ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 296, 2008-01-23 10:00

אופיר פינס-פז: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.

אופיר פינס-פז: על סדר היום הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרות חינוך) (תיקון מס' 2) (הגנת נכסים), התשס"ח-2007.

אופיר פינס-פז: בוקר טוב, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: בוקר טוב, אני מתנצל על האיחור.

מוחמד ברכה: חשבתי שעברתם לבניין החדש.

אופיר פינס-פז: אנחנו עדיין פה.

אופיר פינס-פז: הנוסח שמונח פה הוא הנוסח שעבר בקריאה ראשונה.

אופיר פינס-פז: היו כמה הערות שחברי הכנסת העירו במליאה.

אופיר פינס-פז: יש שם הצעה או שתיים מעניינות.

אופיר פינס-פז: בינתיים, משרד החינוך רוצה להעיר.

יבינה זכאי בראונר: ההערה היחידה שלנו היא לגבי המילה "זכויות" בסעיף קטן (ב).

יבינה זכאי בראונר: נראה לנו שזה גם לא בהלימה לשם החוק, שמדבר על הגנת נכסים.

יבינה זכאי בראונר: נכס הוא בדרך כלל מוחשי, סוג של קניין רוחני.

אופיר פינס-פז: את יכולה לקרוא את זה?

יבינה זכאי בראונר: בסעיף 10 לחוק העיקרי האמור בו יסומן (א) ואחריו יבוא (ב): מיטלטלין או זכויות של רשות חינוך מקומית.

אופיר פינס-פז: מה זה "זכויות"?

יבינה זכאי בראונר: אנחנו לא יודעים מה זה.

אופיר פינס-פז: בבקשה, היועץ המשפטי של הוועדה יסביר.

תומר רוזנר: סעיף 13 לחוק המיטלטלין קובע שחוק המיטלטלין יחול לא רק על נכסים מוחשיים אלא גם על זכויות.

תומר רוזנר: הכוונה היא לכך שלעתים קרובות הבעלות של גוף בנכס היא לאו דווקא בעלות פיזית מוחשית, אלא שיש לו, למשל, זכות לקבל את הנכס שהוא עדיין לא קיבל.

תומר רוזנר: לכן מקובל בחקיקה, כשמתייחסים לנכסים, להתייחס למיטלטלין, שהם נכסים מוחשיים, ולזכויות שהם נכסים שעדיין לא התגבשו למוחשיים.

תומר רוזנר: למשל, חוזה של בית ספר לרכישת דברים מסוימים, לכאורה אפשר לעקל אותו.

יבינה זכאי בראונר: אני לא מצליחה להבין את הסיטואציה, כי בית ספר הוא לא אישיות משפטית.

תומר רוזנר: אז העירייה עשתה את החוזה בשבילו.

יבינה זכאי בראונר: נכון, אבל זה החשש שלנו.

יבינה זכאי בראונר: בגדול, אנחנו חושבים שהסעיף הזה מצוין, אנחנו בעד המטרה שבו, אבל אנחנו חושבים שככל שהוא ממוקד לסיטאציות בשטח, ציוד ודברים שאכן נמצאים בבית הספר - הכול טוב.

יבינה זכאי בראונר: ברגע שמרחיבים אותו, החשש שלנו הוא מזליגה של כל מיני נכסים או חשבונות של הרשות, שבית הספר ישמש מקלט מס.

תומר רוזנר: מה מפחיד אתכם?

יבינה זכאי בראונר: שמחר בבוקר העירייה תגיד שהחשבון הזה פטור מעיקול, אז היא תכניס שם גם את השכר של ההוא ואת החוזה עם הספק, ובית הספר יהווה מחסן של כל מיני דברים שלא קשורים לכלום.

יבינה זכאי בראונר: ככל שזה ממוקד - - -

דוד אזולאי: את מדברת על בית הספר או על החשבון?

דוד אזולאי: יש להפריד, האם את מדברת על נכסים או ציוד שיועברו לאותו בית ספר כדי להיות מוגנים מפני עיקול, או שאת מתכוונת גם לחשבון עצמו, שדרכו יעבירו דברים שלא שייכים לכלום.

יבינה זכאי בראונר: היועץ המשפטי של הוועדה עשה דבר מאוד חכם מבחינה משפטית וניסוחית.

יבינה זכאי בראונר: הוא הפריד בין חשבון הבנק הייעודי, שיש בו תשלומי הורים, סל תרבות וכו' לחוק אחר.

יבינה זכאי בראונר: זה תיקון עקיף לחוק לימוד חובה, שהוא על דעתנו.

יבינה זכאי בראונר: החשבון הזה יהיה פטור מעיקול - על זה אין לי הערות.

יבינה זכאי בראונר: הסעיף השני, שמדבר על תיקון לחוק אחר, להצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרות חינוך), תיקון סעיף 10 מדבר על מיטלטלין של רשות חינוך מקומית – בדרך כלל הציוד הוא של העירייה והוא נמצא בתוך מוסד חינוך.

יבינה זכאי בראונר: כתב היועץ המשפטי של הוועדה מבחן כפול או משולש:

יבינה זכאי בראונר: גם שנמצאים בתוך מוסד החינוך פיזית, גם שנחוצים לפעילותו התקינה כמוסד חינוך.

יבינה זכאי בראונר: זאת אומרת, יצטרכו להוכיח בבית המשפט מבחן כפול, הן של מהות והן של קיום פיזי בתוך בית הספר, ויהיו פטורים מעיקול.

יבינה זכאי בראונר: זה מצוין.

יבינה זכאי בראונר: אבל כשבאה המילה "זכויות" עלול יועץ משפטי חכם וממולח של עירייה להכניס חוזים של העירייה, עניינים שונים ומשונים, ולקבל עליהם פטור מעיקול.

דוד אזולאי: דוגמה שיכולה להיות מעשית.

דוד אזולאי: אם יש עיקול על חשבון העירייה ויבואו לעקל את הציוד מהעירייה, ישימו אותו בבית הספר.

יבינה זכאי בראונר: נכון.

מוחמד ברכה: באמת, יש מבחן הנחיצות.

מוחמד ברכה: את כיסא ראש העיר יעבירו לבית הספר?

שרה מרום שלו: אבל מחשבים אפשר להעביר.

נועה בן אריה: אני בהחלט מסכימה עם מה שיבינה אמרה.

נועה בן אריה: הוספה של מילים שיש אפשרות לצקת לתוכן איזשהו תוכן, ולו במעט מעבר למה שהייתה כוונת המחוקק, היא מאוד בעייתית.

נועה בן אריה: אני יודעת עד כמה זה לא פופולרי, אבל אני כופרת גם בעיקר.

נועה בן אריה: בכלל כל הנושא של חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות) מקבל עם השנים ממדים מאוד גדולים.

נועה בן אריה: זה מזמין פתח לחקיקה של חוקים אחרים לייעוד הקצבות, כמו בתחומי רווחה, וכבר היינו במקומות האלה.

אופיר פינס-פז: הכנסת מנסה לעשות את זה שנים, בעיקר חבר הכנסת ואסל טאהא, שהיה ראש עירייה.

נועה בן אריה: לא רחוק היום שגם תהיה הצלחה.

נועה בן אריה: זה לא שהרשויות המקומיות חושבות שאין חשיבות מאוד גדולה לתחום החינוך.

נועה בן אריה: ההגנה מפני עיקול של מיטלטלין של מוסד חינוך חשובה מאוד, אבל גם רכב הזבל לטובת התושבים, על מנת שלא ייערמו ערימות הזבל חשוב לא פחות, וזה לא מוגן מפני עיקול.

אופיר פינס-פז: אז אנחנו שוקלים להגן על זה, אם תלחצי עלינו.

נועה בן אריה: אם נפתח חשבונות ייעודיים לכל דבר, אני לא יודעת מה הבנקים יגידו.

אופיר פינס-פז: אני מבין את העמדה שלכם, היא ברורה, עסקנו בה גם בישיבה הקודמת.

אופיר פינס-פז: ברור שראש עירייה רוצה שתהיה לו את מירב הגמישות כדי להתמודד מול קשיים תקציביים.

אופיר פינס-פז: אנחנו בכנסת חשבנו שאנחנו חייבים לצמצם את הגמישות התקציבית שלו, למשל בחינוך, ולא החלטנו את זה על תברואה.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שטעינו, אבל זה מה שהחלטנו.

אופיר פינס-פז: ראינו בחינוך דבר שחייב להתנהל, גם בימים סוערים של העירייה.

נועה בן אריה: אין מחלוקת בעניין הזה.

נועה בן אריה: השאלה עד לאן נגיע עם העניין, וזו שאלה שהוועדה צריכה להתמודד אתה כשהיא מחוקקת חוק כזה.

נועה בן אריה: היא צריכה להתמודד עם ההשלכות.

נועה בן אריה: לכל הפחות, אבקש לקבל את עמדת משרד החינוך ולהשמיט המילה "זכויות" על מנת שלא ניקלע לתוספות כאלה ואחרות בחוק הזה, שאנחנו לא רוצים לראות.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: אני מבקש לשמוע גם את משרד האוצר.

ערן ניצן: באופן כללי המבחנים שמתוארים פה הם ההבנות שגובשו לפני הקריאה הראשונה, ומבחינה זו אנחנו מתואמים.

ערן ניצן: אני כן מתחבר להערה של משרד החינוך.

ערן ניצן: כולנו מדמיינים בראשנו את חדר המחשבים, את המזגנים, שלא נעלה על דעתנו שהבנקים ייכנסו לבית הספר וייקחו אותם.

ערן ניצן: אני חושב שבעולם של זכויות הסיפור הזה הופך להיות מורכב, ואני מתחבר לחשש הזה.

אלעזר במברגר: הזכויות אולי נועדו להרחיב לכיוון של הזכות הטבעית בנכס, שזה סותר לגמרי את הרציונאל של המבחנים הנוספים,העובדה שזה קיים כבר בבית הספר, משמש לטובת הפעלת בית הספר.

אלעזר במברגר: לכן, למילה "זכויות" אין מקום הגיוני בטקסט.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: משרד המשפטים, בבקשה.

הראל גולדברג: בסעיף 195ג להצעת חוק העיריות משרד הפנים, בתיאום אתנו, הכניס את אותם עקרונות, אלא שהוא הפריד אותם, התייחס גם לתחומים אחרים, כמו רווחה.

הראל גולדברג: ההבדל העיקרי שבין הסעיף שבחוק העיריות לבין הסעיף שלנו מתייחס גם למיטלטלין או זכויות, כפי שהלשכה המשפטית של הוועדה הציעה, מתייחס גם לתשלום הורים, שזה תיקון עקיף לחוק אחר לגמרי.

הראל גולדברג: לכן הייתי מציע לדון בזה במסגרת של חוק העיריות, ואז להחיל את כל העקרונות.

אופיר פינס-פז: אתה רוצה שאוסיף נושאים?

אופיר פינס-פז: הגענו לסעיף 90 בחוק העיריות.

הראל גולדברג: זו לא הוספה.

הראל גולדברג: זה כתוב בחוק העיריות.

הראל גולדברג: מה שלא כתוב בחוק העיריות זה שני דברים.

הראל גולדברג: דבר אחד, התייחסות לתשלומי ההורים - - -

אופיר פינס-פז: התכנסנו כאן, עושים את העבודה, למה צריך לעכב את כל הדברים האלה?

הראל גולדברג: כי זה לא נכון להתייחס רק לחינוך, יש גם רווחה.

מוחמד ברכה: עברנו את העניין הזה כבר.

הראל גולדברג: הסתכלתי בפרוטוקול של הישיבה הראשונה, שלא נכחתי בה, וראיתי שהדברים הועלו על ידי יושב ראש הוועדה גם בישיבה הראשונה, שההתייחסות לא צריכה להיות לחינוך ספציפית, וצריך אולי לשקול הקדמת הדיון בסעיף 195 לחוק העיריות.

הראל גולדברג: במסגרת שלו לעשות כמה תיקונים קלים, כי בסך הכול כל העקרונות מופיעים כבר בחוק העיריות, ולא לחזור טלאי על טלאי.

הראל גולדברג: זו ההצעה שלי.

הראל גולדברג: אם אני מבין נכון, הצעת חוק של ייעוד כספי הקצבות למטרות חינוך עוסק בהגנה על כספי המדינה שעוברים לטובת החינוך, כאשר פה אנחנו מתייחסים לרשות מקומית.

הראל גולדברג: לכן, המקום הטבעי של הצעת החוק הזו הוא בחוק העיריות.

אופיר פינס-פז: שמעתי את דעתך.

אופיר פינס-פז: הדעה הזאת נשמעה גם בישיבה הקודמת ממספר חברים.

אופיר פינס-פז: החלטנו להתקדם עם הצעת החוק.

אופיר פינס-פז: דרך אגב, אפילו בתקנון הכנסת, ברגע שהצעת חוק עוברת בקריאה ראשונה זו חובת הוועדה להכין אותה לשניה ושלישית.

מוחמד ברכה: הצעת החוק הייתה בוועדת החוקה, והעברנו לכאן.

דוד אזולאי: אני רוצה להעיר בנוגע להערה של עורך הדין גולדברג.

דוד אזולאי: העברנו פה לא מזמן הצעת חוק בעניין רשות מקומית חדלה.

דוד אזולאי: אותה טענה יכולה הייתה לעלות, אבל עובדה שהעברנו.

דוד אזולאי: אני חושב שההערה מיותרת.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק הזו הייתה בתמיכה הממשלה, נכון?

ערן ניצן: בכפוף לתיאום.

אופיר פינס-פז: בוודאי.

אופיר פינס-פז: בוועדה הזאת אני משתדל מאוד לעבוד עם הפריץ.

אופיר פינס-פז: יש פה ויכוח, שבעיניי הוא לא על המהות עצמה, אלא על השוליים, שהם לא בטלים.

אופיר פינס-פז: הוויכוח הוא אם להוסיף את המילה "זכויות" בתיקון לסעיף 10.

מוחמד ברכה: השלטון המקומי חושש מעצמו.

מוחמד ברכה: נועה בן אריה: לא, אנחנו כופרים בעיקר, ובעניין הזה אנחנו לא רוצים להוסיף עוד זכויות, שלא תהיה עוד הגנה על נושים.

מוחמד ברכה: אתם לא רוצים את הצעת החוק הזאת בכלל, אז למה להתחכם בעניין הזה?

מוחמד ברכה: אתם מייחסים לעצמכם מראש כוונות זדון.

תומר רוזנר: יש לי שתי הערות.

תומר רוזנר: ראשית, להערתו של עורך דין גולדברג, זו הערה שנשמעה כבר בישיבה הקודמת.

תומר רוזנר: בהצעת החוק המקורית של חבר הכנסת ברכה נכללו גם מקרקעין של מוסדות חינוך, שלא יהיו ניתנים לעיקול.

תומר רוזנר: בעקבות הערת משרד המשפטים נושא המקרקעין הוצא, מפני שהוא באמת מוסדר בהצעת חוק העיריות, ולכן כאן מתייחסים רק למיטלטלין וזכויות.

תומר רוזנר: לגבי זכויות, החשש שאתם מדברים עליו קיים באותה מידה גם לגבי נכסים מוחשיים, מכיוון שגם לגבי נכסים מוחשיים יכולה רשות מקומית להשתמש בבית ספר כמקלט מפני עיקול, באותה מידה שהיא יכולה לעשות את זה בזכויות.

תומר רוזנר: בזכויות החשש הזה דווקא נמוך יותר, כיוון שזכויות חייבות להיות מוגדרות על הנייר.

תומר רוזנר: בנכסים מוחשיים הנכס לא מדבר ואומר מה הוא, מי הוא ולמה הוא מיועד, ובית המשפט יצטרך להכריע לפי נסיבות עובדתיות ספציפיות האם הנכס הזה באמת נחוץ למוסד החינוך, האם משמש את מוסד החינוך בלבד ולא מטרות אחרות.

תומר רוזנר: לגבי זכויות הדברים יותר ברורים, כי יש חוזה שמגדיר מהי הזכות, למה מיועד הנכס.

הראל גולדברג: אבל איך אתה מבין מהניסוח שזה דווקא זכויות במיטלטלין ולא זכויות בדברים אחרים?

תומר רוזנר: הפירוש של המונח "זכויות" מופיע בסעיף 13א לחוק המיטלטלין.

תומר רוזנר: המשפט מכיר בשלושה סוגי נכסים: נכס מקרקעין, נכס מיטלטלין – שזה נכס נד בהלכה היהודית – וזכויות.

תומר רוזנר: זכויות אלה דברים שהם לא נכסי מקרקעין והם לא נכסי מיטלטלין.

הראל גולדברג: אבל הזכות לקבל מקרקעין, למשל?

תומר רוזנר: הזכות לקבל מקרקעין היא זכות.

ערן ניצן: המבחנים הם מבחנים פיזיים, והם קלים יותר לבירור מול מוצר שהוא מחשב או מזגן.

ערן ניצן: מול זה יש נייר שהוא חוזה, שאתה יכול לנסח אותו בצורה כזו או אחרת.

ערן ניצן: זכויות זה יותר מסובך.

תומר רוזנר: בכל אחד משני המקרים הללו בית המשפט יצטרך להזדקק - - -

ערן ניצן: אני לא מקבל את זה שמיטלטלין זה יותר מסובך.

ערן ניצן: דווקא בזכויות זה יותר מסובך.

תומר רוזנר: השאלה היא שאלה של מדיניות, של היקף ההגנה שמנסים להעניק לנכסים של בתי ספר.

תומר רוזנר: אם בית ספר עשה חוזה לרכישת מחשבים, באמצעות העירייה או שלא באמצעות העירייה, ויעקלו את החוזה הזה, המחשבים לא יגיעו לבית הספר.

תומר רוזנר: זו שאלה של מדיניות.

תומר רוזנר: אם אתם רוצים לדבר רק על מה שהגיע לבית הספר ונמצא בתחומו זה דבר אחד, אם אתם רוצים לדבר גם על נכסים שכבר ניקנו, יש חוזה לגביהם, ועדיין לא הגיעו - - -

אופיר פינס-פז: השאלה היא אם זה ספציפית לבית ספר אחד, או שהעירייה קנתה לכמה בתי ספר.

אופיר פינס-פז: בעצם זה לא משנה.

תומר רוזנר: יש פה מבחן שכתבנו, שהנכס הזה חייב לשמש מוסד חינוך בלבד.

תומר רוזנר: זאת אומרת, רק למטרות חינוך.

אופיר פינס-פז: אתה יכול לחדד את עניין הזכויות כך שיהיה ברור ולא יוכל לגלוש?

תומר רוזנר: אפשר להוסיף את המילים: "או זכות לקבל מיטלטלין כאמור", ואז יהיה ברור.

דוד אזולאי: זה נשמע הגיוני.

יבינה זכאי בראונר: צריך להבין איך מערכת החינוך מתנהלת בשטח בשביל לכתוב חוק כזה.

יבינה זכאי בראונר: צריך להבין שבדרך כלל מוסד חינוך הוא לא אישיות משפטית נפרדת, הוא לא מוטב כספי מבחינת משרד החינוך.

יבינה זכאי בראונר: המוטבים הכספיים הם רשויות חינוך מקומיות או תאגידים או רשתות כמו "עמל", "אורט" וכל אלה.

יבינה זכאי בראונר: כמו שאמר נכון נציג האוצר, בהנחה שהדבר הזה יגיע יום אחד לערכאות משפטיות יהיה לנו קל להגיד ששולחנות, כיסאות ומזגנים זה אכן ציוד שנמצא בבית הספר והוא נחוץ לפעילותו התקינה כמוסד חינוך כהגדרת החוק.

יבינה זכאי בראונר: כשמדברים על זכויות, שהוא מושג יותר ערטילאי, יותר מופשט ופתוח לכל מיני פלפולים משפטיים ופרשנויות, יהיו התדיינויות ארוכות בבתי משפט, והפסיקה יום אחד תכריע.

יבינה זכאי בראונר: אבל אנחנו לא רוצים להגיע לסיטואציות כאלה, הן נראות לנו מורכבות מבחינה משפטית.

יבינה זכאי בראונר: סליחה, אבל המחוקק מסרבל את החוק, וחבל.

יבינה זכאי בראונר: אם מורידים את המילה "זכויות" אפשר לכתוב סעיף פשוט, שבאמת עוזר ומגן על המערכת.

יבינה זכאי בראונר: במקום זה אתם פותחים פה פתח לדיונים משפטיים.

משה גפני: מה ההצעה שלך?

יבינה זכאי בראונר: להוריד את המילה "זכויות".

דוד אזולאי: תומר העלה פה דבר, ואביא לזה דוגמה מעשית.

דוד אזולאי: לפני תחילת ספטמבר הרשות המקומית נוהגת לרכוש ציוד לבתי הספר, ריהוט וכו'.

דוד אזולאי: יבוא מישהו וישים יד על הציוד הזה, שעוד לא הגיע לבית הספר.

דוד אזולאי: לכן תומר דיבר על זכויות מיטלטלין בלבד.

דוד אזולאי: הוא לא דיבר על דברים אחרים.

דוד אזולאי: אני חושב שהצעת הפשרה טובה לכולם, גם למשרד החינוך.

מוחמד ברכה: והיא לא בניגוד למה שאתם מסכימים.

אלעזר במברגר: אני רוצה להסביר.

אלעזר במברגר: מרחב המניפולציה בהסתכלות עתידית הוא תמיד יותר גדול לגבי מה שקיים פיזית.

אלעזר במברגר: מה שקיים פיזית אין מה להתווכח, הוא קיים ורואים.

אלעזר במברגר: כאשר מדובר בהתקשרות לקבלת מיטלטלין בעתיד תמיד יהיה ויכוח, זה לא דבר יוצא דופן.

אלעזר במברגר: לכן, כל התקשרות של העירייה לטובת קבלת מיטלטלין בעתיד יוכל להיטען שזה לטובת בית הספר.

אלעזר במברגר: יהיה בלתי אפשרי לבדוק את זה בנקודת הזמן הזו, שבה אנחנו באים לבית המשפט ואומרים שזה לטובת מוסד החינוך.

אלעזר במברגר: בעתיד אולי זה ישמש את מוסד החינוך ואולי גם לא.

אלעזר במברגר: זה ההבדל הגדול בין זכויות לבין מיטלטלין.

יבינה זכאי בראונר: אם הייתי יועצת משפטית של רשות מקומית הייתי עושה דבר פשוט; בכל החוזים שלי מעכשיו הייתי כותבת: ייתכן כי בעתיד זכויות אלה ישמשו מוסדות חינוך.

תומר רוזנר: זה לא עונה להגדרה של "ישמש מוסד חינוך בלבד".

יבינה זכאי בראונר: לא יודעת, מחר נדון בבית המשפט אם כן או לא.

יבינה זכאי בראונר: למה להכניס אותנו לפלונטרים כאלה?

משה גפני: מה ההגדרה של מוסד חינוך?

יבינה זכאי בראונר: כהגדרתו בחוק חינוך חובה.

משה גפני: זה כולל גם מוכר שאינו רשמי?

יבינה זכאי בראונר: ודאי.

יבינה זכאי בראונר: חוק ייעוד כספי הקצבות למטרות חינוך, בסעיף ההגדרות שבו, סעיף 2, קובע שמוסד חינוך יהיה בהגדרתו בחוק לימוד חובה.

יבינה זכאי בראונר: בחוק לימוד חובה כתוב כך: פירושו כל מוסד חינוך רשמי וכל מוסד חינוך אחר, שהשר הכריז עליו שהוא מוסד חינוך מוכר.

יבינה זכאי בראונר: קרי, הן הרשמי והן המוכר שאינו רשמי.

יבינה זכאי בראונר: כל מה שמפוקח על ידי המשרד.

אופיר פינס-פז: אני בעד השמטת המילה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שהחוק הזה יהיה אפקטיבי, שלא יתחילו עליו אלף התדיינויות.

דוד אזולאי: לדעתי, הצעת הפשרה של היועץ המשפטי של הוועדה טובה.

דוד אזולאי: היא תפתור בעיות בעתיד.

אופיר פינס-פז: זה יביא את כל הגורמים יום-יום ושעה-שעה להתנהלות בבתי משפט.

משה גפני: אני חושב שהיושב ראש צודק.

דוד אזולאי: אני חושב על הסיטואציה לפני ה-1 בספטמבר, שכל הספקים יודעים שהם מספקים ציוד לבתי הספר.

דוד אזולאי: מישהו ישים יד על אותו ציוד שאמור להגיע לבית הספר, כשהוא בדרך, לפני שהגיע לבית הספר.

משה גפני: אגיד לך מה שעלול לקרות, והיושב ראש צודק.

משה גפני: אל"ף, אנשים לא ירצו לעשות עסקים עם רשויות מקומיות, כי יתחילו לרשום על מוסדות החינוך כל מיני דברים.

משה גפני: מה שחבר הכנסת ברכה רוצה להשיג בחוק הזה הוא למנוע עיקול ממוסדות החינוך, אבל התוצאה יכולה להיות שכל החוק ייפול.

משה גפני: תפסת מרובה לא תפסת.

משה גפני: ירשמו את המחשב בעירייה על שם בית הספר המקיף ולא יוכלו לעקל אותו.

משה גפני: יפסיקו לעשות עסקים עם העירייה.

שרה מרום שלו: עיקלו לעיריית רחובות רכוש - - -

אופיר פינס-פז: אני מצביע על הצעת החוק, ללא עניין הזכויות.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת אזולאי, אם לא השתכנעת תגיש הסתייגות.

אופיר פינס-פז: מי בעד הצעת החוק לקריאה שניה ושלישית?

אופיר פינס-פז: מי נגד?

אופיר פינס-פז: הצבעה בעד הצעת החוק – פה אחד נגד – אין הצעת החוק אושרה לקריאה שניה ושלישית

אופיר פינס-פז: תודה, ההצעה אושרה פה אחד.

אופיר פינס-פז: רביזיה על תיקון התוספת השניה לפקודת העיריות – תקנון ישיבות המועצה

אופיר פינס-פז: הנושא הבא שלנו הוא רביזיה.

משה גפני: אני מבקש רביזיה.

אופיר פינס-פז: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אחרי שבחנו את נושא התקנות שהגיש משרד הפנים בישיבה הקודמת, אני סבור – ושוחחתי גם עם חבר הכנסת אזולאי – שהתקנות הללו ראויות.

משה גפני: אנחנו מבקשים, לאחר שהתברר בדיון שימי מנוחה הכוונה רק ליהודים, שיהיה כתוב במפורש שלא תתקיימנה ישיבות בשבתות ובערבי שבתות.

אופיר פינס-פז: מי בעד הרביזיה לגבי תיקון התוספת השניה לחוק העיריות – תקנון ישיבות מועצה?

אופיר פינס-פז: מי נגד?

אופיר פינס-פז: הצבעה בעד – 4 נגד – אין הרביזיה התקבלה.

אופיר פינס-פז: תודה, יש רביזיה.

אופיר פינס-פז: עכשיו אני מביא להצבעה את הצעת התקנות בנוסח שאושר בוועדה.

אופיר פינס-פז: מי בעד?

אופיר פינס-פז: מי נגד?

אופיר פינס-פז: הצבעה בעד התקנות – רוב נגד – מיעוט התקנות אושרו

אופיר פינס-פז: תודה, התקנות אושרו.

אופיר פינס-פז: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.