הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 17, פרוטוקול מספר 77, 2008-01-23 09:30

סופה לנדבר: אני פותחת את הישיבה.

סופה לנדבר: היום מדיניות משרד הבריאות היא לחסן את כל הילדים שנולדים במדינת-ישראל.

סופה לנדבר: נולדים במדינת-ישראל כל שנה 150,000 ילדים.

סופה לנדבר: 5% מהם לא מחוסנים.

סופה לנדבר: חובה על המשפחה לשלם אגרה לטיפת-חלב בשלושה תשלומים.

סופה לנדבר: במדינת ישראל היום פועלות 480 טיפות חלב פלוס 50 טיפות חלב מטעם העיריות.

סופה לנדבר: קיים חוק במדינת ישראל, וצריכים לכבד את החקיקה.

סופה לנדבר: יחד עם זאת, יש לנו בעיה, ואני חושבת שאסור לנו להתעלם ממנה.

סופה לנדבר: אני מבקשת מורד סויד להציג את הבקשות, ולאחר מכן ניתן לאמהות לדבר.

סופה לנדבר: אני מקווה שנפתור את הבעיה.

ורד סויד: קיבלתי פנייה ממשפחת שמחי.

ורד סויד: הגברת ילדה בביתה ולא ידעה שיש שינוי בחוק, ושהיא צריכה לראות רופא תוך 48 שעות.

ורד סויד: היא ילדה בערב שמחת תורה.

ורד סויד: הם ראו רופא באיחור, והתוצאה היא שעקב שינוי החקיקה שהם לא ידעו עליו, הילדים שלהם לא זכאים לטיפול רפואי.

ורד סויד: משרד הבריאות הסכים אחרי הפנייה לחסן אותם, אבל הם לא זכאים לטיפולי המשך.

ורד סויד: אני חושבת שצריך למצוא פתרון ביניים לאותם אנשים שלא ידעו על השינוי בחקיקה ולראות איך אנחנו עוזרים להם ברישום הילדים שלהם.

סוזן הר הבית: יש הרבה בעיות עם השינוי שלא ידענו עליו.

סוזן הר הבית: אם עבדתי לפני הלידה ואני רוצה להמשיך לעבוד, אני לא יכולה להכניס את הילד למעון בלי תעודת זהות.

סוזן הר הבית: בסוף הלכתי לפתוח תיק בבית-משפט לענייני משפחה.

סוזן הר הבית: אף אחד לא ידע על החוק הזה.

סוזן הר הבית: כשהלכתי לשם, אמרתי שאני צריכה ללכת למשפט על כך שאני האימא של התינוק.

סוזן הר הבית: הם צחקו, ושאלו: את לא יודעת שאת האימא?

סוזן הר הבית: אמרתי שאני יודעת שאני האימא, אבל יש חוק חדש.

סוזן הר הבית: גם בקופת חולים לא ידעו על זה.

סוזן הר הבית: גם האימהות שלא מצויות בעולם החוק לא ידעו על זה וגם בקופת חולים לא ידעו על זה.

סוזן הר הבית: הייתי אצל רופא נשים ועברתי את כל הפרוצדורה, ואף אחד לא ידע ולא אמר לי על כך.

סוזן הר הבית: כשבאתי אחר-כך ואמרתי שעכשיו אני רוצה לקבל תרופה לתינוק שלי כי יש לו פטרייה על הלשון, אמרו לי שאני לא יכולה, כי אין לי כיסוי ותעודת זהות.

סוזן הר הבית: כמו כן, אנחנו צריכים להוציא 3,000 שקלים - 2,500 שקלים ועוד 600 שקלים כדי לפתוח תיק בבית-משפט.

סוזן הר הבית: אמרו שלוקח שישה חודשים לקבל את תוצאות בדיקת הדם.

סוזן הר הבית: לא ביקשתי השתתפות מקופת חולים, כי עוד לא קיבלתי עוד את ההפניה.

סופה לנדבר: זה הילד הראשון שלך?

סוזן הר הבית: לא, יש לי שישה ילדים.

סוזן הר הבית: זה התינוק השני שילדתי בבית.

סוזן הר הבית: כשילדתי את התינוק הראשון בבית, נתתי את התיק הרפואי ובזה זה נגמר.

סוזן הר הבית: לא חשבתי שיהיה שינוי, אז אמרתי שאעשה זאת שוב.

הילה רות שמחי: ילדתי ב-3 באוקטובר.

הילה רות שמחי: חברה שלי אמרה לי שמשרד הפנים רוצה אישור.

סופה לנדבר: אבל ידעת שיש שינוי בחוק?

הילה רות שמחי: כן, שמעתי מחברה שלי.

הילה רות שמחי: היא אמרה שצריכים אישור מרופא נשים שאני בהריון ושאחרי הלידה צריכים תוך 48 שעות לקבל תצהיר מרופא נשים שבדק אותי.

הילה רות שמחי: ילדתי בערב שמחת תורה, ביום רביעי בשעה 3:30 ואז נכנס החג.

הילה רות שמחי: נשאר לי יום שישי כדי לקבל אישור מהרופא.

הילה רות שמחי: ביישוב שלנו רופא הנשים בא פעם בשבועיים ביום שישי.

הילה רות שמחי: הוא היה אמור להגיע באותו יום שישי, כך שזה היה נכנס לטווח של 48 שעות אחרי הלידה.

הילה רות שמחי: ברגע האחרון הוא דחה את הביקור לשבוע אחרי.

הילה רות שמחי: אמרתי לאחות במרפאה ששמעתי שאני צריכה את האישור תוך 48 שעות.

הילה רות שמחי: היא אמרה לי שהיא אף פעם לא שמעה על זה.

הילה רות שמחי: היא גם אמרה: יהיה בסדר, אל תדאגי, הוא ייתן לך את האישור בשבוע הבא, הוא מכיר אותך, אז לא תהיה לך בעיה.

הילה רות שמחי: הייתי יומיים אחרי לידה, לא חשבתי על זה יותר, והלכתי אליו שבוע אחרי וקיבלתי את האישור.

הילה רות שמחי: כשהלכתי למשרד הפנים, אמרתי שהרופא לא הגיע, ואז קיבלתי מרופא הנשים מכתב נוסף שמיועד למשרד הפנים, שאומר שהוא היה צריך להגיע אבל הוא דחה את הביקור בשבוע.

הילה רות שמחי: יש לי אישורים כל האישורים האלה וגם מהאחות המוסמכת שהייתה אתי בשעת הלידה.

סופה לנדבר: היא מיילדת?

הילה רות שמחי: היא לא המיילדת.

הילה רות שמחי: המיילדת שלי היא חברה שלי מחוץ לארץ, אבל היא לא מוסמכת בארץ.

הילה רות שמחי: לכן היא לא יכולה לכתוב מכתב כזה.

הילה רות שמחי: הייתה לי מיילדת ואחות מוסמכת, שגם כתבה אישור שילדתי, אבל החוק מדבר על רופא נשים או רופאה מיילדת.

הילה רות שמחי: קיבלתי את התחושה מקופת-חולים שהכול בסדר ושאני יכולה שבוע אחרי זה, כשרופא הנשים יגיע, לקחת את האישור.

הילה רות שמחי: אם הוא היה מגיע ביום שהוא היה צריך להגיע, לא הייתי יושבת כאן היום והיו לי תעודת זהות, דרכון וקופת חולים עבורו.

הילה רות שמחי: אפילו היום ביקשו בכנסת תעודת זהות כדי שאוכל להכניס אותו לכאן, ואמרנו שאין לנו.

סופה לנדבר: חובה להיכנס לכנסת רק עם תעודת זהות.

סופה לנדבר: מה השינויים שהיו בחוק ואיך הציבור אמור היה לדעת על החקיקה הזאת?

סופה לנדבר: בשנת 2005 בוצעו 56 רישומי לידות מחוץ לבתי-חולים, בשנת 2006 היו 639 לידות מחוץ לבתי החולים, בשנת 2007 – 364, ובשנת 2008, ואנחנו רק התחלנו את השנה, יש כבר שבעה רישומים.

הילה רות שמחי: לפי מה שאני מבינה, יש סיבה לכך שהחוק הזה חוקק.

סופה לנדבר: זה לא משנה.

הילה רות שמחי: זה כן משנה.

הילה רות שמחי: יש שתי קבוצות.

הילה רות שמחי: קבוצה אחת אלה אנשים שהלכו עם אותו תינוק כמה פעמים למשרד הפנים, כל פעם עם הורים אחרים שאמרו שזה הילד שנולד להם, במטרה לקבל כספי ביטוח לאומי.

סופה לנדבר: אנחנו יודעים למה יש שינוי בחוק.

סופה לנדבר: אני לא רוצה להיכנס לזה.

הילה רות שמחי: אם מחוקקים חוק כי רוצים לוודא שיהיה תינוק רק לאימא אחת, צריך לדעת שיש עוד מקרים שלשם שמים הילדים נולדים בבית כשההורים לא רוצים לקבל כספים מביטוח לאומי.

שי שלום שמחי: הנכד שלי נולד בבית.

שי שלום שמחי: כבר סיפרו לך את העובדות, אבל אני רוצה לשאול שאלה עקרונית.

שי שלום שמחי: בניגוד למשפט שלמה שם היה ילד ושתי אמהות, כאן יש הרבה ילדים שאין להם מדינה.

שי שלום שמחי: החוק לא יכול להיות בבחינת חץ משולח, שאתה יורה אותו ולא יכול להחזיר אותו.

שי שלום שמחי: אין שום מנגנון בחוק הזה, שאם הוא פוגע ועושה נזק, שאתה יכול לתקנו, כי החוק לא מכיר באף אחד לגמרי.

שי שלום שמחי: מדובר במצבים שלא התכוון אליהם המחוקק.

שי שלום שמחי: הרי כוונת מחוקק והחוק עצמו נועדו לקדם את החוק.

שי שלום שמחי: עם כל הכבוד למשפטנים במשרד ממשלתי שאוכף חוקים, לא יכול להיות שהם יתייחסו לדברים כפי שהם על פי החוק היבש, בלי להתעמק בכוונות.

שי שלום שמחי: לא יכול להיות שבמנגנון כזה אדיר וחזק, לא יהיה איזה מנגנון של בקרה עצמית, שידאג שבמקרים החריגים יימנעו עוולות.

שי שלום שמחי: אנחנו בבעיה גדולה.

שי שלום שמחי: בכל טיל שאתה שולח, יש מנגנון של פיצוץ עצמי במקרה שהוא עומד לגרום נזק.

שי שלום שמחי: בחוק הזה אין שום מנגנון כזה.

שי שלום שמחי: אתה לא יכול להשאיר ילדים שלושה חודשים בלי חיסונים ובלי רישום.

שי שלום שמחי: נכון שעכשיו לאור התערבות יושבת ראש הוועדה, המשרד הנוגע בדבר שלח לנו אפשרות לעשות חיסונים, אבל אנחנו לא מבקשים טובות, אנחנו אזרחי המדינה הזאת.

שי שלום שמחי: באתי מתימן, שירתי בצבא, אני קצין בכיר, תרמתי את חלקי בכל דרך במדינה הזאת, אבל אני לא יכול לראות את הנכד שלי לא מוגן.

שי שלום שמחי: אני גם מדבר על ילדים אחרים, אבל אני חייב להודות שבאופן אישי אני דואג לעצמי.

שי שלום שמחי: במקרה הזה אני דואג בוודאי גם לאחרים.

שי שלום שמחי: אי-אפשר להיות כל כך אטומים.

רינה נשר: התיקון בחוק נובע מהצעת חוק פרטית.

רינה נשר: אני לא חושבת שההיסטוריה כל-כך רלוונטית, מה הביא את חברי-הכנסת לחוקק את החוק הזה, אבל זה חוק שהכנסת החליטה לקבל.

רינה נשר: הייתה התייעצות עם משרד הבריאות כדי לדעת תוך כמה זמן לעשות בדיקה.

רינה נשר: כמובן שהכוונה הייתה למנוע רישום של לידות, בגלל מקרים שהיו כמו עקיפת הליכי אימוץ או זכויות אחרות.

רינה נשר: זו הייתה מטרת החוק.

רינה נשר: נעשה ניסיון לבנות רציונל כדי לאפשר את הרישום.

רינה נשר: כמובן שאם יש רופא או מיילדת מוסמכת בלידה, מספיק האישור שלהם.

רינה נשר: אם אין נוכחות שלהם, מבקשים שני אישורים: מעקב הריון ובדיקה תוך 48 שעות, כאשר בבדיקה זו נכללים רופאים ממשרד הבריאות, גניקולוג.

ורד סויד: אבל יש דוגמה של יישוב כמו בת-עין, שם רופא מגיע פעם בשבועיים.

רינה נשר: שוב אני אומרת, שמשרד הבריאות עמד על זה שרק תוך 48 שעות גינקולוג יכול באמת להתחייב שאותה אישה עברה לידה.

רינה נשר: מעבר לזמן הזה, הוא כבר לא יכול לתת על זה אישור.

ורד סויד: מאיזו סיבה?

ורד סויד: הגינקולוג מכיר אותה כל החודשים, אז למה הוא לא יכול לתת אישור שבוע אחרי?

רינה נשר: אני לא גינקולוגית.

רינה נשר: אני אומרת לך מה אמר הגינקולוג בוועדה, וזה היה השיקול שבסופו של דבר הוועדה שדנה בחוק החליטה לקבל דווקא 48 שעות.

רינה נשר: כיום זה החוק, ואם לא, ניתן לפנות לבית-המשפט לענייני משפחה לבקש בדיקה גנטית להוכחת האמהות.

סופה לנדבר: אבל אנחנו מבינים שמדובר במשפחות שההורים בהם צעירים וחסרי יכולת כלכלית.

סופה לנדבר: כך גם המקרה שאנחנו מדברים עליו עכשיו.

סופה לנדבר: אני לא חושבת שאנחנו צריכים להביא את המשפחות האלה לכנסת כדי לעזור להן.

סופה לנדבר: אני חושבת שבזמן שהחקיקה עברה, כל המשפחות היו צריכות לדעת שיש חוק חדש כזה במדינת ישראל, שלפיו הרישום צריך להתקיים 48 שעות אחרי הלידה וכך גם כל התצהירים מהרופאים והמיילדת שצריכים להגיש למשרד הפנים.

סופה לנדבר: במקרה הזה צריכה להיות ועדת חריגים או משהו שיכול לעזור למשפחות האלה.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שסבא ששירת בצבא במדינת-ישראל והקריב למען מדינת-ישראל היום יעמוד במצב כל-כך לא נוח ולא נעים.

סופה לנדבר: אני חושבת שמיותר להגיד שכל חקיקה שעוברת, משרד הפנים או המשרד הנוגע לעניין צריכים לתת הסבר בתקשורת, כדי שהציבור יידע שיש חקיקה חדשה.

סופה לנדבר: כחברת כנסת וכמחוקקת, אני יודעת שצריכים לאכוף את החוקים במדינת ישראל, אבל יש פה איזושהי בעיה.

רינה נשר: מי שהתחייב בוועדה ולקח על עצמו להעביר את ההנחיות האלה היה משרד הבריאות, מכיוון שאמרו שהנשים בהריון נמצאות במגע עם הרופאים ואחיות.

רינה נשר: ראיתי חוזר של משרד הבריאות שיצא לרופאים ולאחיות עם ההנחיות האלה.

רינה נשר: הם נתבקשו לפרסם וליידע נשים בהריון, שכך יהיו פני הדברים לגבי מי שמכוונת ללדת בבית.

סופה לנדבר: האם הרופאים שעקבו אחרי ההריון שלכן הודיעו לכן על כך?

ורד סויד: הן גם לא תכננו ללדת בבית, זה היה בערב שמחת תורה.

סוזן הר הבית: הלכתי עם הטופס למשרד הפנים כדי שרופא הנשים שלי יחתום עליו, וזה היה מעבר לזמן שנקבע.

סוזן הר הבית: הוא כל-כך פחד מזה.

סוזן הר הבית: גם לחברה שלי שהלכה בזמן, עדיין הוא אמר שהוא לא יחתום על הטופס, אלא שהוא יכתוב לה: נדמה לי שילדת.

סופה לנדבר: נדמה לי?

סופה לנדבר: מה הפירוש של זה?

סוזן הר הבית: הוא מפחד לחתום ולקחת אחריות.

שי שלום שמחי: יש מי שאוכף את החוק.

שי שלום שמחי: החוק הוא רק מילה יבשה אם לא אוכפים אותו, וגם אותו צריך לאכוף בשכל ועם הלב.

רינה נשר: אני מוכנה ליידע את מי שעומד מולנו בלשכה המשפטית של משרד הבריאות, שכפי הנראה הרופאים לא מספיק מודעים לזה, ואני אבקש שהם יוציאו מחדש את החוזר, אבל אני יודעת שיצא חוזר, כי אני עברתי עליו.

ניצה אברמסון: דרך אגב, החוזר כאן.

סופה לנדבר: כולנו יודעים שלעתים קרובות אנשים לא יודעים להתייחס למה שאת מעבירה.

סופה לנדבר: אני מאמינה שאת העברת את המסמכים למשרד הפנים.

סופה לנדבר: יכול להיות שהם לא הגיעו לרופאים או שהרופאים לא התייחסו לזה.

סופה לנדבר: עובדה שהיום היינו צריכים לעמוד במצב לא נוח.

סופה לנדבר: כמחוקקת, אני מתנגדת לזה שבמדינת-ישראל לילדים האלה לא תהיה אפשרות להגיע לקופת חולים ולקבל שירות רפואי וחיסונים.

סופה לנדבר: אימא צריכה לתת תצהיר בבית-משפט, כשמדובר במשפחות של הורים צעירים, והגיע גם האבא של הילדה מקריית-גת, שם מדובר בסיפור קצת אחר, אבל דורשים בדיקת רקמות.

רינה נשר: אני אשלים את החלק השני של מה שרציתי להגיד.

רינה נשר: הליך בבית-משפט יכול לקחת כמה ימים.

רינה נשר: הוא לא צריך לקחת חצי שנה.

רינה נשר: אם את רוצה, אני אהיה אתך בקשר ואומר למי להפנות אותך.

ורד סויד: אבל עומדים - - -

רינה נשר: תני לי לסיים.

רינה נשר: אני מנסה להגיד משהו.

רינה נשר: מי שזכאי לסיוע משפטי מבחינת המדינה, המדינה גם מממנת את הבדיקה הגנטית.

רינה נשר: זה לפי התבחינים של הסיוע המשפטי.

רינה נשר: מי שאכן אין לו כסף והוא נמצא זכאי לסיוע משפטי, הסיוע המשפטי בתקציב המדינה גם מממן את הבדיקה.

רינה נשר: לכן פה נמצא פתרון למי שבאמת אין לו כסף.

סופה לנדבר: אם יש אפשרות כזאת, זה טוב.

יעקב אפריימוב: אני ממלא מקום ראש העיר קריית-גת, יעקב אפריימוב.

סמיר אגייב: שמי סמיר, ואני מקריית-גת.

סמיר אגייב: בשנת 2000 עליתי לארץ, בלי הורים ובלי שום תמיכה.

סמיר אגייב: עליתי לארץ כעולה בודד.

סמיר אגייב: בשנת 2002, לפני גיוסי לצבא, טסתי לבקר את ההורים, ושם פגשתי את אשתי.

סמיר אגייב: מקיץ 2002 אנחנו בקשר.

סמיר אגייב: שלוש שנים שירתי כחייל בודד ולוחם בגולני בצבא.

סמיר אגייב: קיבלתי תעודת חייל מצטיין ותעודת שחרור טובה.

סמיר אגייב: אחרי שהשתחררתי בשנת 2006 טסתי להתחתן עם אישתי באוקראינה.

סמיר אגייב: היו כל מיני אילוצים בירוקרטיים, שבגללם לא יכולנו גם להתחתן באוקראינה.

סמיר אגייב: חזרתי לארץ כדי להביא את המסמכים הנדרשים, ואז בקיץ 2006 לפני מלחמת לבנון השנייה התחתנו.

סמיר אגייב: בתור חייל מילואים נאלצתי לחזור ולהשתתף במלחמה.

סמיר אגייב: אשתי לא רצתה לבוא לפה בגלל שהייתה פה מלחמה.

סמיר אגייב: אחר-כך שכנעתי אותה לבוא לפה.

סמיר אגייב: בחורף האחרון טסתי לאוקראינה, ושם היא נכנסה להריון.

סמיר אגייב: התחלתי בתהליכים מול משרד הפנים כדי להביא אותה לארץ.

סמיר אגייב: היא קיבלה אישור.

סמיר אגייב: באוגוסט 2007 היא הגיעה לארץ כשהיא כבר בהריון.

סמיר אגייב: באוקטובר האחרון, אוקטובר 2007, נולד לנו בן בבית-חולים באשקלון.

רינה נשר: אצלכם זה מקרה קצת שונה מהמקרים האלה.

סמיר אגייב: אשתי קיבלה מעמד תושב ארעי, אבל הילד לא קיבל שום מעמד, בטענה שהיא נכנסה להריון לפני שהגשתי בקשה להביא אותה לארץ.

סמיר אגייב: זו הטענה של משרד הפנים.

סמיר אגייב: הייתי מקבל את הטענה הזאת, אם זה היה מצב אחיד לגבי כולם.

סמיר אגייב: אבל זה לא המצב.

סמיר אגייב: לא אזרוק לאוויר שאני מכיר הרבה אנשים שיש להם מקרים דומים, אבל יש מקרה דומה וזהה לחלוטין שאני מכיר, שהבן שלו קיבל אזרחות.

סמיר אגייב: לפי משרד הפנים אני עכשיו חייב להוכיח את האבהות דרך בית-משפט, דבר שדורש גם זמן וגם הוצאות כספיות.

סמיר אגייב: אני לא חושב שזה באמת מגיע לי.

רינה נשר: אני מסכימה אתך.

רינה נשר: המקרה הזה רק הובא לידיעתנו עכשיו והגיע אגב הפנייה של הוועדה.

רינה נשר: זה מקרה שונה מהמקרה שנידון פה.

שלומית אבינח: אנחנו ביקשנו שזה יגיע לאתי שרון.

רינה נשר: אגב הפנייה של הוועדה, לא אמרתי עכשיו ברגע זה.

רינה נשר: אמרתי אגב הפנייה של הוועדה המקרה הזה הגיע, וקיבלו הנחיה לטפל בכם.

רינה נשר: זה מקרה שונה מהמקרה שנידון פה קודם.

סמיר אגייב: אחרי שלושה חודשים, אחרי שפניתי לוועדה לפניות הציבור וחיכיתי חודש, לפני שבוע קיבלתי מכתב ממשרד הפנים ונשלח לפה גם עותק שלו, שאחרי בדיקה נוספת משרד הפנים החליט לתת לילד שלי מעמד תושב ארעי א' 5.

שלומית אבינח: אבל אתה עדיין צריך לעשות בדיקת רקמות.

סמיר אגייב: עדיין אני צריך לעשות את כל התהליך המשפטי, כדי שהילד יקבל את האזרחות וכדי שאני באמת אהיה האבא שלו לפי משרד הפנים.

סמיר אגייב: בגלל שאף אחד לא דיבר אתי במשך השלושה חודשים האלה ואף אחד לא פנה אליי, אני רוצה לשאול איזו בדיקה נוספת זאת הייתה.

שלומית אבינח: אתי שרון יודעת לענות, כי היא קיבלה את המידע הזה.

רינה נשר: זאת סוגיה אחרת לגמרי.

סופה לנדבר: מה אנחנו עושים במקרים האלה?

רינה נשר: אני לא יכולה לדבר על חיסונים, כי השיקול איזה שירות רפואי משרד הבריאות נותן למי שלא רשום במרשם האוכלוסין זו סוגיה שונה, ועל זה משרד הבריאות יוכל לענות.

ניצה אברמסון: אין שום בעיה לאף אחד, גם מי שלא אזרח ישראל, מבחינת חיסונים.

ורד סויד: אבל כיום כשהילד משתעל, היא לא יכולה לקחת אותו לרופא כדי שיקבל טיפול.

ניצה אברמסון: קופת-חולים וחיסונים אלה שני דברים שונים.

ורד סויד: אבל זה חלק מרישום האזרחות.

ניצה אברמסון: אלה שני דברים שונים.

ניצה אברמסון: אנחנו מדברים על חיסונים.

ורד סויד: אפשר שתינוק יישאר בארץ בלי קופת-חולים?

סופה לנדבר: נאפשר לנציגת משרד הבריאות להסביר לנו את המצב הנוכחי.

סופה לנדבר: אנחנו יודעים שעל חיסון משלמים אגרה בשלושה חלקים שווים.

סופה לנדבר: הילדים מקבלים חיסונים, אבל יחד עם זאת, הילדים לא צריכים רק חיסונים, הם צריכים עוד כמה דברים, כמו: טיפת חלב ובדיקות רופא.

ניצה אברמבסון: השירות בטיפת חלב כולל לא רק חיסונים, אלא גם בדיקת רופא ומעקב התפתחות עד היותו של הילד בן חמש.

ניצה אברמבסון: כל השירות בטיפת חלב ניתן לכל אדם שרוצה בזה, כולל ילדי עובדים זרים.

ניצה אברמבסון: אף אחד לא בודק בציציות ולא בודק תעודות זהות.

ניצה אברמבסון: אין מצב שילד במדינת-ישראל שנמצא במדינת-ישראל לא יקבל חיסון ולא יקבל את השירות בטיפת חלב.

ניצה אברמבסון: אין מצב כזה.

ניצה אברמבסון: קופות החולים זה עניין אחר.

ניצה אברמבסון: יש חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שדורש את שלו מבחינת אזרחות או תושבות של מי שזכאי לחוק בריאות.

דפנה סידס-כהן: צריך להיות אזרח או תושב על מנת לקבל את הזכאויות.

ניצה אברמסון: זה שוב חוזר חזרה למשרד הפנים.

רינה נשר: נכחתי בדיוני הוועדות.

רינה נשר: מטרת המחוקקים הייתה לשלול שיקול דעת של פקיד או של מישהו אחר במערכת.

רינה נשר: המטרה הייתה ליצור מערך של ראיות מוחלטות, שבהיעדרן רק בדיקה גנטית היא זאת שתהווה את הבסיס לרישום במרשם.

סופה לנדבר: מתי עבר החוק הזה?

רינה נשר: בדצמבר 2005.

רינה נשר: הוא נכנס לתוקף בינואר 2006.

סופה לנדבר: איך זה קורה שמשנת 2005 ועד היום יש רופאים במדינת-ישראל, שלא יודעים את החוק?

רינה נשר: אני לא יודעת מה קורה באזור בת-עין.

ורד סויד: אבל יש לכם גם פניות מכפר מימון.

רינה נשר: עובדה שהמקרים האלה שבהם אנשים לא מיודעים בכל זאת - - -

שלומית אבינח: למה אתם לא עושים מעקב של בקשות שלא נענות בחיוב כמו המקרים שלהם?

רינה נשר: מה זאת אומרת מעקב?

רינה נשר: אני לא מבינה.

ורד סויד: הרי יש פניות ממקומות נוספים בארץ.

ורד סויד: יש פה פנייה של משפחה מכפר מימון, שהגברת אסתר שרון עונה עליה.

ורד סויד: זה לא מקרה יחיד וחריג.

ורד סויד: אתם רואים שיש פה איזו בעיה.

ורד סויד: לכן צריך לעשות פה איזשהו שינוי, אולי בפרסום של החוק.

ורד סויד: אי-אפשר להסתפק ברישום ברשומות.

סופה לנדבר: או שצריכים להקים ועדת חריגים במשרד.

רינה נשר: אני לא יכולה להקים ועדת חריגים.

רינה נשר: החוק קובע רשימה של ראיות מאוד ברורות.

רינה נשר: אין לי שיקול דעת, אין איזשהו סעיף שאומר "והיתר לשיקול דעת שר הפנים".

רינה נשר: יש סעיפים כאלה בחוקים אחרים במקומות אחרים.

רינה נשר: בסעיף הזה מטרת המחוקקים הייתה לשלול שיקול דעת.

סופה לנדבר: אז יש ליקוי בחוק.

רינה נשר: אם אין לאנשים האלה מסמכים - - -

סופה לנדבר: זה לא תלוי בגברת.

סופה לנדבר: הרופא לא הגיע בגלל החגים.

סופה לנדבר: כבעלי מקצוע, אני יודעת שאתם מתמצאים בחוקים ואתם גם אנשים אחראים, אבל יש פה איזושהי בעיה.

סופה לנדבר: נכון שלגברת הזאת אין תצהיר מרופא נשים, כפי שמשרד הבריאות דורש.

סופה לנדבר: יחד עם זאת, יש פה סיבה מאוד אובייקטיבית.

סופה לנדבר: מה אנחנו עכשיו צריכים לעשות עם הנשים האלה?

רינה נשר: הן צריכות לפנות לבית-המשפט לענייני משפחה.

רינה נשר: אם הן רוצות לבדוק קודם עם הסיוע המשפטי את המימון - - -

ורד סויד: למה הן צריכות לעשות בדיקת רקמות, כשהיה רישום על כל ההריון?

ורד סויד: אין פה שום סיכוי לתינוק אחר.

רינה נשר: אבל זה מה שהחוק קובע, אין לי שיקול דעת.

רינה נשר: קחי לדוגמה מקרה אחר, שאני אפעל בניגוד למה שכתוב בחוק.

רינה נשר: יגידו לי: כיצד את פועלת בניגוד למה שכתוב בחוק?

רינה נשר: את שואלת שאלה ואת לא מקשיבה.

רינה נשר: על כל דבר אחר שהייתי אומרת, היו אומרים לי: את לא יכולה לפעול בניגוד לחוק.

הילה רות שמחי: למה רק בספטמבר 2007 התחלתם לאכוף את החוק?

שי שלום שמחי: במשך שנים עברתם על החוק.

סופה לנדבר: את החוק במדינת ישראל צריכים לכבד.

הילה רות שמחי: אבל יש לנו חברות שילדו ביולי 2007 ולא הייתה שום בעיה.

רינה נשר: יכול להיות שמישהו טעה.

רינה נשר: אם שואלים אותי מבחינה משפטית, זאת התשובה.

הילה רות שמחי: אנחנו לא יכולים לדעת על החוק, אם אף אחד לא הקפיד עליו ופתאום רק בספטמבר כן מתחילים להקפיד.

סופה לנדבר: שינוי חקיקה לוקח זמן, יישום החקיקה לא תמיד מתחיל מייד, ולכן יש פה בעיה.

סופה לנדבר: אני פונה לנציגת משרד הפנים, ושואלת מה אנחנו עושים עם המשפחות האלה שנקלעו לסיטואציה הלא הבריאה הזאת?

רינה נשר: הן יכולות לפנות לסיוע המשפטי.

שלומית אבינח: מה הקריטריונים?

רינה נשר: אני לא יודעת.

שלומית אבינח: צריך מישהו ללוות אותן.

שלומית אבינח: הן צריכות לפנות למישהו במשרד הפנים.

סופה לנדבר: מה אנחנו עושים עם המשפחות האלה?

סופה לנדבר: האם מישהו במשרד הפנים יכול ללוות אותן כדי לקצר את התהליכים הבירוקרטיים?

רינה נשר: אם הם יהיו אתי בקשר ברגע שנקיים את הפנייה לבית-המשפט, אני יכולה לזרז את התהליכים בבית המשפט.

רינה נשר: מי שמייצג בתיקים כאלה זאת הפרקליטות.

רינה נשר: אנחנו יכולים לבקש שיינתן צו באופן דחוף.

רינה נשר: אפשר לבצע בדיקה תוך מספר ימים.

סופה לנדבר: העלות הכספית היא על חשבון מדינת-ישראל?

רינה נשר: אני לא יכולה להתחייב.

רינה נשר: זה לא הכסף שלי, אני לא יכולה להתחייב לתת כסף למישהו.

רינה נשר: אני יכולה להגיד שמי שיפנה לסיוע המשפטי ויימצא זכאי לסיוע המשפטי - - -

סופה לנדבר: את יכולה לקחת את זה על עצמך?

סופה לנדבר: היא לא יכולה להבטיח, כי יש חוק במדינת-ישראל, אבל החוק או המחוקק כנראה לא לקחו בחשבון שצריכים פרק זמן עד שיחילו אותו, ומשרד הפנים יחד עם משרד הבריאות לא לקחו על עצמם אחריות שזה יגיע לאותם רופאים.

סופה לנדבר: אם הרופאים במערכת לא יודעים על החקיקה הזאת והאחות שנכחה בזמן הלידה אומרת שבערך הייתה לידה, אני חושבת שמשהו מוזר קורה במדינת-ישראל.

סופה לנדבר: אני לא מאשימה אותך, אבל צריכים לפתור את הבעיה הזאת.

שי שלום שמחי: גברתי יושבת ראש הוועדה, הרי אין כאן בעיה לא עם הרופאים ולא עם הבדיקה, אלא זו רק שאלה של תאריך, של פער בין התאריך שהיה צריך להיות רשום – ושלא באשמתן של הנשים קרה מה שקרה – לבין התאריך שבכל זאת ראו אותם.

שי שלום שמחי: לא חסר כאן דבר, אז על מה הם מתעקשים?

שי שלום שמחי: לא חסר דבר.

שי שלום שמחי: הרי יש אישורים על שעת הלידה, על מעקב לפני הלידה והרופא אמר שהוא לא יכול היה לבוא.

שי שלום שמחי: מה חסר להם כדי לסגור את הפער?

שי שלום שמחי: גם מבחינה משפטית לא חסר להם דבר.

סופה לנדבר: במקרה הזה אתם יכולים ללכת לקראתם.

סופה לנדבר: הרי יש תצהיר מקופת-חולים שהרופא באותו זמן לא היה.

סופה לנדבר: זאת לא אשמת המשפחה.

סופה לנדבר: הוא נתן תצהיר למשרד הבריאות.

שי שלום שמחי: גם לפני וגם אחרי.

ניצה אברמבסון: אנחנו שבויים בחוק של משרד הפנים.

רינה נשר: זה לא חוק של משרד הפנים, זה חוק של הכנסת.

ניצה אברמסון: נכון, אנחנו עזרנו מבחינה מקצועית לחקיקה.

ורד סויד: יכול להיות שצריך לעשות תיקון בחוק.

שלומית אבינח: תיקון זה לא הפתרון למשפחות האלה.

סופה לנדבר: מה אנחנו עם המשפחות האלה?

רינה נשר: אני הרשות המבצעת, אני לא הרשות המחוקקת.

שי שלום שמחי: אבל לא חסר לך דבר, גברתי מהרשות המבצעת.

שי שלום שמחי: יש לך כל הראיות.

שי שלום שמחי: אני קצין משטרה בכיר, ואני אומר לך שלא חסר לך דבר.

שי שלום שמחי: כל שיקול דעת שתפעילי, איש לא יערער עליו ואיש לא יבוא אליך בטענות, אם הוא עומד במבחן הסבירות.

שי שלום שמחי: הרי תמיד יש שאלת מבחן, ואם זה מגיע שתי דקות אחרי ה-24 שעות, לא היית מקבלת אותה?

שי שלום שמחי: הרי אומרים לך ששיקול הדעת שלך הוא בסדר גמור בעניין הזה.

שי שלום שמחי: זה עניין גם של שיקול דעת שלך, את משפטנית.

רינה נשר: זה מה שאני מנסה להסביר לך, שאין לי שיקול דעת.

שי שלום שמחי: אבל לך יש שיקול דעת.

שי שלום שמחי: לא חסר כאן דבר.

רינה נשר: אבל החוק לא מקנה שיקול דעת.

רינה נשר: אני לא מתכוונת לריב אתך.

שי שלום שמחי: העניין הזה הוא פלילי?

שי שלום שמחי: אין חקיקה פלילית בעניין?

רינה נשר: לא.

שי שלום שמחי: אז איפה חסר לך משהו כאן?

רינה נשר: יש פה רשימה בחוק.

רינה נשר: אני לא מתכוונת לנהל את הדיון עם מי שמרים עלי את הקול.

שי שלום שמחי: כמות הראיות שנדרשת בחקיקה שאיננה פלילית היא 51%, אז למה את צריכה את ה-100%?

שי שלום שמחי: הרי את בסך הכל צריכה ראיות שהילד נולד בזמן ובמקום שמצהירים עליו.

שי שלום שמחי: איפה הבעיה?

סופה לנדבר: הרופא במקום נתן את התצהיר שבוע אחרי התאריך שהוא היה צריך לתת.

סופה לנדבר: מה על המשפחה עכשיו לעשות?

רינה נשר: היא צריכה לפנות לבית-המשפט לענייני משפחה.

שי שלום שמחי: איזו עקשנות, אלוהים ישמור.

רינה נשר: זאת לא עקשנות, זה החוק.

סופה לנדבר: שיקול של אף אחד במערכת לא יכול לעזור לנו?

סופה לנדבר: עם כל הכבוד, אני חושבת שיש פה משהו טיפשי.

סופה לנדבר: הרי היא הלכה לרופא, שלא היה במקום, אבל הוא נתן לה תצהיר שבוע אחרי התאריך, אבל הוא נתן לה אותו.

רינה נשר: אני מוכנה אם רוצים להעביר את זה לפרקליטות המדינה.

רינה נשר: אם להם תהיה תובנה אחרת, אני אקבל את זה.

שי שלום שמחי: שאלת הזמן היא שאלת מפתח.

שי שלום שמחי: היא תעביר את זה לפרקליטות.

שי שלום שמחי: בפרקליטות יש להם זמן.

סופה לנדבר: היום אני אפנה במכתב דחוף לשר הפנים.

סופה לנדבר: אני חושבת שהיה פה ליקוי אחד גדול, ואני חושבת שיש כאן ליקוי בחקיקה וחוסר אנושיות.

סופה לנדבר: אני מבינה שיש פרשנות של חוק, אבל במקרה הספציפי הזה – אני לא מדברת עכשיו על המקרה השני - העקשנות לא במקום.

סופה לנדבר: למרות שאת צעירה, כנראה שגם את אימא לילדים ויודעת מה זה ילדים.

סופה לנדבר: עכשיו הם יכולים להשתעל ומחר להצטנן.

סופה לנדבר: הם צריכים מעקב רופא.

הילה רות שמחי: כל יום יש לו משהו.

שלומית אבינח: מדובר בחמש משפחות.

סופה לנדבר: אני חושבת שקודם כל צריך להסביר את החוק החדש.

סופה לנדבר: אם הוא קיים משנת 2005 ועד היום לא ידעו שיש חקיקה כזאת במדינת ישראל, זה גם כנראה איזשהו ליקוי.

רינה נשר: אתם מצפים ממני ללכת לבדוק אצל כל רופא אם הוא יודע על כך?

רינה נשר: עובדה שברוב המקומות הרופאים מיודעים, כי כנראה מיידעים את האנשים.

רינה נשר: אפשר יהיה לבדוק למה הרופאים שם לא ידעו.

שלומית אבינח: זה כבר לא יעזור לתינוקות האלה.

סופה לנדבר: בואו נהיה פרקטיים, איך אנחנו יכולים לעזור לתינוקות האלה?

רינה נשר: שוב, אני אמרתי שאני יכולה לבדוק בפרקליטות המדינה.

רינה נשר: אני מציעה להם במקביל לפנות לסיוע המשפטי.

שי שלום שמחי: את לא אומרת דבר, את עושה שתי משוואות, מינוס ועוד פלוס שווה אפס.

שי שלום שמחי: את לא אומרת דבר, את רק מתנערת.

דפנה סידס-כהן: לפני כן, יש לי שאלה למשפחות.

דפנה סידס-כהן: אתם רשומים בטיפת חלב?

דפנה סידס-כהן: בינתיים אתם יכולים לפנות לרופאים של טיפת-חלב.

הילה רות שמחי: התקשרו אליי ואמרו לי שאני יכולה ללכת לשם.

הילה רות שמחי: גם ממשרד הבריאות התקשרו אלי.

ורד סויד: אחרי שרבנו עם פרופסור ישראלי, יצרו איתם קשר.

הילה רות שמחי: דרך אגב, בחודש ספטמבר, אחרי שמשרד הפנים התחיל להקפיד על החוק הזה, הוא קיבל אישור מרופא נשים על אישה שילדה בבית אחרי 72 שעות, לא תוך 48 שעות.

הילה רות שמחי: אם הוא רוצה, הוא יכול לתת.

הילה רות שמחי: יש לי כל האישורים, גם האישור שהרופא לא הגיע.

הילה רות שמחי: חוץ מזה, החוק נועד לערבים שרוצים כסף מהמדינה.

שי שלום שמחי: יש ילד קטן באמצע, למה את מעבירה את זה לפרקליטות?

שי שלום שמחי: מה זה, זאת חבילה?

סופה לנדבר: המחוקקת, אני מבינה שיש חוק במדינת-ישראל, וחוקים צריכים לקיים.

סופה לנדבר: אני חושבת שיש פה עקשנות של משרד הפנים, שאני לא מבינה אותה.

סופה לנדבר: את בעצמך אישה ואימא.

סופה לנדבר: במקרה הזה כל בדיקה נוספת היא בירוקרטיה ודבר לא מקובל.

סופה לנדבר: אפנה היום לשר הפנים במכתב דחוף מאוד.

סופה לנדבר: מובן שאף אחד לא רוצה לקחת על עצמו אחריות, אבל המקרים שהגיעו לוועדה מצריכים עזרה למשפחות.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שהילדים האלה יהיו קורבנות לבירוקרטיה של מדינת-ישראל.

סופה לנדבר: זה דבר לא מקובל.

סוזן הר הבית: אני בקופת-חולים מאוחדת.

סוזן הר הבית: שם אמרו לי שאני יכולה לקבל שירותים מטיפת-חלב.

סוזן הר הבית: אם בקופת-חולים יכולים להגיד על שינויים בחוקים ועל שינויים לגבי לידות בבית, זה יכול היה להקל מאוד.

סופה לנדבר: אמרו לך?

סוזן הר הבית: לא, הם לא ידעו וגם אחר-כך הם לא ידעו.

סוזן הר הבית: אני הלכתי אפילו פחות זמן אחרי הלידה, 36 שעות אחרי הלידה, בשביל PKU.

סוזן הר הבית: אנשים מוכנים בכל מחיר לעשות מה שצריך לעשות עבור הילד שלהם, אבל אם הם לא יודעים, הם לא יודעים.

סופה לנדבר: אני מבקשת ממשרד הפנים וממשרד הבריאות לבדוק בדחיפות, למה יש אי-ודאות במערכת.

סופה לנדבר: למה ההוראה לא הועברה ממשרד הפנים או ממשרד הבריאות ולא הגיעה לרופאים שמלווים את הנשים בהריון ולמה הדבר הבירוקרטי הזה מונחת על המשפחות?

סופה לנדבר: אני חושבת שזה לא מקובל.

סופה לנדבר: אני לא חושבת שלזה המחוקק התכוון.

רינה נשר: במקרה של הבחור דווקא יש שיקול דעת, ואני מבטיחה לטפל בו.

רינה נשר: המקרה שלך זה מקרה שונה לגמרי, זה מקרה של שיקול דעת.

רינה נשר: אני אומרת שאבדוק אותו.

סמיר אגייב: פניתי לסיוע המשפטי, ושם שאלו אותי כמה אתה מרוויח.

סמיר אגייב: אמרתי בין 5,000 ל-6,000.

סמיר אגייב: אמרו לי שאני עשיר.

סמיר אגייב: איזה עשיר?

סמיר אגייב: אני בודד בארץ, יש לי ילד ויש לי אישה שלא עובדת ולא מגיע לי דבר.

סמיר אגייב: עורך-דין עולה 4,000 שקל ובדיקת רקמות עולה 3,000 שקל, והתהליך הוא חמישה חודשים.

רינה נשר: המקרה שלך הוא משהו שונה לגמרי.

רינה נשר: יש בו שיקול דעת, ואני מבטיחה לבדוק את התיק באופן אישי.

סופה לנדבר: אנחנו העברנו למשרד הפנים את המכתב ואת החומר.

סופה לנדבר: הוא הועבר על-ידי הוועדה עוד לפני שבוע.

סופה לנדבר: למה לא באתם לישיבה מוכנים?

רינה נשר: בדקנו את המקרה.

רינה נשר: אמרו לי שבשלב ראשון א' 5 אפשר לתת לו מייד.

רינה נשר: לגבי האזרחות, צריך בדיקה יותר מעמיקה של התיק.

סופה לנדבר: למה הוא צריך לעשות בדיקת רקמות?

רינה נשר: לא אמרתי שהוא צריך לעשות בדיקת רקמות.

סופה לנדבר: ככה כתוב במכתב שאנחנו קיבלנו.

רינה נשר: אני שוב אומרת שאני לא יודעת מי הוציא את המכתב הזה.

רינה נשר: הוא לא על דעתי.

סופה לנדבר: מי חתום על המכתב?

סופה לנדבר: תביאו את המכתב בבקשה.

רינה נשר: אני אומרת שהוא לא על דעתי.

רינה נשר: אני מתחייבת באופן אישי לבדוק את התיק הזה ולתת לכם תשובה תוך כמה ימים.

סופה לנדבר: לגבי שתי המשפחות שנמצאות כאן, כמה זמן את צריכה לבדוק כל מקרה באופן פרטני כדי לתת לי תשובה ברורה?

סופה לנדבר: או שאולי אני צריכה לפנות לשר הפנים?

רינה נשר: זה גם ייקח לי מספר ימים.

רינה נשר: אני אעביר את זה לפרקליטות המדינה.

סופה לנדבר: בהתחלת שבוע הבא?

רינה נשר: אני רק רוצה לוודא שכל הראיות שיש לכם נמצאות.

שי שלום שמחי: אני מבקש את הפרטים שלה.

שי שלום שמחי: אני רוצה לדעת שיש לי לפחות איזושהי נקודת אחיזה.

ורד סויד: אני רוצה קודם כל להודות ליושבת-ראש הוועדה, לחברת-הכנסת לנדבר, שכמו תמיד לוקחת על עצמה טיפול וסיוע גדולים לדברים שמעבר למה שכתוב לחוק.

ורד סויד: כשאני אומר מעבר לטיפול במקרים הפרטניים האלה, צריך אולי לבדוק בעתיד הצעת תיקון לחוק, כדי שיהיה מקום לשיקול דעת.

ורד סויד: לא יכול להיות שמשפחה שנמצאת במעקב הריון – ואנחנו העברנו את הפניות גם למנכ"ל משרד הפנים וגם למנכ"ל משרד הבריאות, זה לא שאת מקבלת היום את החומר.

רינה נשר: אז לגבי המקרים הספציפיים האלה קיבלתם תשובה.

ורד סויד: התשובה הייתה ללכת לסיוע ולחכות זמן לפי הקריטריונים, כאשר התשובה העניינית שצריכה להיות היא לקחת התחייבות שמישהו יממן את בדיקת הרקמות.

ורד סויד: קרתה פה אי-הבנה, הרופא לא הגיע למקום, הם לא ידעו על השינוי, אז הם צריכים לשלם את המחיר?

ורד סויד: זה לא חוק רגיל שאת מפרסמת ברשומות וההשלכה שלו תהיה על בנייה של גובה מרפסת, אלא שהילדים האלה לא יקבלו מעמד של אזרחות.

ורד סויד: במקרה הזה ההורים של הילדים האלה הם תלמידי ישיבה, אין להם אפשרות לעמוד בעלות של בדיקת רקמות.

ורד סויד: צריך לקיים ועדת חריגים בעתיד, שתבוא ותבדוק עד שיהיה פרסום ומודעות של החוק בעיתונים.

ורד סויד: שוב תודה ליושבת-ראש הוועדה.

סופה לנדבר: אין בעד מה.

סופה לנדבר: אפנה היום במכתב דחוף לשר הפנים.

סופה לנדבר: אנחנו גם נמתין לתשובה שלך בתחילת שבוע הבא.

סופה לנדבר: האם את מעדיפה שאני אמתין לתשובה שלך ואחר-כך אפנה לשר?

רינה נשר: כרצונך.

שי שלום שמחי: גברתי, אני רוצה להודות גם לך וגם לוורד שדיברתי איתה רבות בטלפון על עניינים אחרים.

שי שלום שמחי: אני גם רוצה להודות לעיתונאית מעיתון "ידיעות אחרונות" על המאמץ.

שי שלום שמחי: יש מצב מאוד אבסורדי, שכל מי ששמע מסכים שאי אפשר להטיל עליה את האשמה.

שי שלום שמחי: הכל התנהל למישרין והכל לא בסדר.

שי שלום שמחי: זה אבסורד שאי-אפשר לגשר עליו.

סופה לנדבר: כולנו אזרחי מדינת-ישראל וכולנו יודעים שיש לעתים מקרים כאלה.

שי שלום שמחי: לא נולד חוק שאין בו לקונה.

שי שלום שמחי: ככל שהגברת תתעמק בחוק, היא תמצא את הלקונה.

שי שלום שמחי: אני מבטיח לך, למרות שאני לא משפטן, שהיו מספיק חוקים שמצאנו בהם לקונות.

שי שלום שמחי: גם כשאתה עומד להאשים מישהו באשמת רצח, אתה יכול למצוא את הדרך להפוך את זה להריגה.

סופה לנדבר: ניהלנו ישיבה לפני מספר ימים, וגם בה מצאנו לקונה באחד הנושאים - הגנה על קטין בזמן אשפוז.

סופה לנדבר: היו כאן משפחות, בכי ודמעות.

סופה לנדבר: מדובר בעוול כלפי אותם ילדים ומשפחות, דברים שנעשו בלי צדק, עם ליקויים באבחון, שאחריו נכנסו ילדים לבית-חולים פסיכיאטרי ולא יצאו משם בריאים.

סופה לנדבר: אבל מצאנו לקונה.

סופה לנדבר: אני לא יודעת איך במשך שנים רבות במדינת-ישראל לא מצאו לקונה שלקטין אין הגנה משפטית.

סופה לנדבר: אני רוצה להודות לכם על כך שבאתם.

הילה רות שמחי: יש לנו עוד שתי חברות שלא יכולות היו להגיע היום.

הילה רות שמחי: הן ילדו מעט לפני השינוי.

ורד סויד: הן רשומות לנו.

סופה לנדבר: אני אעקוב אחרי כל המקרים שהגישו לוועדה.

סופה לנדבר: אנחנו נהיה בקשר עם משרד הפנים ועם רינה בתחילת שבוע הבא.

סופה לנדבר: נכתוב מכתב דחוף לשרי הפנים והבריאות.

סופה לנדבר: נכתוב לשר הפנים על כך שיש לקונה בחוק ושצריך להקים ועדת חריגים, כדי שבמקרים דומים יהיה שיקול-דעת של השר או של הנוגעים בדבר במשרד הפנים.

סופה לנדבר: אני גם פונה לשר הבריאות בבקשה לפרסם את החקיקה הזאת.

סופה לנדבר: אם יש כאן ליקוי שהסבר הרופאים לא מגיע לאמהות שיולדות מחוץ לבית-החולים, צריכים לבדוק את הדברים ולפרסם אותם.

סופה לנדבר: יחד עם זאת, אני אעקוב אחרי כל המקרים שהגיעו לוורד.

סופה לנדבר: ורד, אני מודה לך על הדאגה.

סופה לנדבר: עזרנו לסמיר והוא קיבל תשובה חלקית, לדעתי לא מספקת.

סופה לנדבר: אנחנו במעקב אחרי העניין עד תחילת שבוע הבא.

סופה לנדבר: רינה, תודה לך שלקחת את המקרה הזה לטיפולך.

סופה לנדבר: אחכה לתשובותיך בתחילת השבוע.

סופה לנדבר: תודה רבה, אני נועלת את הישיבה.