים נחמדים וטובים, ראשי מועצות, שרבים על הילד הזה – לאן קורעים אותו, למי נותנים אותו.

משה שחל: אני מתפלא עליך, חבר הכנסת גבאי.

משה שחל: לו היית בא ושואל אז היו כמה עובדות מתבררות.

משה שחל: כל מה שאתם רבים, על הילד הזה.

משה שחל: אני מתפלא עליך חבר הכנסת גבאי, לו היית שואל אותי היו כמה עובדות מתבררות.

משה שחל: עכשיו אני מגיע לעמדת הממשלה שהיא בעיניי תמוהה ביותר.

משה שחל: יש הסכם שנחתם כדת וכדין בידי ממשלת ישראל; חתם עליו ראש הממשלה דאז לוי אשכול.

משה שחל: הייתה הארכת תוקף בשנת 89' שעליה חתם שר האוצר דאז שמעון פרס.

משה שחל: היא נתנה תוקף עד שנת 2022.

משה שחל: פה לא רצו לשמוע מה היה תמורת ההסכם, מה קיבלה מדינת ישראל, כאילו שרק המדינה נתנה.

משה שחל: מדינת ישראל קיבלה העברה של שטחים בעשרות אלפי דונמים ללא תמורה כספית.

משה שחל: נתנו את זה למדינה.

משה שחל: כולנו נמצאים פה בעניין אור-עקיבא – זה הדבר הכי חשוב.

משה שחל: אני רוצה לשאול אתכם שאלה: מה יהיה מעמדה של מדינת ישראל בעולם בעיני תורמים ואנשים?

משה שחל: משפחת רוטשילד תרמה.

משה שחל: אגב, הם לא מבינים בכלל על מה מדובר.

משה שחל: אחת מבני משפחת רוטשילד תרם את הכסף להקמת המבנה הזה שבו יושבת הכנסת.

משה שחל: משפחת רוטשילד תרמה לבית-המשפט העליון.

משה שחל: במה היא חטאה?

משה שחל: היא חתמה על הסכם מתוך הנחה שהממשלה תכבד אותו.

משה שחל: נניח שהחוק שלך יתקבל, חבר הכנסת גבאי, בהפרת ההסכם הזה תתפתחנה תביעות אזרחיות בהיקף כספי שאני אפילו לא מנסה לתאר אותו, כולל התושבים.

משה שחל: אני מאוד שיבחתי את השר יעקב אדרי שלאחר שבוועדת השרים הוא הצביע בעד החוק, הוא נמנע מהצבעה – כתוב פה: "השר יעקב אדרי לא השתתף בהצבעה" בהנחה שהוא רצה להיות אובייקטיבי אף על פי שהיה ראש מועצה לפני כן.

משה שחל: אני מהרהר בקול רם, ואל תיפגעו:

משה שחל: גם הפרת הסכם על-ידי צד ג' מזכה את הנפגע בפיצוי מאותו צד ג'.

משה שחל: אמרתי לעצמי שהשר יעקב אדרי עשה דבר נבון כי זה לא מתוקף תפקידו כי הוא אמר שהוא לא יתערב בעניין הזה.

משה שחל: אם אתם תגרמו להפרת הסכם בעילה שבעיניי עומדת בניגוד לחוק הקיים, ואיננה נכונה משפטית ועובדתית, אתם חושבים שנשב בחיבוק ידיים ולא נעשה שום דבר?

אופיר פינס-פז: עורך דין שחל, אני מזהה אצלך צליל של איום.

משה שחל: לא, חלילה.

אליהו גבאי: הוא מאיים, מה זה צליל?

משה שחל: אדוני היושב ראש, אני נותן עכשיו ללא תמורה כספית את העצות לאנשים.

משה שחל: אני פשוט מציג את המצב המשפטי, חלילה בלי לאיים, אני רק אומר את זה.

דב חנין: הוא רק אומר.

משה שחל: אתה עוזר לי?

דב חנין: אני עוזר לך, אתה רק אומר שאתה לא מאיים.

משה שחל: נכון.

משה שחל: לא מזמן היה דיון בבג"ץ, ובאפריל 2005 נחתם הסכם שקיבל תוקף של פסק דין של בית המשפט העליון שקבע מה היו המעמד וההסכמה כאשר העבירו שטחים במסגרת המועצה האזורית חוף הכרמל כדבר קבוע.

משה שחל: אור עקיבא הייתה צד בהסכם הזה.

משה שחל: כל זה היה באפריל 2005, בג"ץ 5575/97.

משה שחל: ממשלת ישראל הייתה צד בו, היועץ המשפטי לממשלה משיח אותו – יכולה הממשלה היום להגיד שאותה זה לא מעניין, שהיא לא מכבדת את פסק הדין של בית-המשפט?

משה שחל: דבר אחרון.

משה שחל: אומרים שיש בעיה חברתית – הסנובים האלה מקיסריה, למה להם אור-עקיבא?

משה שחל: אני קראתי את דברי ההסבר המעטים של חבר הכנסת אלי גבאי כדי לדעת מה קורה.

משה שחל: הוא מנמק את זה בטענה של קרבת מקום, רשות מקומית חלשה – היא לא חלשה ושמענו את זה מראש המועצה.

משה שחל: אם באמת ללכת לפי הקריטריון הזה, למה לא ג'סר אל-זרקא?

נאדיה חילו: זה מה שאני הולכת להציע.

משה שחל: למה לא ג'סר אל-זרקא, חבר הכנסת גבאי?

משה שחל: הנה, הכנסת רוצה- -

אליהו גבאי: אתה מגן על ג'סר אל-זרקא?

אליהו גבאי: בוא, תציע את ג'סר אל-זרקא.

אליהו גבאי: תגיש הצעת חוק- - -

קריאות: - - -

אופיר פינס-פז: תודה.

שמחה יוסיפוב: ג'סר אל-זרקא.

שמחה יוסיפוב: אני מסכים.

משה שחל: אי-אפשר להחזיק את המקל כפי שנוח לך.

קריאות: - - -

משה שחל: אם מדובר על אפליה, אני אטען את הטענה, למה לא?

משה שחל: אבל אם מדובר על קרבה, אז בבקשה – אור עקיבא קרובה לבנימינה במרחק של כביש.

משה שחל: הרבה יותר קרוב.

משה שחל: אתה רוצה מיזוג?

משה שחל: אתה רוצה אתגר מוניציפאלי אמיתי?

אריה זיתוני: - - -

אופיר פינס-פז: מה אתה אומר?

משה שחל: זיתוני, אתה הרי שיגעת אותי בזמנו.

אופיר פינס-פז: אותי הוא ממשיך לשגע, זה בסדר.

משה שחל: בזמנו השר יעקב אדרי, הייתה פנייה אליי- -

יעקב אדרי: לא הצלחנו, חבל.

יעקב אדרי: אני אתייחס לזה.

משה שחל: בזה אני מסכים איתך.

משה שחל: הייתה פנייה אליי לנסות להגיע לפתרון.

משה שחל: הייתה המלצה שהחברה לפיתוח קיסריה תיתן מענקים מאותו מועד עד שנת 2022.

משה שחל: אני המלצתי אז על 900 מיליון לאור-עקיבא בהיותה הגדולה, ואז היה מצעד חדרה-בינמינה-כרכור- -

יעקב אדרי: אבל הסכמתי.

יעקב אדרי: אני מאשר את הדברים שלך.

משה שחל: אני הוספתי את ג'סר אל-זרקא.

משה שחל: אמרתי, לא יכול להיות שייתנו לכולם.

משה שחל: הכוונה הייתה להגיע במקום ל-1.2 מיליון דולר לשנה ל-1.5 מיליון דולר- -

שמחה יוסיפוב: עושים לנו טובה.

משה שחל: אני לא החברה לפיתוח קיסריה, אני רק אומר לך ככה, העניין הזה לא יצא, נתנו סכומים אחרים, אבל נותנים.

משה שחל: ההנחה היא שיישוב חזק ישפיע על יישוב חלש- -

אופיר פינס-פז: כמה תושבים יש בקיסריה?

משה שחל: כמעט 5,000 תושבים.

שמחה יוסיפוב: 4,800.

קריאה: 4,500.

אופיר פינס-פז: כמה באור-עקיבא?

שמחה יוסיפוב: 20 אלף.

כרמל סלע: 18.5 אלף, עוד לא הגעתם ל-20.

משה שחל: אני אומר לכם על מה אני מוחה: אני מוחה על הצבעה באצבע.

משה שחל: יש כפר שמריהו, יש סביון, מדוע ההיטפלות הזאת?

משה שחל: במה חטאנו?

אופיר פינס-פז: למה, גם את כפר שמריהו שר הפנים מתכנן לאחד.

אליהו גבאי: יקומו אנשי כפר שמריהו ויתקוממו נגד זה.

אופיר פינס-פז: את סביון יאחדו עם גני יהודה, ואת כפר שמריהו שר הפנים רוצה לאחד עם הרצליה.

משה שחל: יש מסלול של חוק, תפעלו על-פיו.

משה שחל: למה הייחודיות הזאת?

משה שחל: עוד דבר אחד: בקיסריה קיימות משפחות צעירות רבות, ובזה היישוב מתברך, לדעתי.

משה שחל: מצב הוא מעמד בינוני מבוסס, לא יותר מזה, זה לא אנשים עשירים.

משה שחל: אבל לא אכפת לי, אני הרי לא לקחתי מאף אחד שום דבר.

משה שחל: ארנונה זה נקרא שוד?

משה שחל: ארנונה זה תשלום על פעולות שהעירייה נותנת.

משה שחל: מה יקרה בפועל?

משה שחל: קיסריה היא מפוזרת; לאור עקיבא יעלה הטיפול בקיסריה מבחינת ארנונה הרבה יותר מההכנסה שלה- -

שמחה יוסיפוב: אל תדאג.

משה שחל: - - ייפסקו המענקים שהיא מקבלת.

שמחה יוסיפוב: אל תדאג.

משה שחל: מענקי האיזון יפחתו.

משה שחל: יוצא שכרו בהפסדו.

אופיר פינס-פז: בצורה דרמטית.

שמחה יוסיפוב: לא חשוב.

משה שחל: מערכת היחסים בין תושבי קיסריה לבין תושבי אור-עקיבא היא מהטובות ביותר.

משה שחל: אל תכניסו בהם את הרוח הרעה הזאת.

משה שחל: אנחנו נמצאים שם בידידות הכי גדולה- -

שמחה יוסיפוב: למה?

משה שחל: אני אגיד לך למה.

משה שחל: אני נמצא בסטטוס מסוים.

משה שחל: אל תבוא אליי ותשנה אותו בגלל העובדה האחת והיחידה שכל מה שאתה רוצה זה לא את העיניים היפות שלי, אלא הכיס והכסף.

משה שחל: לזה אני מתנגד בכל התוקף, ואני אגיד לך מה התוקף שלי: אני גדלתי במעברה, אני לא שונה מכל אחד אחר.

משה שחל: אז אל תתחילו להצביע עליי עם האצבע ולבוא ולהגיד לי, אנחנו רוצים אותך, רוצים את הכיס שלך.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

אופיר פינס-פז: השר יעקב אדרי, בבקשה.

שמחה יוסיפוב: אני לא רוצה את הכסף, אני רוצה את איחוד האדמות.

שמחה יוסיפוב: בלי כסף.

אופיר פינס-פז: - - - תושבים.

יעקב אדרי: שלום לכולם.

יעקב אדרי: גם לי לא נוח עם הצעת החוק הזאת.

יעקב אדרי: אבל הגענו למצב הזה מכיוון שלאורך כל השנים וכל הניסיונות להגיע להסכם פשרה עם נציגי הברון, פקידי הברון וכל מה שמייצג המושג הזה לא צלחו.

יעקב אדרי: שמעתי את ראש מועצת חוף הכרמל אומר שהברון רוטשילד רוצה שינהלו את זה על-פי דרכו.

יעקב אדרי: הברון רוטשילד תרם למדינה, יש לו הרבה זכויות- -

כרמל סלע: ותורם גם.

נאדיה חילו: אבל התושבים יותר חשובים.

יעקב אדרי: המדינה מתנהלת כבר מזמן, על-פי חוקי מדינת ישראל.

יעקב אדרי: יש הרבה מאוד תורמים למדינה, והם לא מכתיבים ולא קובעים את חוקי המדינה.

יעקב אדרי: ניסיתי לכל אורך הדרך, שנים על גבי שנים, מאז שהייתי ראש עיר ולפני-כן, להגיע לכל מיני פשרות – שום דבר.

יעקב אדרי: פקידי הברון מתנהלים כמו שהם מתנהלים- -

אופיר פינס-פז: תסביר לי מה יש לברון נגד אור עקיבא.

יעקב אדרי: הברון באופן אישי מנותק מכל מה שקורה במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: עושים שם שימוש בשמו?

שמחה יוסיפוב: כן.

יעקב אדרי: אני לא רוצה לפגוע בשמם של אנשים שתרמו ותורמים למדינת ישראל, אבל הברון הנוכחי, לדעתי – ואני אומר את זה בזהירות רבה מאוד כי אני לא רוצה לומר דברים שלא צריך לומר אותם – הוא מנותק מהמדינה.

יעקב אדרי: מי שמנהל את העניינים הוא אברהם ביגר ומועצת המנהלים.

יעקב אדרי: ציפיתי, ידידי משה שחל, שתציין שההסכם הוא חצי מדינה- חצי ברון.

יעקב אדרי: מי ששומע אתכם כאן חושב שהכול של הברון.

יעקב אדרי: זה פשוט לא נכון.

יעקב אדרי: יושבים במועצת המנהלים חצי מנציגי מדינת ישראל, שלצערי הרב, לא תמיד מייצגים את המדינה – לא כולם, אני לא רוצה לומר הכללות- -

יצחק רגב: לפעמים הם מייצגים את אור-עקיבא הרבה יותר טוב מאשר המדינה.

יעקב אדרי: מותר לי להגיד שאתה בין אלה שעשית רבות למען אור-עקיבא, ואני מאוד מעריך אותך.

יעקב אדרי: לא כולם עשו את מה שעשית.

יעקב אדרי: אני אומר בזהירות כי אני מצוי לפני ולפנים בכל החברה הזאת.

יעקב אדרי: קודם כול, צריך להגיד שלא עושים טובה.

יעקב אדרי: מדובר על נכסים שהם חצי מדינה-חצי הברון, וצריך לכבד הסכמים.

יעקב אדרי: מה לעשות שכולם ציפו בשנת 89', עת הסתיים ההסכם, ואז בדיוק נבחרתי לרשות המועצה, שהמדינה מחליטה על כללי משחק חדשים?

יעקב אדרי: הנה, האריך שר האוצר את התוקף.

יעקב אדרי: כיוון שמדובר בנשיא אני נזהר בכבודו, אבל מבקר המדינה התייחס לעניין הזה.

יעקב אדרי: אני מציע לכולם לקרוא היטב מה שהוא כתב על התרומות שניתנו בשנת 89', ואני רוצה להיות מאוד זהיר מכיוון שזה הנשיא.

יעקב אדרי: לגבי ההסכם.

יעקב אדרי: פה למדתי שזה צריך לעבור ועדת כספים, ממשלה, ועדת שרים לחקיקה.

יעקב אדרי: פה שר, שיש לי הרבה מאוד כבוד אליו, ואני אומר את הדברים בכנות ומכל הלב- -

משה שחל: מי זה?

קריאה: זה היה בייגה שוחט.

שרית דנה: שמעון פרס.

שמחה יוסיפוב: בהתחלה שמעון פרס, ואחר-כך בייגה נתן הארכה.

יעקב אדרי: - - פרס האריך על דעת עצמו, ויש חוות דעת משפטיות בעניין הזה שאומרות שההסכם לא תקף.

יעקב אדרי: בוועדת החקירה שמונתה בידי השר רמון היועץ המשפטי- -

אופיר פינס-פז: הייתה כאן אמירה של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה שאמרה שההסכם תקף גם תקף.

יעקב אדרי: הבנתי.

יעקב אדרי: אני מעיר על התקפות של ההסכם.

יעקב אדרי: יש חוות דעת משפטיות שאומרות שההסכם נחתם רק על-ידי בן אדם אחד, שר בישראל, והוא אומר שהוא לא תקף.

יעקב אדרי: אבל אני מקבל את הדברים שלךְ.

יעקב אדרי: במשך השנים ניסינו להגיע להסכמות.

יעקב אדרי: לצערי הרב, כל ההסכמות עלו בתוהו.

יעקב אדרי: בשנת 1995 העליתי בפני ראש הממשלה דאז רבין ז"ל, הוא התערב והחליט לקדם את נושא אזור התעשייה אור-עקיבא-קיסריה.

יעקב אדרי: חתמנו על אמנה.

יעקב אדרי: עשינו את ההסכם על דעת ראש הממשלה, על דעת הברון, על דעת הנשיא, ובאנו לטקס הנחת אבן פינה כולנו יחד.

יעקב אדרי: בכניסה היה שלט ענק שהציבה החברה לפיתוח קיסריה שאמר: "פרק התעשייה המשותף של אור-עקיבא-קיסריה".

אופיר פינס-פז: שמחה דיבר על זה.

יעקב אדרי: לימים השלט נעלם והתכחשו לכל מה שהיה.

יעקב אדרי: האמנה מדברת בעד עצמה, ובכל זאת בל נשכח שיש שם שטח גלילי ללא מעמד מוניציפלי שכבר כמעט לא קיים במדינת ישראל.

יעקב אדרי: צריך לתת לו מעמד מוניציפלי.

יעקב אדרי: מועצת חוף הכרמל שיושבת ליד חיפה, ואין לי טענות כלפיהם, יושבים על 200 אלף דונם ל-20 אלף תושבים- -

כרמל סלע: 22.5 אלף.

יעקב אדרי: תוסיף גם מע"מ אם אתה רוצה.

יעקב אדרי: אתם יודעים על כמה אור-עקיבא יושבת?

יעקב אדרי: על 4,000 דונם.

יעקב אדרי: וזה אחרי שלא מזמן הוסיפו 1,000 דונם.

יעקב אדרי: על כמה יושבת קיסריה?

יעקב אדרי: על 30 אלף דונם.

יעקב אדרי: כמובן, ידידי מר משה שחל שהיה לו רצון מאוד טוב והגעתי איתם להסכם שהם התכחשו לו, אף על פי שהם הציעו את זה.

יעקב אדרי: ישבנו במסעדה והגענו להסכמה.

יעקב אדרי: אותם אנשים שמחזיקים קופה של 150 מיליון שקל ששייכים בחלקם למדינת ישראל, לא עושים טובה.

יעקב אדרי: פה הכול מצטייר כאילו הכול טובות שעושים לאור-עקיבא.

יעקב אדרי: אני אומר בפה מלא, החברה לפיתוח קיסריה תרמה לאורך כל השנים לאור-עקיבא.

יעקב אדרי: כאשר הייתי ראש העיר היו לנו הבנות, ואני בעד, ואמרתי לביגר ולאסא שטוב שתהיה בינינו שכנות טובה מאשר מאבקים.

יעקב אדרי: הקדשתי ימים ולילות לפשרה.

יעקב אדרי: וגם עכשיו ישב אצלי ביגר לפני שלושה שבועות וחשבתי שכבר סיכמתי את העניין, אבל התברר שמנסים שוב בכל מיני דרכים.

יעקב אדרי: רבותיי, הגענו למצב הלא טוב הזה להעביר את זה בחקיקה.

יעקב אדרי: אני יודע שיש בעיות משפטיות בדרך, אבל אנחנו לא נרפה בעניין הזה.

יעקב אדרי: בנושא הים – זאת צורה מעליבה, מתייחסים לאנשי אור-עקיבא כסוג ב' וסוג ג'; חסמו את זה במחסומים לא פעם אחת, ואם לא היה החשש למהומות לשמה הטוב של קיסריה - ואני מכבד מאוד את האנשים שם, יושבים שם אנשים טובים, ויש לי קשרים מאוד טובים בעניין הזה.

יעקב אדרי: פעם אחר פעם ניסו לסגור את הים בפני מתרחצים באור-עקיבא, ואין בריכה אחת באור-עקיבא.

יעקב אדרי: אני לא רוצה להגיד שבכל בית בקיסריה יש בריכה, זאת זכותכם המלאה.

יעקב אדרי: תחשבו גם על העניין הזה.

משה שחל: יש הצעה מעשית?

אופיר פינס-פז: מה שיעקב אדרי אומר שזה לא חקיקה או הסדר חדש.

כרמל סלע: מעולם החוף לא היה סגור.

שמחה יוסיפוב: היה סגור.

קריאות: - - -

שמחה יוסיפוב: היה.

כרמל סלע: סגור לרכבים, לא להליכה ברגל.

שמחה יוסיפוב: היה.

כרמל סלע: לא להליכה ברגל.

שמחה יוסיפוב: היה.

קריאות: - - -

כרמל סלע: תקופה מסוימת היה, אבל לא להליכה ברגל.

קריאות: - - -

כרמל סלע: שקר וכזב.

שמחה יוסיפוב: בקיסריה הם עושים מה שהם רוצים- - - למה אתה לא מטפל בקיסריה?

שמחה יוסיפוב: אתה רק מקבל כסף, לא עושה כלום.

אופיר פינס-פז: אני קורא אתכם לסדר.

יעקב אדרי: אני לשם שינוי יודע לאשר את הדברים.

יעקב אדרי: החוף היה סגור לכלי רכב, זה נכון.

כרמל סלע: אה, תיקנת?

כרמל סלע: שמעת?

שמחה יוסיפוב: היה סגור- - - אתה לא יודע כלום.

כרמל סלע: - - -

יעקב אדרי: ידידי משה שחל אמר שצריך לעשות את זה בהליך תקין.

יעקב אדרי: הייתה ועדת חקירה של השר רמון שהחליטה, והוא חתם על מפות.

יעקב אדרי: לצערי הרב, היועץ המשפטי התקפל.

יעקב אדרי: אני מאוד מכבד את ההחלטות של אנשי המשפט, אבל כל מערכת הלחצים שמופעלת היא בעייתית.

יעקב אדרי: הוא חתם, ולא נתנו לו לפרסם את זה ברשומות.

יעקב אדרי: לצערי, באותו שבוע גם נפלה הממשלה, ואלי ישי שהתמנה קיבל פיק ברכיים ואמר שצריך לבדוק ולראות והכול.

יעקב אדרי: לסיכומו של עניין, אני בעד פשרה.

יעקב אדרי: אני לא רוצה לצייר תמונה טובה כפי שראש העיר שלי צייר, זה רחוק מלהיות כל-כך טוב.

יעקב אדרי: מצד שני ג'סר א-זרקא שמו חומה בגובה רב כדי שלא יראו בכלל איך הם נראים.

שמחה יוסיפוב: עשו להם טובה.

יעקב אדרי: הפשרה צריכה לכלול גם את המועצה המקומית פרדסחנה, כי הם חלק מזה.

אריה זיתוני: איפה- - -

יעקב אדרי: אל תתפוס טרמפ על כל עניין, לא מגיע לך כלום.

אריה זיתוני: אם תגיע- - -

יעקב אדרי: אל תעלה כטרמפ.

אריה זיתוני: אתה יכול לצעוק כמה שאתה רוצה.

יעקב אדרי: עדיף שתהיה שכנות טובה מאשר בלגן.

אופיר פינס-פז: ביגר נמצא פה?

אסא אברמסקי: לא.

אופיר פינס-פז: למה הוא לא נמצא פה?

אסא אברמסקי: הוא שלח אותי.

אסא אברמסקי: אני "פקיד הברון"- -

יעקב אדרי: נכון, זה בדיוק ככה, אני לא מתבייש להגיד את זה.

אופיר פינס-פז: למה מר ביגר לא מצא לנכון להגיע?

אופיר פינס-פז: אנחנו שומעים את השם שלו כל הזמן.

אסא אברמסקי: הוא בחו"ל.

אופיר פינס-פז: אז תגיד שהוא בחו"ל, זאת סיבה סבירה.

אסא אברמסקי: ביקשנו מהוועדה להציג כמה שקופיות שיוכלו לתאר - - -

אופיר פינס-פז: - - - תשתדל לדבר בלי המצגת.

אסא אברמסקי: אנחנו פה בשם רעיון, באיזושהי תחנה בביוגרפיה מאוד ארוכה ומיוחדת שמביאה לביטוי היסטורי את שיתוף הפעולה חסר התקדים בין מדינת ישראל לבין בית רוטשילד.

אסא אברמסקי: התרומה לבית רוטשילד למדינה היא חסרת תקדים גם מבחינת משכה עוד לפני הציונות, בשנות ה-80 של המאה ה-19 עד היום.

אסא אברמסקי: גם מבחינת ההיקף שלה בקרקעות, בכספים, במבנים, במושבות וגם מבחינת הקשר ההדוק של המשפחה הזאת לאתוס התקומה של מדינת ישראל.

אסא אברמסקי: עם כל הציניות על "פקידי ברון", אני מבקש להקפיד לזכור את הדברים האלה.

אסא אברמסקי: בסופו של דבר אנחנו לא יודעים איך הייתה נראית המדינה לולא התרומה טרם הציונות, אחרי הציונות ואחרי קום המדינה.

אסא אברמסקי: לאחר קום המדינה ניתנו כל אדמות פיק"א שהייתה מלכ"ר בפני עצמו ללא תמורה למדינת ישראל – המתנה הנדל"נית האבסולוטית הכי גדולה שהמדינה קיבלה.

אסא אברמסקי: אלה קרקעות שנקנו מהמנדט הבריטי, מהערבים, מהתורכים ומכל מי שחי פה.

אסא אברמסקי: עם קום המדינה- -

יוסי ביילין: אתה זוכר את המספר?

אסא אברמסקי: מאות אלפי דונם- -

קריאה: 30 אלף.

אסא אברמסקי: לא.

אסא אברמסקי: 30 אלף דונם זה אדמות קיסריה, אני מדבר על כל האדמות.

אסא אברמסקי: אני מבקש לראות את זה בקונטקסט ההיסטורי הנכון של הדברים האלה גם אם התאריכים של מועד העברת הקרקעות ומועד העברת הקרן לא מדויקים.

כרמל סלע: יש להם בסוריה איזה 50 דונם.

אופיר פינס-פז: נספח לחוף כרמל.

אסא אברמסקי: עם הקמת המדינה נגמר הפרק- - שמחה יוסיפוב: צריך לעשות היסטוריה עכשיו.

אסא אברמסקי: אדוני, זה לא היסטוריה שלי, זה היסטוריה שלנו.

שמחה יוסיפוב: צריך לעשות היסטוריה חדשה.

אסא אברמסקי: נגמר הפרק של גאולת הקרקעות, של הנחת היסודות לעבודה יהודית על המדינות האלה וניתנה המתנה הזאת למדינה.

אסא אברמסקי: הוקמה קרן שתכליתה הייתה אחת:

אסא אברמסקי: לממש חזון משותף למדינת ישראל ולברון בקרקעות קיסריה שגם הן ברובן המוחלט ניתנו כמתנה מהברון לאותה קרן שחילקה שתי מניות: לברון ולשר האוצר.

אסא אברמסקי: בעלי המניות האלה פועלים עד היום בשיתוף פעולה על פי העקרונות הבאים: החברה שיש לי הכבוד לנהל אותה מפתחת באמצעים פרטיים.

אסא אברמסקי: מדברים פה על פרק התעשייה, ואני אזכיר שעלה לנו לפתח אותו בערך 200 מיליון שקל – סכום פעוט באמצעים פרטיים בלי תמיכות.

אסא אברמסקי: הפיתוח נעשה על-ידינו.

אסא אברמסקי: עודפי הכספים מועברים באופן שוטף, לפי הסכם בין החברה לבין הקרן, לקרן קיסריה.

אסא אברמסקי: הקרן איננה מחלקת דיבידנדים לתושבים, לא למדינה ולא לברון.

אסא אברמסקי: הקרן תורמת מתוך הרווחים שהיא משקיעה לטובת קידום החינוך הגבוה בישראל.

אסא אברמסקי: עוד נקבע באותו הסכם ששרית דיברה עליו, שלא יהיה שינוי במעמד המוניציפלי של השטח.

אסא אברמסקי: כלומר החברה פועלת בשם הקרן, מפתחת את השטחים ומייצרת רווחים שעוברים כולם לקרן קיסריה.

אסא אברמסקי: מה עושה הקרן?

אסא אברמסקי: ב-7-6 השנים האחרונות הקרן תרמה בישראל 248 מיליון שקלים, מתוכם 140 מיליון למוסדות להשכלה גבוהה, 64 מיליון תרומות כלליות לחינוך, ו-44 מיליון לתרבות ומורשת.

אסא אברמסקי: השר יעקב אדרי אמר, אנחנו לא עושים טובה לאף אחד, זה הייעוד שלנו.

אסא אברמסקי: אגב, יש לי עשרות מכתבי תודה מיעקב ומהמחליף שלו שמחה על פרויקטים, וזה הייעוד שלנו, ואנחנו לא עושים טובה לאף אחד.

יעקב אדרי: אני אמרתי את הדברים האלה, ציינתי את זה.

אסא אברמסקי: העברות שנתיות ליישובי הסביבה: מדובר פה על דברים מינימליים גם אם יש הפסדים בקרן.

אסא אברמסקי: 5 מיליון שקל – אם מישהו מזלזל בסכומים האלה, שיהיה לו לבריאות- -

נאדיה חילו: לפי איזה קריטריונים אתם מעבירים את הכספים?

נאדיה חילו: הרי אתם מעבירים 15%, 30% - לפי איזה קריטריון?

אסא אברמסקי: קרן קיסריה פועלת על-ידי דירקטוריון.

אסא אברמסקי: חצי נציגי מדינה, חצי נציגי ברון.

אסא אברמסקי: שיתוף הפעולה יוצא מן הכלל.

אסא אברמסקי: יושב פה נציג מטעם המדינה, לא מטעם הברון.

אסא אברמסקי: כל תרומה, קטנה כגדולה – 5,000 שקל או 5 מיליון שקל עולה לדיון בדירקטוריון הקרן- -

נאדיה חילו: אני לא מדברת על התרומות, אני מדברת על החלוקה של 30%, 15%- -

אסא אברמסקי: שר הפנים קבע איך 1.2 מיליון דולר יחולקו בין היישובים.

אסא אברמסקי: אם שר הפנים ירצה הוא יעביר הכול לאור-עקיבא; ירצה, יעביר הכול לג'סר א-זרקא.

נאדיה חילו: זה הסדר בין משרד הפנים לקרן.

אסא אברמסקי: כולל הדברים שהסכמנו שיהיו מינימליים.

אסא אברמסקי: תכף תראו דברים הרבה יותר מזה- -

קריאה: הבסיס היה מספר התושבים.

אסא אברמסקי: זה לא היה בפוזיציה של אלוהים שתורם, אלא מתוך רצון טוב אור עקיבא קיבלה 20 מיליון שקל בתקופה הזאת, לא את הסכומים המינימליים האלה.

אסא אברמסקי: נכון שבתקופתו של יעקב אדרי היה יותר שיתוף פעולה ופרויקטים.

אסא אברמסקי: נכון.

אסא אברמסקי: לצערנו, היינו מוכנים לעשות את זה גם בתקופה הזאת- -

שמחה יוסיפוב: רק כשאני ארד מהאיחוד אתם מוכנים.

אסא אברמסקי: תרומות לחינוך בלבד באזורים שסביב קיסריה: אור-עקיבא, פרדס חנה- -

אופיר פינס-פז: או-קיי.

אסא אברמסקי: רק שנייה.

אופיר פינס-פז: אל תגיד לי "רק שנייה".

אופיר פינס-פז: אני קובע פה בינתיים מה קורה.

אסא אברמסקי: אני היחיד שעוצרים אותו באמצע.

אסא אברמסקי: אני מבקש לסיים את דבריי.

אופיר פינס-פז: סיימת.

אסא אברמסקי: אני לא סיימתי.

אופיר פינס-פז: מבחינתי סיימת.

אופיר פינס-פז: אני לא אפשרתי לך להציג מצגת, אתה עושה דברים בניגוד להסכמתי, וסיימת.

אופיר פינס-פז: אני נותן את ההוראות אף על פי שאתה במדים.

אסא אברמסקי: סליחה, אני במדים, אני לא צריך להתנצל על זה.

אופיר פינס-פז: מאה אחוז, כל הכבוד.

אופיר פינס-פז: אתה לא צריך, אבל תהיה ממושמע, זה מה שאני מבקש ממך.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לדעת איך הקרן קשורה לאיחוד.

אופיר פינס-פז: אתם הרי שטח גלילי, אתם לא קשורים לעניין, לא מבקשים לאחד אתכם.

אופיר פינס-פז: מבקשים לאחד את קיסריה.

אופיר פינס-פז: איך אתם קשורים לעניין?

אסא אברמסקי: אנחנו צד בהסכם עם המדינה.

אסא אברמסקי: אנחנו בעלי הקרקעות שפועלים על-פי הסכם שקובע שלא יהיה שינוי בגבולות השיפוט של הקרן ללא הסכמתנו.

אופיר פינס-פז: בקרן אתם עוסקים בנושאים כל כך יפים, הומניטריים, של שליחות.

אופיר פינס-פז: יש לכם אזור תעשייה, שטח גלילי שמתוכו אתם מקצים כספים לכל מיני רשויות, מקבלים מכתבי תודה – למה יש לכם בכלל עמדה לשאלה של קיסריה פה או שם?

אסא אברמסקי: חתמו איתנו על הסכם שאומר שהשטחים שלנו יהיו בתוך גבולות שיפוט שהיו תקפים במועד הקמת הקרן.

אסא אברמסקי: יום בהיר אחד קם מישהו- -

יצחק רגב: התשובה היא שאלה כספים של הברון בלבד.

יצחק רגב: הוא בעל המניות העיקרי.

יצחק רגב: זאת התשובה.

אסא אברמסקי: לא הצליחו בבג"ץ, לא הצליחו גבולות שיפוט.

אסא אברמסקי: ביום בהיר אחד ביקשו להעביר לשטחים.

אסא אברמסקי: ב-2005 אדוני בהיותו שר הפנים חתם על מפות שהעבירו שטחים עצומים.

אסא אברמסקי: רק ב-2005 אתם יכולים לראות שטח של 3000 דונם ועוד תחנת מיתוג.

אסא אברמסקי: עוד לא יבשה הדיו על ההסכם שגם ראש עיריית אור עקיבא חתם עליו- -

שמחה יוסיפוב: לא חתם.

אסא אברמסקי: - - הוגשה הצעת חוק.

אסא אברמסקי: לא חשוב שיש הסכם עם הברון, לא חשוב שחתמנו - -

אופיר פינס-פז: אתה לא עונה לשאלה שלי, למה זה משנה לכם?

אסא אברמסקי: - - על הסכם 5 דקות לפני כן.

אסא אברמסקי: זה לא חשוב בכלל.

אופיר פינס-פז: אבל למה זה משנה?

אסא אברמסקי: כי יש הסכם שאנחנו פועלים לפיו.

אופיר פינס-פז: למה אתה נגד?

אסא אברמסקי: כי אנחנו פועלים מתוך הבנה שהמצב המוניציפלי הקיים הוא האופטימלי לצורך מילוי הייעוד שלנו שהוא פיתוח - - -

אופיר פינס-פז: זה מה שהייתי רוצה שתסביר לנו – למה זה המצב האופטימלי?

אסא אברמסקי: מכיוון שעל בסיס זה נחתם ההסכם לפני 50 שנה.

אסא אברמסקי: כל שלוש שנים אנחנו נדרשים להסכמות – בואו תיתנו פה קצת ובואו תיתנו שם קצת, בואו תעבירו שטח.

אסא אברמסקי: זה נכון שהסכמנו.

אסא אברמסקי: אגב, הפעם אף אחד לא שאל אותנו, אולי אם היו שואלים אותנו עם שחל או לא עם שחל אולי היינו מסכימים.

אסא אברמסקי: אז לשבור ידיים?

אסא אברמסקי: אנחנו גנבים?

אסא אברמסקי: עשינו משהו רע?

אסא אברמסקי: אנחנו פושעים?

אסא אברמסקי: איזו מין צורה זאת?

אסא אברמסקי: שוברים ידיים, למי?

אסא אברמסקי: לברון שכל מה שהוא עושה זה מלכ"ר.

אליהו גבאי: מה זה קשור?

אסא אברמסקי: זה קשור, תסלח לי.

אסא אברמסקי: מדינה לא מתנהלת בצורה כזאת.

אליהו גבאי: מה זה, שיעור על הברון?

אליהו גבאי: - - -

אסא אברמסקי: יום בהיר אחד שמחה אומר שזה שלו.

אסא אברמסקי: זה לא שלכם, סליחה, אני מצטער, אין הסכמים, אין שום דבר.

עדנה רודריג: אנחנו בני ערובה פה?

אליהו גבאי: כנסת ישראל הוקמה מתרומות של הברון.

אופיר פינס-פז: סליחה, את לא ברשות דיבור.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת שי חרמש, בבקשה.

שי חרמש: פעם בשנה קורה לחבר כנסת שהוא הופך להיות עד מומחה.

שי חרמש: אני יכול להעיד על עצמי שאני לא מכיר בקהל הזה מישהו שעבר יותר ועדות חקירה ממני בכל קונסטלציה.

שי חרמש: בשתי ועדות חקירה שימשתי יושב ראש ועדה, כולל ועדת חקירה מורכבת בעניין העיר רהט, ובכמה ועדות חקירה הייתי חבר, כולל בוועדת חקירה מורכבת של הרצליה, רמת-השרון והבלוק היקר במרכז הארץ.

שי חרמש: הייתי אומר שבשלוש ועדות חקירה הייתי יעד למשא ומתן עם שכנים – משא ומתן לא פשוט כלל ועיקר, חבר הכנסת אופיר פינס.

שי חרמש: כשאני ראיתי את החוק הזה נחרדתי.

שי חרמש: דיברתי גם עם השר יעקב אדרי שהוא ידיד אישי שלי ואמרתי – לא בבית ספרנו.

שי חרמש: רבותיי, יש דרך שבה מדינה מתוקנת מתנהלת בקבלת החלטות בשיקולים תכנוניים.

שי חרמש: לא מדובר על שכונתך.

שי חרמש: היום זה אור-עקיבא-קיסריה, מחר זה פתח-תקווה-הרצליה, מחרתיים זה אצטדיון כדורגל, ואחרי זה – מי ישורנו?

שי חרמש: הרי רבותיי, הכוחנות שמתנהלת בכנסת שאני רואה אותה מיום שהגעתי לפה – אין לה גבולות, והשיא של זה הוא החוק הזה.

שי חרמש: קם חבר כנסת, נחמד, סימפטי, ידיד שלי – אלי ואני חברים גם בשדולה החברתית, כך שאין שום דבר אישי – מגייס חתימות מפה ומשם, מגייס כמה יח"צנים טובים, ואתה בא לחקיקה שלא שואלת למה, איך, מה – מה המשמעות, לאן זה מוביל, מי מקבל, מה לוקח, למה נותנים ומה מקבלים.

שי חרמש: אני לא הייתי שר הפנים, אבל במשך 15 שנה עברתי את המהלך של העברת גבולות שיפוט – ואני לא נאחז בדברים של עורך דין שחל שציין פה את סעיפים 8 ו-9 לפקודת העיריות שאני לא מכיר אותם בעל-פה, אבל ישבתי לילות כימים בוועדות חקירה מכל הכיוונים.

שי חרמש: ועדת חקירה היא ועדה שמכילה גיאוגרפית מתכנני ערים, כלכלנים, מהנדסים, שימוע לתושבים – זה עולם ומלואו.

שי חרמש: אתה לוקח א' ומעביר ל-ב', מחבר את ב' עם ג', חותך מפה ומשם – זה לא הנעת שחקנים על מגרש שחמט ולא זריקת קוביות בשש-בש, תסלחו לי עם כל המשמעות שבעניין.

שי חרמש: בחקיקה הזאת אני כבר רואה מה הצעדים הבאים.

שי חרמש: Once אנחנו נעביר את החוק הזה, הכנסת הקרובה לקראת הבחירות הקרובות הולכת להיות כנסת "תפוס ככל יכולתך".

שי חרמש: מחר בבוקר, אלי גבאי, יבואו אחריך יורשים ומקדמי חוקים, ואנחנו נעמוד אחד לאחד, והדיון הזה הוא דיון מדגמי – הוא ניסיון ראשון בכנסת להעביר הצעת חוק שמשמעותה לקחת רוב בכנסת – איך אמרת?

שי חרמש: במליאה העברנו את זה ברוב של 30 נגד 4, בכנסת הזאת בקונסטלציה כזאת או אחרת אפשר להעביר כל דבר מטורף בלי שבודקים לעומק.

משה שחל: אבל הכנסת הזאת כבר העבירה חוקים על איחודים, זאת לא פעם ראשונה.

שי חרמש: חבר הכנסת כחלון, דיברנו על זה אתמול 5 שעות באוויר.

שי חרמש: ואומר לכם את האמת, מחוקקי החוק כלל לא מתכוונים שהחוק הזה יתקבל, כי הם יודעים שהוא לא חוק חקיקתי.

יעקב אדרי: איזה מושג זה, "חוק לא חקיקתי", מה זה?

משה שחל: הוא התכוון "חוקתי".

אופיר פינס-פז: הכנסת לז'רגון מושג חדש.

שי חרמש: חבר הכנסת פינס, היות שבכנסת הקודמת נתפס חבר כנסת שגונב מוח, אז אני מחוקק חוק לא חקיקתי.

שי חרמש: משיחות off the record עם יוזמי החוק, כולל שרים מכובדים שחלקם לא נמצאים פה כי הם לא נמצאים כרגע בארץ נאמר לי בגלוי שהם לא מתכוונים להעביר את החוק הזה בכלל.

שי חרמש: החוק הזה הוא זרוע ארוכה לכופף את קרן קיסריה לגמור העברות כאלה ואחרות.

שי חרמש: אני אומר, חבר'ה, שבו ביניכם בחדר סגור עד ייצא עשן לבן.

שי חרמש: כשאני רואה פה את המספרים אני לא רואה שיש קמצנות בעניין הזה.

שי חרמש: הפחד שלי הוא לא מחוק קיסריה-אור-עקיבא שהוא כשלעצמו מהלך שאין לו שום בסיס רציונלי אמיתי בתכנון ערים, בתכנון שלטון מקומי, בחלוקת שטחים, לבד מ"חטוף ככל יכולתך".

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

שי חרמש: דקה אחת, כבוד היושב ראש.

אופיר פינס-פז: סיימת בצורה מצוינת.

שי חרמש: תן לי לשפר את זה עוד טיפה.

שי חרמש: שיפור אחד, ראשיתו מצער ואחריתו יזכה מאוד: חוק ראשון כזה עובר, והדרך פרוצה באוטוסטרדה של חוקים שבהם נתעמת עם דברים שהם פי מאה יותר חמורים.

שי חרמש: רבותיי, אמר אחד העם: "לא זו הדרך".

שי חרמש: תודה רבה.

אופיר פינס-פז: יפה.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: חיכיתי לדבריו של שי, ואני רוצה להתחיל בסיום דבריו, ולומר להבדיל מחברי הטוב שי חרמש, שאני חושב שזאת הדרך.

דב חנין: אני אומר את זה בצער, מכיוון שדרכים אחרות לא מוכיחות את עצמן.

דב חנין: אנחנו במדינת ישראל נתקלים בבעיה מאוד קשה – והזכיר אותה קודם חבר הכנסת כחלון בקריאת ביניים – של אי צדק חלוקתי מאוד בולט כשאנחנו מסתכלים על מפת המדינה- -

משה שחל: אני לא הזכרתי לך.

דב חנין: רציתי לתת לך קרדיט.

שי חרמש: אלוהים ישמור אותי מידידיי, משונאיי אסתדר לבד.

דב חנין: מפת שטחי השיפוט של מדינת ישראל כוללת הרבה מאוד אבסורדים שצריך לתקן אותם; היא כוללת הרבה מאוד מקרים של אי צדק שצריך לתקן אותם.

דב חנין: אבל המקרה של קיסריה הוא אחד המקרים הבוטים והחדים ביותר.

דב חנין: דיברו פה על אור-עקיבא וקיסריה, הזכירו את ג'סר א-זרקא וקיסריה – אגב, ג'סר א-זרקא וקיסריה הם שני יישובים שהם הכי רחוקים ברמה הסוציו-אקונומית זה מזה, והכי קרובים גיאוגרפית.

אופיר פינס-פז: בשביל זה בנינו חומה.

דב חנין: ובשביל זה בונים חומה.

דב חנין: וכמו שאנחנו יודעים חומות לא יוצרות יחסי ידידות ולא יחסי שכנות, חומות הן לא פתרון של בעיות, הן מקור לבעיות נוספות.

דב חנין: לכן זה בדיוק המקרה שצריך לבחון בראייה כוללת, במבט אזורי – אור-עקיבא, קיסריה, ג'סר א-זרקא – ולהגיע לפתרון אחר.

שי חרמש: - - - החוק.

דב חנין: אני מיד אתייחס לשאלה, חבר הכנסת חרמש.

דב חנין: לקיסריה יש גם בעיה נפרדת שהיא בכלל לא רשות מקומית.

דב חנין: אנחנו במין עולם שהוא שריד אחרון לימי הברון, והגיע הזמן גם בו לטפל.

דב חנין: ימי הברון הם ימים שחלפו מן העולם מזמן וראוי לסיים אותם באופן ראוי ונכון, הוגן ומדויק, ועדיף לעשות את זה מוקדם מאשר מאוחר.

דב חנין: אני רוצה להתייחס לטענותיו של השר לשעבר משה שחל שהוא גם משפטן שאני מאוד מעריך ומכבד.

דב חנין: הוא התייחס, ובצדק, למורכבות משפטית שיש בחוק הזה.

דב חנין: אכן יש בחוק הזה מורכבות משפטית, אבל דווקא בגללה חשוב שראוי שנסדיר את העניין בחקיקה; מכיוון שפה יש סבך של הסכמים, של רובדי חקיקה ודברים מסוגים שונים.

דב חנין: זה בדיוק מסוג הנושאים שראוי להסדיר בחקיקה מיוחדת כדי שלא יהיה ספק וסימני שאלה מהו ההסדר שצריך לחול במקרה הזה.

דב חנין: השר לשעבר שחל אומר, ובצדק, שצריך לשמוע גם את תושבי המקום – בהחלט, צריך לשמוע את תשובי המקום, כולל את תושבי קיסריה.

דב חנין: במסגרת החקיקה בתחום הזה צריך יהיה לתת מקום לטענות של תושבי המקום, לעשות חקיקה בשום שכל; הכוונה היא לא לעשות פה מחטף בין לילה, אלא להיפך: לשמוע את כל הצדדים המעורבים, כל היישובים המעורבים, ולבצע חקיקה טובה כפי שהכנסת יודעת לעשות.

דב חנין: לכן אני רוצה להביע תמיכה במהלך החקיקה הזה עם כל המורכבות שלו.

דב חנין: הניסיון מלמד שדרך אחרת לא תצלח כאן.

דב חנין: הלחצים יצליחו.

דב חנין: אם לא נחוקק בכנסת, התוצאה תהיה שהמצב הבלתי סביר והבלתי צודק שקיים היום בשטח יימשך גם הלאה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

אופיר פינס-פז: חברת הכנסת נאדיה חילו.

נאדיה חילו: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

נאדיה חילו: הסוגיה שמועלית היום אינה מנותקת מסוגיה מאוד כללית שהוועדה דנה בימים האחרונים בהצעה לאיחודים כאלה ואחרים, לפי התוכנית של שר הפנים.

נאדיה חילו: אני עקרונית מתנגדת לאיחודים כי כשדנים בנושא האיחוד צריך לנמק וצריך להיות רציונל בעניין הזה.

נאדיה חילו: אם הרציונל הוא טובת שני האזורים, אם הרציונל הוא פיתוח או חזון עתידי שיביא לתנופה מסוימת, יכול להיות שצריך לשקול ולדון בכובד ראש ולא לעשות הצעות כאלה ואחרות בחבילה אחת.

נאדיה חילו: אבל המקרה הזה, לדעתי, הוא חולייה בתוך כל השרשרת הזאת.

נאדיה חילו: אני ישבתי והקשבתי; יש פה סוגיה כבדה שאי-אפשר להכריע בה רק על סמך הצעת חוק כללית.

נאדיה חילו: הדגשים פה היו על החלק הכלכלי, ואני רוצה לשים דגש על החלק האנושי.

נאדיה חילו: היום אנחנו מדברים על שותפות תושבים, רצון תושבים, איכות חיים – כל אלה הם רצונות של אנשים בשני הצדדים שלא נלקחו מספיק בחשבון, לדעתי.

נאדיה חילו: נכון שיש אלמנט כלכלי שהתייחסו אליו.

נאדיה חילו: אני לא מכירה ברון כזה ולא אחר – לנו ביפו אין ברונים – אבל ברור שיש כאן אלמנטים כלכליים וחלוקת שלל.

נאדיה חילו: אולי, לפי מה שאני מתרשמת, צריך לשבת ולחשוב איך לעשות את החלוקה הזאת יותר שוויונית.

נאדיה חילו: אני לא חושבת שהנושא צריך להיות מוכרע בחקיקה ובכפייה.

נאדיה חילו: אני מכירה את האלמנט של אי שביעות רצון מיישובים אחרים שאוחדו, כמו דלית אל-כרמל, עוספייה – ניתוק תחושת השייכות, שותפות בקבלת החלטות, אלה חלקים חשובים בעיניי ולא נופל במשקלו מהאלמנטים הכלכליים.

נאדיה חילו: אבל מה לעשות, גם איכות חיים נקבעת על-ידי משאבים כלכליים.

נאדיה חילו: אני למדתי את הנושא לא רק מההיבט של אור-עקיבא, אלא מהיבט אחר, ואם אנחנו חושבים על כל השיקולים שהובאו כאן למה לאחד, אז התשובה שלי היא שאם כבר, צריך לאחד את ג'סר א-זרקא עם קיסריה.

נאדיה חילו: אני אתמוך בזה, ואחרי זה אולי אתמוך בהצעה שלך.

נאדיה חילו: אם אנחנו מדברים על רצף טריטוריאלי, זה ברור; אם אנחנו מדברים על חלוקת השלל אף על פי שזה 15% ואתם 30% אני לא יודעת מה יהיה.

נאדיה חילו: האבטלה בג'סר א-זרקא היא 28%, אבל יש תוכנית לנסות לשלב בפרק התעשייה.

נאדיה חילו: אני ממליצה לא להשאיר רק במשרד הפנים את האחוזים של 30%-15% כי המצב הסוציו-אקונומי של היישוב הסמוך הוא ברור, ואני לא צריכה לציין אותו.

נאדיה חילו: אם המניע שלך, חבר הכנסת גבאי – ואני באמת מאמינה שזה מניע אמיתי שלך ושל השר אדרי לרווחת התושבים באזור – אז בואו ניתן פתרון כולל לפתור את סוגיית הרווחה הכלכלית הזאת בעסקת חבילה יותר רחבה, ולהכניס גם את ג'סר א-זרקא לאזור.

נאדיה חילו: הצעתי האופרטיבית היא לעכב את החקיקה היום, להקים ועדה של "רצון טוב", או איך שתקראו לזה- -

אליהו גבאי: את יודעת מה הרע של הטוב?

אליהו גבאי: זה הטוב ביותר.

אליהו גבאי: כשאת רוצה לעשות כביכול את המקסימום, יש פתגם שאומר "תפסת מרובה, לא תפסת".

נאדיה חילו: זאת ההצעה שלי, חבר הכנסת גבאי.

נאדיה חילו: אני אומרת רק את ההצעה שלי- -

אליהו גבאי: צועדים צעד-צעד.

נאדיה חילו: - - לעשות ועדת גישור ולנסות לפתור את העניין הזה לרווחה יותר צודקת של האזור.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת ביילין, בבקשה.

יוסי ביילין: הסיפור שלנו כאן הוא מאוד מיוחד, והוא נובע מהמעבר של קרקעות ב-48' לידי המדינה.

יוסי ביילין: קרן קיימת, למשל, תמורת 7% מאדמות ישראל היא קיבלה 50% בממ"י, והבעלות נשארת אצלה.

יוסי ביילין: הברון אמר שהוא מעביר את מה שהיה פיק"א לידי המדינה בלי תמורה.

יוסי ביילין: התמורה שהוא קיבל הייתה מאוד מיוחדת, יכול להיות שאם זה היה ב-2008 לא היו חולמים על מבנה כזה.

יוסי ביילין: אבל ב-48' הדברים היו מאוד שונים, ולכן מבחינה משפטית יצרו דבר מאוד בעייתי.

יוסי ביילין: אגב, ג'סר א-זרקא הביעה התנגדות לאיחוד הזה, קיבלתי מהם מכתב היום.

יוסי ביילין: יש כאן בוודאי הרבה יותר אינטרסים מאשר רק בין קיסריה לבין אור-עקיבא, ואני מקבל הרבה מהדברים שאמרה חברת הכנסת נאדיה חילו.

יוסי ביילין: אבל אני לא מציע להקים תת-ועדה.

יוסי ביילין: אני מציע לא להמשיך את הדיון הזה לפני חוות דעת משפטית שנקבל או מהייעוץ המשפטי של הוועדה או מהיועץ המשפטי לממשלה.

אליהו גבאי: קודם נתקדם, ואחר-כך - -

אופיר פינס-פז: סליחה, אתה לא מנהל את הישיבה בינתיים, עוד לא פרשתי.

אופיר פינס-פז: תמתין בסבלנות.

יוסי ביילין: הבעיה היא לא שיש כאן חקיקה לא אחראית של כנסת, יש כאן ממשלה - - -

אופיר פינס-פז: מה אתה רוצה בחוות הדעת הזאת?

יוסי ביילין: יכול להיות שאין פעמונים, שאין כאן על מה לדבר.

יוסי ביילין: אני לא רוצה שיובילו אותי לקבל החלטה - -

אופיר פינס-פז: אבל גם שרית דנה לא תגיד לך שחקיקה היא לא מעל הסכם.

אופיר פינס-פז: חבל, חקיקה היא מעל הסכם.

יוסי ביילין: אני רוצה בעצם פרה-רולינג.

אופיר פינס-פז: פרה-רולינג למה?

יוסי ביילין: אני לא רוצה להיות במצב שבו אנחנו מחוקקים חוק שבסוף בית המשפט יגיד שכיוון שהיה הסכם כזה וכזה, והממשלה הייתה מחויבת, החוק הזה לא תקף.

עדנה רודריג: יש גם חוק פקודת העיריות, לפי התהליך שבו עושים איחוד.

קריאה: יש לזה תוצאות.

קריאה: או תשלום פיצויים שלא יוכלו לעמוד בו.

שרית דנה: - - - היא לא תקיפה, כמו שאדוני יודע.

שרית דנה: ניגוד להוראות הסכם אינה מילה - - - לחוק במדינת ישראל.

שרית דנה: גם הטענה של עורך דין שחל שלפיה פקודת העיריות מייצרת מסלול ייחודי איננה עומדת עוד; בית המשפט אישר, כמו שציין חבר הכנסת כחלון, את חוק האיחודים, ושם נדחתה טענת השימוע- -

משה שחל: סלחי לי, הוא לא הפקיע את זכות התושבים להביע את דעתם.

משה שחל: על זה אני מסתמך.

שרית דנה: בוודאי שכן.

אופיר פינס-פז: אדוני, אנחנו לא בבית משפט.

יוסי ביילין: אני לא יכול לתמוך בחוק כזה לפני שאני יודע מהן ההשלכות המשפטיות שלו, כולל נושא הפיצויים שהועלה כאן.

יוסי ביילין: יכול להיות שאנחנו קולעים את המדינה למצב מטורף.

אופיר פינס-פז: תודה, חבר הכנסת ביילין.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת כחלון.

משה שחל: אני מבין שהחוק הזה הוא אמצעי להשיג משהו- -

אליהו גבאי: לא.

משה שחל: - - כדי לאחד את הרשויות.

אליהו גבאי: לא.

אופיר פינס-פז: אתה מוכן להפסיק?

שי חרמש: אלי, זה יעקב אמר, לא אתה.

שי חרמש: מה אתה קופץ?

יעקב אדרי: שי, אל תדבר בשמי, עשה לי טובה.

שי חרמש: זה מה שאמרת.

יעקב אדרי: אמרתי שבעבר עשו - -

קריאה: הוא לא אמר את זה.

יעקב אדרי: ניסה- -

משה שחל: לא הבנתי, איפה הבעיה?

משה שחל: יהיה חוק, אז הם השיגו משהו, או שזה לא נכון?

משה שחל: מדוע אתה רוצה את החוק, גבאי?

אופיר פינס-פז: אל תשאל אותו שאלות כי הוא יצטרך לענות לך.

משה שחל: על כל פנים, הנושא הזה של חקיקה, כפי שאמרת, אדוני היושב ראש, הוא ברור מעל הכול.

משה שחל: לא בריא שהכנסת מתערבת בחקיקה בתחומים האלה, אבל הכנסת נכנסת במקום שיש בו כשל.

משה שחל: תושבי אור עקיבא והשר אדרי מציגים פה כשל, מציגים עיוות, מציגים משהו עקום.

משה שחל: מה שצריך לעשות זה לא לדון בחקיקה עצמה, אלא לדון בנושא, בבעיה, בקונפליקט שיש ביניהם.

משה שחל: גם אם נעשה קולות הכי יפים, צריך חקיקה ספציפית, כי הרי למה אור-עקיבא וקיסריה, למה לא אולגה?

משה שחל: אולי מכיוון שהיא של חדרה, אבל למה לא עוד מקומות?

משה שחל: חשבתי על זה בהתחלה, אבל אמרתי שגם לנו יסגרו את החוף, והדבר היחיד שיש באולגה זה חוף-ים.

משה שחל: אם יסגרו לנו אותו, אלוהים ישמור.

כרמל סלע: לא סגרנו.

משה שחל: לכלי רכב.

משה שחל: תושבי אור עקיבא הגיעו לכנסת בצר לנו, כמפלט אחרון.

משה שחל: הם לא יכולים להעמיד עורכי דין ויח"צנים- -

יעקב אדרי: אנחנו כסף קטן.

משה שחל: - - אתם צריכים למכור את כל אור-עקיבא- -

כרמל סלע: הוא הוריד 17% מארנונה עכשיו.

אופיר פינס-פז: תירגע, חבר.

משה שחל: אני מציע – אני לא יודע איך לקרוא לזה, ועדה זה שם גנאי, אבל איזה גוף, ואתה צריך לעמוד בראשו, שינסה להגיע להסכם ולתחום אותו בזמן – שבועיים-שלושה ולתת לו לעבוד.

משה שחל: אם הגיעו להסכם, הגיעו, אם לא הגיעו – מביאים לכאן להצבעה תוך שלושה שבועות, ומי שיש לו רוב- -

אופיר פינס-פז: הכול אהבתי, חוץ מ"אתה".

משה שחל: אני חושב שאתה צריך לעמוד בראשו – אתה גם היית שר פנים לשעבר, אתה גם מכיר את הנושא- -

אופיר פינס-פז: אבל יש לי עוד כמה דברים בחיים.

משה שחל: זה לא דבר מסובך בכלל.

אופיר פינס-פז: אז אולי תעמוד בראשו אתה.

משה שחל: אני לא, אני ברעידות אדמה.

שי חרמש: אם זה לא היה מסובך, היה צריך חוק?

משה שחל: אברמסקי אמר שכל פעם יש הסכם והוא מתחדש – אם נצליח להגיע להסכם הזה ללא חקיקה, והוא יקבל אישור בכנסת של ועדת הפנים כך שאי-אפשר לבוא בעוד שנה לשנות אותו פעם נוספת.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: חיים געש, ראש עיריית פרדס-חנה-כרכור.

חיים געש: מועצת פרדס-חנה-כרכור.

אופיר פינס-פז: אתה עוד מועצה?

חיים געש: כן.

אופיר פינס-פז: איך זה קרה?

חיים געש: אני נהנה מהמעמד של מועצה הכי גדולה בארץ.

אופיר פינס-פז: - - - נזכור את זה לפעם הבאה.

חיים געש: אילו היה ממשל יציב לאורך זמן לא היינו מגיעים למצב כזה.

חיים געש: מה שאנחנו עושים עכשיו נובע משיטת ממשל של "אירוע פיגוע פריימריז", אחרת החוק הזה לא היה מגיע - -

אליהו גבאי: מה זה, "פיגוע פריימריז"?

חיים געש: אירוע פיגוע פריימריז, ככה אנחנו מתנהלים.

חיים געש: מריחים בחירות ומריצים את מה שיש- -

אליהו גבאי: מה זה קשור לחוק?

חיים געש: חבר הכנסת גבאי, שומע אותך בענווה תמיד, נכון?

חיים געש: אז פעם אחת תאזין לי.

חיים געש: לכן החקיקה בצורה שבה היא הובאה היא לא ראויה ולא מתאימה.

חיים געש: אפשר היום לאסוף רוב במליאה כמעט לכל דבר אלטרואיסטי.

חיים געש: אני מסכים עם שי, זה חוק שהוחק.

חיים געש: הייתה ועדת חקירה, היה בעיה משפטית, היא הפסידה.

חיים געש: למה אני פה?

חיים געש: אני פה כדי לשמור על האינטרסים של פרדס חנה-כרכור- -

אופיר פינס-פז: הבנו את זה.

חיים געש: - - משום שמציגים פה תמונת מצב רק של אור-עקיבא, ואני לא רוצה לחלוק על ידידי שמחה, אבל אור-עקיבא מנוהלת עדיין בידי חשב מלווה- -

שמחה יוסיפוב: אני מאוזן.

חיים געש: אני מאוזן בלי חשב מלווה.

שמחה יוסיפוב: היה לך חשב מלווה.

אופיר פינס-פז: סליחה.

אופיר פינס-פז: זה רלוונטי עכשיו לדיון?

משה שחל: שמחה, תגיד לו, אם לא היה לך, אז יהיה לך.

חיים געש: לא יהיה לי.

שמחה יוסיפוב: היה לך.

משה שחל: חצי יש להם, חצי יהיה להם.

אופיר פינס-פז: הדיון הוא על החשב המלווה?

חיים געש: לא.

אופיר פינס-פז: אז בשביל מה אתה מעלה דברים כאלה?

חיים געש: יש פה היבטים שקשורים בפרדס-חנה-כרכור.

חיים געש: העברת שטח השיפוט של פארק מניב ליישוב אחד, יש בה פגיעה בכלכלה האורבנית של היישובים הסובבים- -

אופיר פינס-פז: ומה רע אם ישמרו לך על האינטרסים?

חיים געש: - -ומשרד הפנים לא מאפשר ליישובים האחרים לפתח מקורות תעשייה אלטרנטיביים או מקורות תעסוקה אלטרנטיביים.

חיים געש: לכן אני מייצג פה את האינטרס שלי.

חיים געש: אם אפשר להגיע להסכמה, כפי שהציע חבר הכנסת כחלון, אני אשמח – תמיד עדיפה הסכמה מאשר פיצוץ.

חיים געש: אבל לא יכול להיות שעל רקע הבחירות המתקרבות יהיה פה מחטף, ולא עבודה של ועדת חקירה מסודרת שרואה את כל ההיבטים ושומעת את כולם.

אופיר פינס-פז: עכשיו הבנתי את האמירה שלך.

אופיר פינס-פז: המסר של הדברים שלך הוא שאוטוטו יש בחירות.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: עדנה רודריג, בבקשה.

שי חרמש: הוא התכוון לבחירות מוניציפאליות בנובמבר.

עדנה רודריג: אני נציגה של למעלה מאלף תושבים שחתמו בחתימת ידם על עצומה שהם מתנגדים להעברה הזאת.

עדנה רודריג: אנחנו מביאים את עצמנו כחבילה – פעם הסכם כזה, פעם הסכם כזה.

עדנה רודריג: איפה דעת התושבים?

עדנה רודריג: מישהו דיבר איתנו?

עדנה רודריג: יש תהליך מסודר שנעשה של הוועדה לשיפוט גבולות.

עדנה רודריג: זה לא נעשה עכשיו, אף אחד לא בא ודיבר.

עדנה רודריג: כרעם ביום בהיר פתאום יש הצעת חוק.

עדנה רודריג: מה המהירות?

עדנה רודריג: מה הפזיזות?

עדנה רודריג: מה הדחיפות לאחד?

עדנה רודריג: כמו שבנו את המחלף באור-עקיבא.

עדנה רודריג: מדוע צריך לעשות הכול מהר, כיוון שיש שר שגר ביישוב?

עדנה רודריג: יש פה שיקול דעת של תושבים?

עדנה רודריג: אנחנו בני ערובה למאבקי כוח בין השרים לבין חברי הכנסת?

עדנה רודריג: אני לא חושבת שזה הוגן.

עדנה רודריג: אנשים באו לגור במקום מסוים מתוך רצון ומתוך בחירה.

עדנה רודריג: אף אחד לא יכול לבוא אליי בטענות, אני השקעתי את כל חיי ביישוב פיתוח ובניתי אותו.

עדנה רודריג: אני רוצה לגור במקום כזה, כי זאת זכותי.

עדנה רודריג: אני לא גנבתי, לא אשמתי ולא פשעתי לאף אחד.

עדנה רודריג: אל תתייחסו אליי כגנבת- -

אופיר פינס-פז: אמרתי לך להישאר בנצרת עלית.

עדנה רודריג: נכון, אתה צודק, אבל אני החלטתי לעבור לקיסריה.

עדנה רודריג: זה שיקול שלי ומותר לי במדינה דמוקרטית.

עדנה רודריג: אני רוצה שישמעו אותי.

עדנה רודריג: באתי ליישוב כפרי.

עדנה רודריג: מדוע יישוב כפרי בסגנון כפרי צריך להתחבר לעיר?

עדנה רודריג: מה ההיגיון?

עדנה רודריג: יש פה מצוקה כלכלית?

עדנה רודריג: אנחנו התושבים הפתרון?

עדנה רודריג: איפה הממשלה?

עדנה רודריג: למה התושבים צריכים לשאת בבעיות כלכליות?

עדנה רודריג: אני גם מבינה שאין כל כך בעיות כלכליות כי באור עקיבא הורידו את הארנונה ב-17%, אז סימן שגם אין בעיה כלכלית.

עדנה רודריג: אלה מאבקי כוח שאנחנו פה הפיונים שמעבירים אותם פעם להסכם כזה ופעם להסכם כזה.

עדנה רודריג: אני גם לא מסכימה שיהיה הסכם.

עדנה רודריג: יש חוק?

עדנה רודריג: יש איחוד רשויות?

עדנה רודריג: יש ועדת שיפוט?

עדנה רודריג: תשב הוועדה בצורה מסודרת ותבדוק את כל האספקטים – מה האופי של יישוב כזה, מה אופיים של התושבים.

עדנה רודריג: עד שהייתה הצעת החוק הזו, שאיננה מדברת על איחוד, אלא על קריעה של קיסריה מהמועצה האזורית חוף הכרמל, היו יחסי שכנות מצוינים.

עדנה רודריג: היטיב לתאר את זה ראש המועצה.

עדנה רודריג: אין שום בעיה.

עדנה רודריג: שירותים אנחנו לא מקבלים מאור-עקיבא, את כל השירותים אנחנו מקבלים מחוף כרמל- -

שמחה יוסיפוב: איזה שירותים?

עדנה רודריג: - - אנחנו שכנים ליישוב- -

שמחה יוסיפוב: איזה שירותים?

עדנה רודריג: - - אור-עקיבא.

עדנה רודריג: אנחנו גם שכנים של חדרה, ואנחנו גם מקבלים שירותים מחדרה.

עדנה רודריג: כנ"ל גם בפרדס-חנה וכרכור.

עדנה רודריג: אנחנו רוצים לשמור על השכנות הזאת- -

אופיר פינס-פז: הדברים נאמרו.

עדנה רודריג: - - ובכל תהליך שיהיה דעתנו צריכה להישמע בצורה מאוד ברורה.

עדנה רודריג: יש פה אלפי חתימות של תושבים- -

אופיר פינס-פז: היא נשמעת בצורה ברורה.

עדנה רודריג: - - אני לא פוחדת.

עדנה רודריג: כשאני רואה את המסחרה בין חברי הכנסת אני מרגישה כאילו אנחנו לא קיימים במדינה הזאת.

אופיר פינס-פז: למה את משתמשת בשפה כזאת?

אופיר פינס-פז: איזו מסחרה?

עדנה רודריג: אני רואה בין החברים – הסכמים כאלה והסכמים כאלה.

עדנה רודריג: היה הסכם שנחתם ב-2005 שאתה בהיותך שר, חתמת עליו.

עדנה רודריג: הוא הובא בפני כל אסיפת התושבים.

עדנה רודריג: 900 מתושבי קיסריה חתמו שהם רוצים להיות בחוף כרמל.

עדנה רודריג: היה תהליך ששאלו אותנו, הציגו בפנינו, אמרו לנו זה טוב כך או אחרת, היה שיקול דעת וחשיבה.

עדנה רודריג: איפה זה נעשה עכשיו?

עדנה רודריג: אני לא מבינה איך זה מתנהל פה בכנסת.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: עורך דין דן לוי, בבקשה.

קריאה: הוא מקיסריה.

דן לוי: אני משפטן בהשכלתי ועורך דין בהכשרתי, ובעבר הרחוק הייתי ראש מועצה מקומית נווה-מונוסון שאוחדה עם יהוד.

דן לוי: אני היום תושב קיסריה.

דן לוי: אינני מייצג איש, אני לא מקבל שכר עבור ההופעה הזאת.

דן לוי: התנדבתי להופיע היום, ואולי להיות לפה של אותו רוב דומם בקיסריה- -

עדנה רודריג: איזה רוב דומם?

קריאות: איזה רוב דומם?

אופיר פינס-פז: אני מבקש לא להפריע.

דן לוי: זה כמה חודשים אני, לפחות, ואני חושב שגם אחרים, מוצף בפרסומים מטעם מועצה אזורית חוף הכרמל, מנהל החפ"ק וגורמים שונים בתוך הוועד שמסבירים לנו עד כמה האיחוד הזה רע.

דן לוי: שני נימוקים שחזרו והופיעו בפרסומים האלה וגם בישיבות שהתנהלו, האחד היה ההסכם המפורסם שדנים עליו כאן.

דן לוי: אני לא ארחיב את הדיבור על זה מפני שמשפטנים גדולים ממני, ואני הקטן, מביע את דעתי שהסכם שמגביל את שיקול דעתה של הממשלה איננו יכול לעמוד בפני המשפט- - -אבל זה לא הנושא.

דן לוי: נימה נוספת שעלתה מהפרסומים שהיו הייתה שערך הרכוש שלנו ירד.

קריאות: לא נכון, שקר.

אליהו גבאי: זה מה שאני שמעתי.

קריאות: תראה פרסום אחד.

קריאות: ממש לא נכון.

יעקב אדרי: היו פרסומים בוטים מאוד.

אופיר פינס-פז: השר אדרי.

קריאה: תראו אותם.

יעקב אדרי: אני מוכן להביא לך אותם.

קריאות: - - -

יעקב אדרי: אני אעביר לכם אותם.

עדנה רודריג: היו פרסומים שאנשים לא מעוניינים, זה נכון.

עדנה רודריג: אבל לא מהטעם הזה.

עדנה רודריג: זה להוציא דיבה רעה.

אופיר פינס-פז: עדנה, אני מבקש ממך להירגע.

דן לוי: הביטוי הזה כשלעצמו הוא מקומם.

דן לוי: אני אדבר בזכות האיחוד.

דן לוי: אני גר בקיסריה כבר 16 שנה.

דן לוי: את כל השירותים שלי אני מקבל באור עקיבא: בית התרבות, הספרייה, השירותים המסחריים, שירותי הבריאות – כל קופות החולים מיוצגות באור-עקיבא – השירותים של בעלי המלאכה, החל מהאינסטלאטור החשמלי וכלה בעוזרות הבית, קבלנים ושיפוצניקים.

דן לוי: אני משלם להם עבור השירותים האלה.

דן לוי: מדוע לא אקבל את השירותים המוניציפליים מאור עקיבא ואשלם בארנונות שאני צריך לשלם?

דן לוי: כשאני בניתי את ביתי בקיסריה חתמתי על חוזה, שלפיו, החברה לפיתוח קיסריה איננה מתחייבת לתת שירותים כלשהם, אבל אם היא תחליט לתת היא תקבע את התשלום שנקרא "דמי שירותים" בגובה ובאופן שהיא תקבע, ולי אין זכות ערעור- -

נורית בונלול: ואז תקבל אינסטלטור חינם?

דן לוי: - - יתרה מזאת, אין לי גם דין וחשבון, אין בקרה.

דן לוי: אם אני אאוחד עם קיסריה תהיה לי שקיפות ובקרה, שלא לדבר על הדבר המהותי- -

אופיר פינס-פז: אם נעשה משאל תושבים חשאי בקיסריה מה אתה מניח שנגלה?

דן לוי: אני מניח שהרוב יהיה בעד האיחוד.

עדנה רודריג: הנה החתימות.

קריאות: - - -

עדנה רודריג: הנה החתימות, לפניך.

אופיר פינס-פז: איציק רגב, בבקשה.

איציק רגב: אדוני היושב ראש, כבוד השר אדרי, חברי הכנסת, מוריי, גבירותיי ורבותיי.

איציק רגב: אנחנו שבעה דירקטורים מטעם המדינה בקיסריה.

איציק רגב: אני לא רואה - - - כמו שנאמר פה- -

יעקב אדרי: לא באים.

יעקב אדרי: רק אתה בא, נו באמת.

איציק רגב: אדון אדרי שהעלה את הקיסריה, ואני רוצה לשבח אותו על כך- -

אופיר פינס-פז: זה לא יעלה בחייך.

איציק רגב: אני יודע, אבל לא אמרתי משפט שני.

איציק רגב: יש פה טעות אחת בתפיסה: אור עקיבא היא עירייה מצוינת שלקחו אותה אנשים משיקום שכונות והביאו אותה לדרגה שהיא היום, ועל זה צריך מגיע כל הכבוד לפרנסי אור-עקיבא וצריך להוריד בפניהם את הכובע.

איציק רגב: אני הייתי במקרה מנכ"ל משרד השיכון והייתי עד לזה.

איציק רגב: קיסריה והקרן מתנהלת בצורה נהדרת; זיווג מצוין שכל הביקורות עליו גומרות את ההלל.

איציק רגב: מה ייצא אם יחברו את שני הגופים האלה?

איציק רגב: כאן האחריות שלכם, חברי הכנסת – אולי החיבור הזה הוא החיבור הכי נכון, ואולי הוא הכי מטומטם בעולם.

איציק רגב: אבל שני הגופים האלה הם שני גופים טובים.

איציק רגב: אני שמעתי את היועצת המשפטית וממש הזדעזעתי.

איציק רגב: אני אגיד לך את האמת, אני לא רגיל לשמוע את זה.

איציק רגב: יש הסכם, אין הסכם, אנחנו יכולים.

איציק רגב: יש משפחת רוטשילד.

איציק רגב: אמרו עליהם הערה, אבל הם יכולים להתקומם פתאום, ולך תדע מה הם יעשו.

איציק רגב: זה שלהם, הם נתנו את זה ולא ביקשו כלום.

איציק רגב: אז להגיד כן מעניין אותי, לא מעניין אותי – אני דירקטור מטעם המדינה, למה לא שאלו אותי?

איציק רגב: למה השרים לא קראו לי לשאול את דעתי?

איציק רגב: שבעה כמוני ישנם, ואנחנו יכולים להכתיר כל דבר ברוב בדירקטוריון.

איציק רגב: אותי לא שאלו, אז מה יגידו התושבים אם מישהו דיבר איתם?

איציק רגב: זאת התנהלות לא ראויה.

איציק רגב: כי אם אותנו לא שואלים, ואנחנו דירקטורים מטעם המדינה- -

אופיר פינס-פז: מי לא שאל אותך?

איציק רגב: לא שאל אותי לא שר הפנים- -

אופיר פינס-פז: הממשלה לא שאלה אותך.

איציק רגב: - - לא הממשלה, גם לא הכנסת.

אופיר פינס-פז: למה אתה ממשיך לייצג אותה?

אופיר פינס-פז: אני במקומך הייתי - - - לא שאלו אותך שום דבר?

יעקב אדרי: הוא היה שותף להרבה שיחות.

איציק רגב: אני לא מתבייש להגיד לך.

איציק רגב: החלטת הממשלה על החיבור הזה בלי לבדוק את החלק המשפטי היא שערורייתית.

איציק רגב: אני לא מתבייש להגיד את זה, אני אומר את זה גם מול חבריי.

איציק רגב: החלטת הממשלה היא שערורייתית בלי בדיקה משפטית, בלי לשאול את הדירקטורים שלה.

איציק רגב: אותנו לא שאלו.

איציק רגב: משפט אחרון – אני מכיר את שני הצדדים- -

משה גפני: אתה מונית על-ידי הממשלה הזאת?

איציק רגב: כן.

איציק רגב: אבל חובתי היא לחברה שבה אני נמצא.

משה גפני: אני שואל אם מונית על-ידי הממשלה הזאת.

קריאות: - - -

יעקב אדרי: לא.

משה גפני: אני רוצה לדעת, אסור לדעת בכנסת מה קורה?

משה גפני: על-ידי מי הוא מונה, אני יכול לדעת?

עדנה רודריג: ממשלת ישראל.

משה גפני: איזו ממשלה?

משה גפני: כל חצי שנה מתחלפת פה ממשלה.

משה גפני: איזו ממשלה?

קריאות: - - -

עדנה רודריג: למינוי יש תוקף.

איציק רגב: זה שני גורמים מצוינים.

איציק רגב: עזוב מה שמטיחים פה בישיבה- -

אופיר פינס-פז: אנחנו עומדים לסיים את הישיבה.

איציק רגב: - - צריך להושיב אותם יחד, והם יכולים להגיע להבנה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להתנצל בפני כל אלה שלא הגיעו לזכות דיבור.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שנמשיך את הדיון במועד אחר, ואנחנו נפתח איתם, אבל כרגע אנחנו צריכים לעזוב את האולם, יש ישיבה אחרת.

אופיר פינס-פז: אדוני, אני לא אתן לך, אתה דיברת.

אופיר פינס-פז: אתה רוצה, אתה יודע לכתוב?

אופיר פינס-פז: יש לך עט?

אופיר פינס-פז: אתה רוצה לדבר שוב?

שלי מלכה: לא.

אופיר פינס-פז: לא תדבר.

שלי מלכה: עמדה של השר שטרית.

אופיר פינס-פז: אדוני, תכתוב לי.

שלי מלכה: כתבתי לך.

עדנה רודריג: עמדת השר.

שלי מלכה: עמדת השר שטרית.

יעקב אדרי: השר שטרית אמר את עמדתו מעל דוכן הכנסת.

יעקב אדרי: עם כל הכבוד.

שלי מלכה: כתבתי לך.

אופיר פינס-פז: לא רוצה.

אופיר פינס-פז: בבקשה, חבר הכנסת גבאי.

אליהו גבאי: במדינת ישראל, לצערי, נקבעו גבולות של יישובים ויצרו יישובים במעמד של עוני ומסכנות ויישובים במעמד כלכלי גבוה.

אליהו גבאי: די אם אציין דוגמה כל-כך מעוותת: הכור הגרעיני בדימונה היה משלם בעבר ארנונה למועצה אזורית תמר שמרוחקת ממנו עשרות קילומטרים, ולא לדימונה הסמוכה לו.

אליהו גבאי: מה היה נותן לדימונה?

אליהו גבאי: כדורים נגד קרינה רדיואקטיבית.

אליהו גבאי: זה לא עיוות?

אליהו גבאי: שימו לב רבותיי, יש כאן יישובים שמשוועים להקים לעצמם אזור תעשייה, ואין להם מקום.

אליהו גבאי: לעומת זאת יש כאלה שיש להם עשרות ומאות דונמים ויכולים להקים ככל העולה על רוחם.

אליהו גבאי: זאת חלוקה שיוצרת עיוותים והפרדה בין מעמדות, וצריך לבטל את החלוקה הזאת שיוצרת עוני ומסכנות.

אליהו גבאי: באיזה יישוב במדינת ישראל שאלו את התושבים אם הם רוצים לעבור ולהצטרף למקום אחר?

אליהו גבאי: שר הפנים, אדון שחל, שאלו את סביון אם לאחד אותה עם אור-יהודה או את נווה-מונוסון עם אור-יהודה?

אליהו גבאי: ממתי שואלים את התושבים את מי לאחד?

קריאות: זאת דמוקרטיה.

אליהו גבאי: מה זה קשור לדמוקרטיה?

קריאות: - - -

אליהו גבאי: עכשיו מדברים על הקרן של רוטשילד.

אליהו גבאי: הקרן של רוטשילד הקימה גם את בניין הכנסת, אז אולי ניתן לה מעמד מיוחד וננתק אותה מירושלים?

איציק רגב: לא רוצים.

אליהו גבאי: - - מה זה קשור?

אליהו גבאי: אז ניקח את בית המשפט העליון ונצרף אותו לקיסריה – איזה השוואות?

אליהו גבאי: וכי עכשיו זה שיעור בתרומתו של רוטשילד למדינת ישראל?

אליהו גבאי: רוטשילד הקים גם את גבעת עדה ואת בנימינה ואת פרדס-חנה – מה זה קשור לעכשיו?

אליהו גבאי: אנחנו באנו לתקן עיוות, והסוללה של עורכי הדין והיח"צנים הגיעה לא באמצעות הוראה- - -

קריאות: - - -

אופיר פינס-פז: שקט בבקשה.

אליהו גבאי: היא מגיעה מקיסריה.

אליהו גבאי: קיסריה הביאה לכאן יח"צנים- -

קריאות: לא נכון.

אליהו גבאי: קיסריה הביאה.

קריאות: לא נכון.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת גבאי, אתה מוכן להירגע?

אופיר פינס-פז: או שאני ארגיע אותך?

קריאה: גם אתה הבאת יח"צנים.

קריאה: זה שבצד ימין הוא לא יח"צן?

אליהו גבאי: אי אפשר לזלזל בחברי כנסת שלא ידעו על מה הצביעו ואיך הצביעו, ולמה הצביעו.

אליהו גבאי: ככה אתם מתייחסים לחברי כנסת.

אליהו גבאי: מי התנגדו?

אליהו גבאי: התנגדו רק חברי כנסת ששייכים למגזר החקלאי, קיבוצים- -

נורית בונלול: ומה, הם יותר אידיאליים?

קריאות: - - -

אופיר פינס-פז: תודה.

שי חרמש: - - - לא מבין את המשמעות של העניין.

אליהו גבאי: שלום שמחון- - -

קריאות: - - -

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת גבאי, תודה.

אליהו גבאי: יעקב אדרי דיבר מדם לבו.

אליהו גבאי: בואו ניקח את דבריו - - -

קריאות: - - -

שי חרמש: - - -

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת גבאי, תירגע.

אופיר פינס-פז: שי.

אליהו גבאי: - - -

אופיר פינס-פז: סיימת?

אופיר פינס-פז: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה- -

אליהו גבאי: - - -

אופיר פינס-פז: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אופיר פינס-פז: אם אתה מוציא עוד מילה מהפה אני מוציא אותך מהאולם.

אופיר פינס-פז: אתה מבין?

אליהו גבאי: סליחה.

אליהו גבאי: דבריו של יעקב אדרי היו דברים מהדם.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אתה יכול לרשום אותי לדיון בישיבה הבאה?

אופיר פינס-פז: חברים, אני רוצה לסכם את הישיבה ולומר כך: באופן "מפתיע" הדיון היה טעון, אני חשבתי שהוא יהיה יותר רגוע.

אופיר פינס-פז: לא, אני צוחק.

אופיר פינס-פז: הוא היה טעון כפי שצפינו.

אופיר פינס-פז: שורש הבעיה בעיניי היא בעמדה הדו-משמעית של ממשלת ישראל; מצד אחד מדינת ישראל אומרת שהיא מחויבת להסכם שיש לה עם הברון לפני הרבה מאוד שנים, ומצד שני היא תומכת בהצעת החוק של חבר הכנסת גבאי – זה לא הולך יחד, חברים.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שהדבר הזה יהיה ברור, חברים.

אופיר פינס-פז: אנחנו שמענו היום בדיון ראשוני את העמדות, את התפיסות.

אופיר פינס-פז: חלק גדול מהחברים הצליח לבוא לידי ביטוי.

אופיר פינס-פז: אני מתנצל בפני ראש מועצת בנימינה ובפני ראש המועצה בג'סר א-זרקא שלא הוזמן לדיון בטעות ורצה לומר דבריו וגם בפני חברים נוספים שנרשמו ולא הצליחו להגיע לרשות דיבור.

אופיר פינס-פז: אבל הדברים ידועים.

אופיר פינס-פז: העמדות ברורות, המחלוקות ידועות, ומה נמצא על כף המאזניים גם ברור.

אופיר פינס-פז: פנה אליי בסוף הישיבה נציגו של שר הפנים בשמו של השר, והשר ביקש להיכנס לעובי הקורה ולקיים הידברות בין הגורמים הנצים.

אופיר פינס-פז: זה דבר נכון וטוב כי הוא האדם בממשלה שיש לו המנדט והסמכות על-פי חוק להחליט על נושאים כגון אלה: איחוד רשויות, חלוקת שטחים, נושאים של שטחי ארנונה מניבים, שטחים גליליים – כל הדברים האלה הם בידיו של שר הפנים.

אופיר פינס-פז: לכן אני אאפשר את ההידברות הזאת לתקופה של 30 יום.

אליהו גבאי: שבועיים זה מספיק.

אופיר פינס-פז: תאמין לי שזה נושא מורכב, חבר הכנסת גבאי; גם 30 יום זה מעט זמן.

אופיר פינס-פז: אני מכיר חלק מהנושאים שעומדים על סדר היום – נושאים מאוד כבדים.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר לכל הצדדים שלנוכח עמדת הממשלה שתומכת בהצעת החוק, אם העמדה לא תשתנה, אני אביא את החוק הזה להצבעה; אלא אם כן יהיה פתרון מצדו של שר הפנים בהידברות עם כל הצדדים.

אופיר פינס-פז: כך אני נוהג בוועדה בכל הנושאים: במקום שבו הממשלה תומכת, ואין מחלוקת בין הממשלה לבין המציע אני מעמיד להצבעה, הוועדה יכולה להפיל את הצעת החוק, כמובן- -

משה שחל: בהודעה מראש לצדדים.

אופיר פינס-פז: בוודאי.

אופיר פינס-פז: אני רק אומר כדי שהדברים האלה יהיו ברורים.

משה שחל: אם לא יגיעו להסכמה תוך חודש?

יעקב אדרי: הוא אמר שהוא יביא את זה להצבעה.

יעקב אדרי: אין מה לעשות.

משה שחל: תוך 30 יום?

אופיר פינס-פז: לדעתי, 30 יום זה בסדר.

אופיר פינס-פז: אני מאוד מודה לכולכם על ההשתתפות.

אופיר פינס-פז: הישיבה נעולה.