ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 474, 2008-01-29 00:00

גלעד ארדן: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

גלעד ארדן: על סדר היום – שתי הצעות חוק שאוחדו להצעה אחת:

גלעד ארדן: הצעת חוק מידע אודות רכב משומש (גילוי נאות), התשס"ז-2007 והצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – עסקה לעניין רכב משומש), התשס"ו-2006.

גלעד ארדן: בדיון הקודם שהתקיים בנובמבר 2007 הוחלט למזג את שתי ההצעות להצעה אחת.

גלעד ארדן: חבר הכנסת כהן הביע מרחוק את הסכמתו למיזוג.

גלעד ארדן: היום נדון בהצעות במשולב.

גלעד ארדן: אני אזכיר בקצרה את העקרונות שמגולמים בהצעת החוק הממוזגת.

גלעד ארדן: העיקרון שחבר הכנסת כהן ביקש לקדם בהצעת החוק שלו זה שמי שישכור –מכירת רכבים משומשים יהיה איזשהו סטנדרט שלפיו כאשר הוא מוכר רכב משומש לפרוס את כל הדברים הרלבנטיים למצבו של הרכב.

גלעד ארדן: הצעת החוק שלי עסקה בכך שבעל רכב שרכש רכב משומש, יחד עם רכישת הרכב הוא רכש את הזכות לקבל את ההיסטוריה של כל הטיפולים שהרכב הזה עבר וזאת כי היום בגלל הגנת הפרטיות הוא לא יכול היה לקבל את זה, וזה שוב – יביא לחובת גילוי מוגברת או לחשש מהיתפסות של מי שינסה להוליך שולל קונה של רכב משומש וידע שיש לו אפשרות מאד קלה ופשוטה לגשת למוסכים בהם טופל הרכב ולגלות לגביו פרטים היסטוריים שאולי יסתרו את המצג שהוצג בעת המכירה.

גלעד ארדן: במהלך הדיון הקודם העלה איגוד המוסכים את הצורך שגם אני תומך בו שגם המדינה – תנהל, כפי שקיים בארצות הברית וכפי שהיום כל אזרח יכול לקבל מרשם החברות או מהטאבו פרטים לגבי רכישות שהן לגביו משמעותיות מאד, ההיגיון היה צריך להיות שגם לגבי רכישת רכב – אדם יכול היה לשלם אגרה למשרד התחבורה ובמחשב לראות את כל הדיווחים שיש לגבי הרכב הזה, בין אם זה נתונים על תאונות או על כך שהוא עבר שיקום, אבדן להלכה או – מי היה הבעלים הקודמים שלו, לפחות אלה שכן היו רשומים.

גלעד ארדן: אני מניח שברוב המקרים זה היה מעורר תמרורי אזהרה.

גלעד ארדן: בכל מקרה, אני חושב שלתוספת הזו יש התנגדות של משרד התחבורה ואנחנו תכף נשמע את העמדה העדכנית ביותר.

גלעד ארדן: נותרו מספר שאלות נוספות – כיצד מגדירים מי הוא עוסק במכירת רכב משומש, נותרה השאלה שמשרד המשפטים צריך להשיב עליה – האם המשרד מסכים להרחיב את החובה שהצעת החוק של אמנון כהן מבקשת להטיל גם ברמה זהה או פחותה גם במכירת רכב משומש שלא על ידי עוסק בתחום מכירת רכב משומש.

גלעד ארדן: ושאלה אחרונה שאני זוכר זה האם אותו פירוט היסטורי על הטיפולים של הרכב יהיה כרוך בתשלום.

אמנון כהן: יוציאו ספר טיפולים כמו שהיה פעם – וכל פעם שנמכר הרכב, אתו עובר ספר הטיפולים.

דוד טל: ואם ספר הטיפולים לא מעודכן?

גלעד ארדן: אדוני מניח שספר הטיפולים מעודכן או שבעל הרכב לא איבד אותו.

גלעד ארדן: אין הכוונה, חבר הכנסת כהן, להטיל עכשיו חובה על רישום.

גלעד ארדן: הרצון הוא להביא למצב שמי שיש לו רישום על כל מה שהרכב עבר, או שיש לו מוסכים מסודרים שמנהלים רישום כזה – אז זה ייחשב יתרון כשהוא מוכר את הרכב, כי הקונה יוכל לראות בנקל את כל מה שהרכב הזה עבר, ומי שלא יוכל לספק את זה – זה אמור להדליק איזושהי נורת אזהרה.

גלעד ארדן: לגבי התשלום – אם אנחנו מדברים רק על מי שכבר רכש את הרכב ובא עכשיו למוסך, אומר שהוא הבעלים החדש, והוא רוצה לוודא האם מה שנאמר לו בקניה הוא נכון, והוא מבקש את היסטורית הטיפולים, מה שאתם טיפלתם ברכב הזה.

גלעד ארדן: בסך הכל לא יהיה מדובר על הרבה מאד מקרים.

גלעד ארדן: אבל אם אנחנו רוצים להרחיב את זה – שכל מי שמתעניין ברכב, לפני הרכישה - -ברור שכבר מדובר על להטיל על המוסכים משהו בהיקף גדול יותר.

גלעד ארדן: אם מטילים חובה כזו – האם מכניסים את המחיר למחיר של פיקוח מקסימום ?

גלעד ארדן: כי אם לא כך – מוסך שירצה לא לשתף פעולה יוכל לנקוב במחיר גבוה.

לאה ורון: ומה המידע שמתקבל תמורת התשלום.

גלעד ארדן: רק המידע שיש בידי המוסך.

לאה ורון: השאלה היא מה הצרכן מקבל תמורת אותו תשלום.

דוד טל: יכול להיות שתיגש לאיזה מוסך ויהיה לו מידע חלקי.

דוד טל: האם בגלל זה הוא יגבה את מלוא המחיר?

גלעד ארדן: לכן אני אומר שצריך להיות מחיר מקסימלי.

גלעד ארדן: תכף תשמע מחברות הליסינג כמה הן חושבות שזה צריך להיות.

דוד טל: אני בטוח שהן חושבות – לא יותר ממה שעולה לך כשאתה הולך למנהל מקרקעי ישראל ורוצה להוציא דף לגבי הזכויות שלך בבניין כזה או אחר.

אמנון כהן: אבל שם זה מתנקז במקום אחד, פה מדובר לפעמים בעשרה מוסכים.

אמנון כהן: דבר שני, אדוני היושב ראש, ההצעה שלי מתייחסת גם לסוחרי רכב.

אמנון כהן: אתה מתקשר לאדם לפי הודעה בעיתון והוא מוכר לך רכב.

אמנון כהן: זה בסופו של דבר לא הרכב שלו, והוא נתן לך אינפורמציה שגויה בכלל.

גלעד ארדן: בשונה ממה שרוב הציבור חושב, מי שרשום במרשם כבעל הרכב הוא לא על פי החוק בעל הרכב.

גלעד ארדן: הרישום הוא רק דקלרטיבי.

גלעד ארדן: זאת אומרת – מכרתי לך רכב, הוא הפך להיות שלך, אבל ברישום הוא עדיין רשום כשלי, ואתה מדבר על התופעה הזו של אנשים שמציגים לך - -

אמנון כהן: אתה מדבר על מי שלא עשה העברת בעלות.

אמנון כהן: אני מדבר על משהו אחר: אני המוכר, הרכב שלי, ואני לא רוצה להתעסק במכירה.

אמנון כהן: ואז בא סוחר ורוצה למכור בשבילי את הרכב.

גלעד ארדן: הסוחר הופך להיות הבעלים - -

אמנון כהן: כן.

אמנון כהן: בלי לחתום, בלי כלום.

אמנון כהן: הוא יודע להציג את הדברים, הוא מוכר את הרכב ובסוף הקונה מגלה שהוא קנה את הרכב לא מבעל הרכב.

דוד טל: כמה עולה היום בדיקה במכון הרישוי?

אבי גלנצר: בדיקה כזו עולה בין 400 ל – 500 שקל.

דוד טל: וזה מחייב אתכם.

אבי גלנצר: בוודאי .

אבי גלנצר: זה גם מחייב אותנו.

גלעד ארדן: כמובן – עם כל מיני החרגות.

גלעד ארדן: זה לא פשוט כמו שזה מוצג.

גלעד ארדן: דרך אגב – איך זה שכל המחירים במכוני הרישוי הם בין 400 ל-500?

דוד טל: כמו בעמלות הבנקים.

גלעד ארדן: אין מכונים טובים הרבה יותר וטובים פחות?

אבי גלנצר: יש גםמכונים טובים יותר וטובים פחות.

אבי גלנצר: המחירים הם לא קבועים בין כל המכונים.

אבי גלנצר: כל מכון קבע את המחיר לעצמו.

אבי גלנצר: שאלתם שאלה לגבי טווחים.

גלעד ארדן: אנחנו יודעים את זה מהמציאות.

גלעד ארדן: בסך הכל המחירים דומים מאד.

אבי גלנצר: אם תשווה באחוזים – יש פער כלשהו.

אבי גלנצר: בכל מקרה – אין על זה צו פיקוח על מחירים.

אבי גלנצר: דבר שני – אני גם לא חושב שצריך להיות.

אבי גלנצר: כל אחד בוחר לעצמו, זה שוק חופשי.

אבי גלנצר: כל אחד צריך, לדעתי, לבחור לעצמו את המכון שבו הוא רוצה לבדוק את הרכב.

אבי גלנצר: .

גלעד ארדן: עוד נגיע לזה.

גלעד ארדן: בחוק שלי הבעיה היא שונה כי יש לך רק מוסך אחד, עיקרי, שטיפל ברכב שקנית, ואין לו תחרות.

אבי גלנצר: לאו דווקא.

אבי גלנצר: אדם יכול לגשת לאיזה מוסך שהוא בוחר לעצמו.

גלעד ארדן: לא הבנת אותי – אני קניתי רכב והוא מטופל במכון מסוים.

גלעד ארדן: היחיד שיכול לספק לי את המידע מה הרכב עבר זה המכון ההוא.

גלעד ארדן: אז אני לקוח שבוי.

גלעד ארדן: אם אני מאפשר לאותו מכון לגבות ממני כסף בעבור המידע, יש פה בעיה, אין פה תחרות על העניין הזה.

גלעד ארדן: בזה אני מתלבט כבר כמה ימים מה אני עושה עם העניין הזה.

גלעד ארדן: נשמע הצעות בהמשך.

גלעד ארדן: קודם כל – אני רוצה לשמוע את עמדת משרד התחבורה לנושא של מאגר המידע הממשלתי.

גלעד ארדן: קראנו היום דווקא שמנכ"ל המשרד בעד.

עוזי יצחקי: אז אני אציג את העמדה העדכנית.

עוזי יצחקי: אנחנו בעד ההצעה, בעד המהות, אבל לא נקדם את זה באופן שזה בוצע.

עוזי יצחקי: בהחלט – מאגר מידע, ואני מצטרף לאיגוד המוסכים ולאנשים שנמצאים פה, הוא הדרך היעילה והמעשית ביותר למניעת רמאויות.

עוזי יצחקי: שאדם יוכל לקבל את המידע העדכני בזמן לפני שהוא מבצע עסקה , יוכל לקבל את ההחלטה הנכונה בדבר אותה עסקה.

עוזי יצחקי: אבל האופן שבו הדברים הועלו – אנחנו מתנגדים, וזו עמדת משרד התחבורה.

דוד טל: מה אתה מציע במקום?

עוזי יצחקי: אנחנו בעד המאגר אבל לא לפי ההצעה הזו שהובאה.

עוזי יצחקי: ניהול מאגר דורש - -

גלעד ארדן: הוא עדיין לא מופיע בהצעה.

עוזי יצחקי: נכון, אבל הוא עומד להופיע.

עוזי יצחקי: מאגר מידע מחייב.

עוזי יצחקי: הוא מחייב העמדה של נתונים מדויקים ביותר, נתונים מהימנים.

עוזי יצחקי: צריך להחזיק את המאגר הזה.

עוזי יצחקי: זה תקציבים,כסף, משאבים, וצריך לזכור – אלה לא דברים באוויר.

דוד טל: אבל זה שירות שהמדינה נותנת לאזרחים משלמי המסים.

עוזי יצחקי: נכון, אבל צריך להיערך לזה, וכפי שהדברים באו לידי ביטוי בוועדת השרים לחקיקה, שם עברה הצעת החוק המקורית בחודש יוני 2007 זה לא בא לידי ביטוי.

עוזי יצחקי: אם אנחנו רוצים להקים מאגר מידע כפי שהביע את עמדתו מנכ"ל משרד התחבורה אתמול בערב, וכפי שהופיע היום בעיתונות, אנחנו צריכים להיערך מבחינת תקציבים, כוח אדם.

עוזי יצחקי: בדקנו.

עוזי יצחקי: מנכ"ל משרד התחבורה נפגש עם מנכ"ל משרד המשפטים אתמול, בדקנו איך זה עובד בטאבו, ואני אגע בזה.

גלעד ארדן: בוא נקצר הליכים היום כי זה כבר דיון שלישי בהצעת החוק הזו - אם בגלל שבחוק הזה יוקם מאגר מידע משרד התחבורה יבקש מהממשלה לחזור ולהתנגד להצעת החוק, אז אני מסיר את ההצעה הזו.

עוזי יצחקי: תודה על ההערה.

עוזי יצחקי: אני מתואם גם עכשיו עם משרד האוצר, אגף התקציבים, אודי אדירי.

עוזי יצחקי: במידה ויעלה העניין של מאגרי מידע אנחנו מבקשים - - -

דוד טל: אבל נאמר לך – מוותרים על העניין - -

עוזי יצחקי: אבל אני אומר שאם זה יעלה, אנחנו מבקשים להחזיר את זה לוועדת השרים לחקיקה.

עוזי יצחקי: זו לא עמדת הממשלה.

דוד טל: ויתרנו על זה.

דוד טל: הכל בסדר?

עוזי יצחקי: תנו לי להשלים – הדבר הזה דורש תקציבים.

עוזי יצחקי: אני לא סתם שולף דברים באוויר.

אמנון כהן: יש שר מוכשר במשרד התחבורה, הוא ידאג לתקציבים.

אמנון כהן: אנחנו לא דנים בזה.

עוזי יצחקי: יש 600 אלף העברות בעלות בשנה.

עוזי יצחקי: אתה לוקח עוד איזושהי דלתא -תגיע למיליון דרישות בשנה שירצו את המידע הזה.

עוזי יצחקי: אם אני אקח אגרה, ואולי אני כן אאשר את זה בוועדת השרים לחקיקה, כמו שהטאבו לוקח 41 שקלים לבקשה, וזה מה עולה היום לטאבו, ומעסיק כ- 100 תני כוח אדם לטובת המאגר שלו, של הטאבו.

גלעד ארדן: מי היום עונה לטלפונים כשאני מתקשר למשרד הרישוי?

גלעד ארדן: עובדי משרד התחבורה?

עוזי יצחקי: לא.

עוזי יצחקי: עונה חברה פרטית.

עוזי יצחקי: .

גלעד ארדן: אז היית יכול לבוא היום לוועדה ולהגיד – תנו לי שנה להקים את המאגר, אני אצא למכרז בשנה הזו.

גלעד ארדן: אני מבטיח לך שיגשו מספיק מציעים, יקימו לך את המאגר הזה, ותן להם רק את האגרה או 80% מהאגרה.

גלעד ארדן: אבל אמרנו כבר בהתחלה – לא נקיים היום על זה דיון.

גלעד ארדן: אתם לא רוצים את זה?

גלעד ארדן: תתחפרו בדברים שלכם.

אבשלום וילן: משרד הרישוי זו דוגמה רעה מאד.

אבשלום וילן: אני במקרה הייתי צריך לסדר שם רשיון בקיץ.

אבשלום וילן: את מה שראיתי שם בעולם השלישי לא ראיתי – 300 איש יושבים אצל 2-3 פקידים.

עוזי יצחקי: הוא דיבר על מרכז השירות הטלפוני - -לא היית צריך להגיע, כנראה, למשרד הרישוי.

עוזי יצחקי: היום יש מרכז שירות טלפוני.

אבשלום וילן: לא ראיתי דבר כזה – 300 איש גודשים שם על דברים אלמנטריים.

אבשלום וילן: זה היה פשוט נורא.

עוזי יצחקי: גם את זה נוציא למיקור חוץ.

גלעד ארדן: - - כשאתה מתקשר בטלפון למשרד הרישוי משרת אותך המגזר הפרטי.

גלעד ארדן: הם הפריטו את השירות הטלפוני של משרד הרישוי.

גלעד ארדן: אם תתקשר בטלפון תראה באיזו מהירות עונים לך.

דוד טל: אני מוכרח להגן על מנהל מקרקעי ישראל.

דוד טל: נזקקתי להם לפני כחודש ימים והייתי בטוח שאני הולך ושורף יום שלם.

דוד טל: שם היו 7 אנשים מקבלי קהל.

דוד טל: נכנסים כולם במכה, תוך 1/4 שעה סיימתי שם.

דוד טל: לא האמנתי, אבל זה מה שקרה.

אבשלום וילן: אל תרוץ כל כך מהר לפאר את מנהל מקרקעי ישראל.

אבשלום וילן: יש לי שאלה - אי אפשר לקבל את כל הפרטים בחוק ללא מאגר?

אבשלום וילן: איפה כתוב שצריך מאגר?

דוד טל: ירדנו מזה.

רונן לוי: המודל הזה מיושם בהצלחה בארצות הברית כבר - -

גלעד ארדן: שמעתם מה הוא שאל?

גלעד ארדן: הוא שאל האם בלי להקים מאגר אי אפשר לקבל את כל המידע הזה ממילא.

גלעד ארדן: תסביר לו לאן צריך ללכת ולהתקשר.

רונן לוי: אם הרכב הוא של חברת ליסינג – צריך להבין מהמוסך שעבד אתם מה עשו שם, להבין את הפירוטים עצמם, חברות הביטוח, שמאי - -

גלעד ארדן: צריך גם ללכת לרשם החברות ולרשם המשכונות - -האם יש עליו שיעבוד – צריך ללכת לגורמים שונים.

יורם מרציאנו: תעבור עוד שנה עד שהוא יקנה את האוטו.

גלעד ארדן: כדי לסבר את האוזן – השיא של כל הזמנים במכירת רכב חדש היה בשנה האחרונה.

גלעד ארדן: נמכרו 191 אלף רכבים חדשים.

גלעד ארדן: באותה שנה היו בין 500 אלף ל - 600 אלף העברות בעלות, עסקאות של יד שניה.

גלעד ארדן: שתבין כמה צריך לשפר פה את השקיפות.

אבשלום וילן: פורמלית, אם בעל הרכב שאתה קונה ממנו לא רוצה לספר לו - אין לך מושג מה ההיסטוריה של הרכב.

רונן לוי: העובדות מוכיחות שלאנשים אין את היכולת לבדוק, הם כבר לא בודקים, הם קונים ויש המון רמאויות בשוק הזה.

עוזי יצחקי: הולכים למכון רישוי, מפרקים אותו כמו שצריך – לא קונים חתול בשק, ועל זה אנחנו מתכוונים להוציא הסברה לציבור.

אמנון כהן: אי אפשר לקבל את השירות הזה בטלפון?

עוזי יצחקי: כפי שהתחייבנו בדיון הקודם – אנחנו מתכוונים להעמיד מידע טכני לטובת האזרחים, כאשר אדם יוכל לראות באינטרנט.

קריאה: מה זה מידע טכני?

עוזי יצחקי: אתם יודעים בדיוק מה זה- זה מידע שמופיע ברשיון הרכב.

דוד טל: אני לא יודע מה זה.

עוזי יצחקי: צבע, צמיגים, סוג הנעה.

עוזי יצחקי: זה הרבה דברים טכניים שנמצאים.

עוזי יצחקי: מספר בעלים קודמים, מספר שילדה.

דוד טל: איפה זה יופיע?

עוזי יצחקי: זה יהיה באינטרנט, כניסה דרך שאילתא.

עוזי יצחקי: כמו כן – מספר כולל, סוג דלק, מספר מקומות וכו'

אמנון כהן: אם עבר תאונות – דברים כאלה גם יופיעו?

עוזי יצחקי: לא.

גלעד ארדן: שכחתי דבר – בישיבה הקודמת עלתה הדרישה שכאשר אדם מגיע לעשות טסט, מכון הרישוי גם יקליד את הקילומטראז' שהוא הגיע אתו.

גלעד ארדן: האם גם לזה המשרד מתנגד?

עוזי יצחקי: לא.

עוזי יצחקי: המשרד בעד, המשרד נערך לעניין הזה.

עוזי יצחקי: יושב פה לצדי אבי גלנצר, יושב ראש איגוד מכוני הרישוי.

עוזי יצחקי: אנחנו פועלים לקישור מחשובי של מאגר משרד התחבורה למכוני הרישוי ודרך זה גם נהיה פחות חשופים, גם המידע יהיה אמיתי יותר , והבדיקות תהיינה אמינות.

גלעד ארדן: אני יכול להכניס את זה לחוק ולקבוע תאריך תחילה עוד חצי שנה?

עוזי יצחקי: אני מעדיף – ראה מאגרי פסולים, המשרד לביטחון פנים – אני מעדיף לעשות את זה בלי תאריכים, כאשר אני מתחייב בטווח השנה הקרובה לעשות את זה.

גלעד ארדן: מכוח מה תחייב אותם אם הם לא חייבם לעשות את זה מכוח החוק?

שרית זוכוביצקי: את מכוני הרישוי?

שרית זוכוביצקי: מכוח כתב ההרשאה שניתן להם.

דוד טל: אבל פרק זמן של שנה לא מספיק לכם?

עוזי יצחקי: לא, יש פה עניין טכני.

דוד טל: כרגע אמרתם שחצי שנה זה קצר לכם אבל בשנה תגמור את זה.

גלעד ארדן: כשאני גומר את הטסט – יש היום כבר קישור ממוכן בין מכון הטסטים ומשרד התחבורה.

עוזי יצחקי: לא on line.

גלעד ארדן: אז יום אחרי.

גלעד ארדן: יום אחרי הוא יקליד את הקילומטראז' שהרכב עבר אתו את הטסט.

גלעד ארדן: מה צריך לשנות בזה, בכלל?

עוזי יצחקי: אין שום בעיה.

גלעד ארדן: אז למה צריך שנה?

עוזי יצחקי: אני צריך שנה לטובת המחשוב.

עוזי יצחקי: .

גלעד ארדן: אני לא מדבר על מחשוב.

גלעד ארדן: אני מדבר על הקלדת הקילמוטראז/ כדי למנוע זיופים.

גלעד ארדן: אנחנו מדברים על משהו מאד ספציפי.

אבי גלנצר: אנחנו כרגע נמצאים - -

גלעד ארדן: אבל זה אינטרס שלכם, אני לא בא בטענות למכונים, זו פרנסתם.

גלעד ארדן: זו לא האחריות שלהם למנוע זיופי קילומטראז'.

גלעד ארדן: זו אחריות של משרד התחבורה.

עוזי יצחקי: עד כמה זה עניין של משרד התחבורה –אני לא רוצה לפתוח את זה פה, עכשיו.

עוזי יצחקי: לכן גם תמכנו בכל התהליך של גילוי נאות.

גלעד ארדן: אם זה לא עניין שלכם.

גלעד ארדן: המשרד לביטחון פנים נמצא פה?

גלעד ארדן: אני אכניס את זה לחוק, אם משטרת ישראל תתנגד לרעיון הזה - -

עוזי יצחקי: יש פה עוד בעיה - אין בחוק שאמור להיות שמד האוץ- מד המרחק הוא תקין.

גלעד ארדן: אני ראיתי הרשעות בבית המשפט של אנשים שזייפו קילומטראז'.

עוזי יצחקי: זה בקטע פלילי.

עוזי יצחקי: זה קטע אחר.

עוזי יצחקי: זו רמאות.

אבי גלנצר: שם הורידו את מספר הקילומטרים.

גלעד ארדן: בואו נעלה את רמת הדיון.

גלעד ארדן: תתיחסו אלינו כאל אנשים נורמליים, אנחנו מתייחסים אליכם בכבוד.

גלעד ארדן: בואו נבין על מה מדובר.

גלעד ארדן: כל מה שמדובר זה שהקישור הממוכן שממילא קיים היום בין מכוני הטסטים– תתווסף לו רובריקה שזה שמקליד לכם שהרכב עבר טסט ביום X גם יוסיף עם כמה קילומטרז' הוא הגיע לטסט ובכך תהיה הרתעה כלפי כל אותם זייפני קילומטראז' כי הם יידעו שניתן ללכת ולראות במכון הטסטים מה היה.

עוזי יצחקי: אני פשוט חושב, אבל תחליטו אתם לקבוע את זה בכתב ההרשאה, אין מניעה לשים אתזה גם בחוק.

אבי גלנצר: אני חושב שהדברים יותר פשוטים – אנחנו נמצאים כבר בדיונים עם אגף המידע לחבר אותנו, לא למחרת, אלא שהכל יהיה on line מול מכוני הרישוי.

אבי גלנצר: דרך אגב, הדבר הזה גם יכול לעזור כמאגר מידע.

אבי גלנצר: אין לנו בעיה שאם יגיעו אלינו בעלי הרכב יוכלו לקבל את המידע הזה במכוני הרישוי בזמן אמת.

לאה ורון: מי זה מכון המידע?

לאה ורון: קריאה; אגף שירותי המידע במשרד התחבורה.

אבי גלנצר: אם נהיה מחוברים אליהם

אבי גלנצר: on line אז כמובן שנוכל את המידע אצלנו, באישור משרד התחבורה, למסור מייד לבעלי הרכב של קונים ומוכרים.

אבי גלנצר: זה אחד הרעיונות על מנת לפתור את הבעיה ולעשות את זה בזמן הקצר ביותר.

אבי גלנצר: אם אגף המידע ישתף פעולה אתנו- אנחנו מוכנים לעשות את זה במהירות, ותוך שנה בוודאי נוכל להגיע לזה.

גלעד ארדן: מה הקשר למה שביקשתי?

אבי גלנצר: מה שביקשת זה דיווח היום לאגף המידע על מספר הקילומטרים שהרכב עבר.

אבי גלנצר: זאת אומרת – אנחנו צריכים היום, לפני שאנחנו מקבלים את ה – on line - - -

גלעד ארדן: On line זה on line

אבי גלנצר: On line זה שידור דו כיווני.

גלעד ארדן: אני לא ביקשתי שהמשרד יגיב גם על הקילומטראז' שאתם הזנתם, שהרכב היגיע.

גלעד ארדן: מה זה קשור לדו כיווני?

אבי גלנצר: אז אני אסביר - ברגע שאני מקליד את מספר הרכב אני מקבל את כל פרטי הרכב אלי למסופים של מכון הרישוי.

אבי גלנצר: באותו רגע אני יודע אם הרכב הזה תואם לרשיון שהוצג לפני, אם יש זיופים ברכב.

אבי גלנצר: כך, כמובן, גם בשעה שרכב יעשה בדיקת קניה.

אבי גלנצר: זאת אומרת, אני אוכל לבדוק במפורש - -

גלעד ארדן: אבל עדיין לא ביקשתי ממך את כל זה.

גלעד ארדן: זו לא השאלה.

גלעד ארדן: אתה יכול להתייחס לשאלה –מה הבעיה שלך היום להקליד את הקילומטראז'.

אבי גלנצר: זה שינוי תוכנות של מכוני הרישוי לשנות את התוכנות, להוסיף את האפשרות להקלדת הקילומטראז', דבר שאני חושב שהיום לא כדאי לעשותו כי אנחנו מחליפים את כל התוכנות בגלל ה – on line, וזו הסיבה העיקרית.

יורם מרציאנו: תחליף גם את זה.

יורם מרציאנו: לתכנת את זה, לעשות רובריקה, אני לא מבין –בעולם המחשב, העולם המתקדם - -

שרית זוכוביצקי: לא צריך חקיקה בשביל זה.

יורם מרציאנו: בלי חקיקה זה לא יקרה.

יורם מרציאנו: ראיתי כבר פה מקרים של משרד התחבורה שמדברים כך ועושים בדיוק אחרת.

יורם מרציאנו: צריך לחוקק.

יורם מרציאנו: אתכם צריך לחוקק חוקים.

גלעד ארדן: היום, ברשיון הידני – אתם מטביעים חותמת שהרכב עבר טסט?

אבי גלנצר: כן, בוודאי.

גלעד ארדן: אז אולי נעשה לכם משהו זול יותר – במקום להחליף במחשב תחליפו את החותמות ובחותמת גם יהיה מוטבע לכמה קילומטראז' הוא הגיע בטסט.

אבי גלנצר: אז הוא ייגש למשרד הרישוי ויחליף רשיון.

גלעד ארדן: אז נותרנו עם העניין הממוחשב.

אבי גלנצר: אין לנו בעיה עם זה.

אבי גלנצר: דיברת על שנה?

גלעד ארדן: אני לא דיברתי על שנה.

גלעד ארדן: בשביל להוסיף רובריקה?

גלעד ארדן: אפשר גם לקבוע 10 שנים וב- 10 שנים האלה לעשות משהו הרבה יותר טוב.

עוזי יצחקי: אני אומר לך כי אני רוצה להיות מעשי.

עוזי יצחקי: אנחנו אלה שבשטח.

עוזי יצחקי: אנחנו יודעים מה זה להזיז משהו במשרדי הממשלה.

דוד טל: אתה מדבר על משרד התחבורה?

עוזי יצחקי: כן.

עוזי יצחקי: לצאת למכרז.

עוזי יצחקי: זה לא כמו שרונן לוי יוצא למכרז ומתקשר עם מי שהוא רוצה.

דוד טל: מה אתה מבקש לומר, שמשרד התחבורה לא יעיל?

עוזי יצחקי: חלילה.

עוזי יצחקי: אני אומר שההליכים במשרדי הממשלה יש להם - -ולכן, שנה זה זמן סביר לעשות את זה.

דורון אובז'ניק: אפשר, בבקשה, לתת פתרון פרקטי לוועדה?

דורון אובז'ניק: במקרה, בהשכלתי, אני מהנדס מחשבים של מייקרוסופט.

דורון אובז'ניק: יש לי תואר מביל גייטס.

דורון אובז'ניק: אני דובר פורום ארגוני הרכב ודובר איגוד המוסכים.

דורון אובז'ניק: אני מסכים עם מה שאומר אבי גלנצר על שינויי התוכנה, ואם הולכים לעשות את זה לא כדאי כלכלית יש פתרון חלופי מאד חשוב שאפשר להרים אותו תוך חודש.

דורון אובז'ניק: אני יכול לעשות אותו בעצמי לבד, ולתת לכם אותו במתנה, בלי הוצאה של שקל.

דורון אובז'ניק: עושים אתר אינטרנט, ובכל רגע שנכנס הרכב, המכון יקליד את מספר הרישוי ויעדכן את אגף המידע.

דורון אובז'ניק: לא צריך תכנה חדשה, לא צריך עדכוני תוכנה לקיימים.

דורון אובז'ניק: צריך חיבור אינטרנט ואפליקציה פשוטה שלוקח בערך שבועיים לבנות אותה.

עוזי יצחקי: איך זה יתקשר למספר רכב?

עוזי יצחקי: זה יהיה קשור למאגר המידע שלנו.

דורון אובז'ניק: הוא יכניס מספר רכב וקילומטראז'.

עוזי יצחקי: אבל הז צריך לבוא מאיפה שהוא.

עוזי יצחקי: הוא מטעה אתכם, זה לא ישים.

דוד טל: הוא מטעה אותנו?

דוד טל: הוא מציג מצג שווא?

עוזי יצחקי: לא מצג שווא, אבל מצג לא יישומי.

גלעד ארדן: אני הבנתי שכדי להחיל חובות מעבר לקילומטרז' על מכוני הטסטים אתם צריכים שנה כדי להיערך לנושא .

גלעד ארדן: התיקון הזה שאני מבקש לבצע לא מבקש להטיל את כל החובות המוגברות, שאין לי ספק שאתם תקדמו אותם בחודשים הקרובים.

גלעד ארדן: הוא מבקש להוסיף דבר אחד קל ופשוט – שבעת הקלדת האישור שהרכב עבר טסט, וגם היום זה לא מוקלד on line - - האישור הזה עובר במערכת המחשוב ממכון הטסטים למשרד התחבורה, יתווסף עוד מספר שמייצג את מספר הקילומטראז' שהרכב עבר אתו.

גלעד ארדן: אני מודיע לאדוני שאני מעלה את הסעיף הזה להצבעה במסגרת החוק שלי, במסגרת חובות מכוני הטסטים.

גלעד ארדן: אדוני ישכנע את הוועדה – ואם הוועדה תפיל את הסעיף הזה, אז כמובן נכבד את ההחלטה.

גלעד ארדן: המשרד ירצה, בגלל הסעיף הזה, לבקש דיון חוזר מוועדת השרים לחקיקה כדי למנוע את הקלדת הקילומטרז'.

גלעד ארדן: הממשלה תדון בנושא הזה ותקבל הכרעות כבדות משקל.

גלעד ארדן: כמובן – הקואליציה תפעל כפי שתמצא לנכון.

גלעד ארדן: התוכנה מאפשרת, אנחנו בדקו את זה.

גלעד ארדן: גם הם לא אמרו שאי אפשר.

גלעד ארדן: שאלה אחרונה, מר יצחקי, שלא התייחסת אליה – לגבי הרצון של הוועדה שברשיון הרכב יירשמו בעלויות קודמות שלא נרשמות היום, כמו חברת ליסינג או רישום של אובדן להלכה.

גלעד ארדן: האם למשרד יש עמדה בנושא הזה?

גלעד ארדן: עוזי יצחקי: החל מה- 1.1.2008 – תיקון צו הפיקוח במסגרת הרפורמה בליסינג – נרשם החכר.

גלעד ארדן: זה כבר מבוצע?

עוזי יצחקי: נמצאים פה יבואני הרכב שהם אלה שמוציאים את הרשיונות לרכבים חדשים.

עוזי יצחקי: הוא יכול לבשר - -

יעקב אנוך: יתחיל להתבצע ממחר –

לאה ורון: מה יתבצע ממחר?

יעקב אנוך: רישום רשיון רכב בבעלות ליסינג.

יעקב אנוך: .

קריאות: - - -

יעקב אנוך: כמו שהיום רכב השכרה - כשהוא עובר בעלויות, ההשכרה נשארת לעולמי עד, החל מימים אלה יירשם גם רכב ליסינג תחת הכותרת "השכר".

דוד טל: זה נכנס ב – 1.1.

דוד טל: ועד היום זה לא בוצע.

יעקב אנוך: זה היה אמור להיכנס לתוקף ב- 1 לספטמבר,

קריאות: - - -

גלעד ארדן: אז הוא יגיד לי שבשביל זה הוא צריך לגייס עכשיו 40 עובדים וזה ייקח 16 שנה, ואין לי כוח לזה.

גלעד ארדן: זה תלוי אם זו רובריקה שהמשרד רוצה או רובריקה שהוא פחות רוצה.

קריאות: - - -

קריאה: זה היה אמור להיכנס ב – 1 לספטמבר.

קריאה: זה נדחה ברשומות.

דנה נויפלד: - -להצעת החוק, ישבנו, משרדי הממשלה יחד והגשנו נוסח, הערות ליועץ המשפטי של הוועדה, וניסינו לבקשתו של יושב ראש הוועדה להציע תיקונים שיאפשרו יישום של ההצעה של אדוני ושל חבר הכנסת אמנון כהן וזה - - בהצעה שמונחת לפני הוועדה שוודאי היועץ המשפטי לוועדה יבקש להציג לכם.

גלעד ארדן: ומה שמופיע כאן זה נוסח שהוא גם על דעתכם?

דנה נויפלד: למעט כמה נקודות - -

גלעד ארדן: רק יש לי שאלה: ראיתי את ההצעה.

גלעד ארדן: לגבי עוסק ברכב – אין פה הגדרה.

דנה נויפלד: העניין של העוסק התייחסה להצעה של אדוני.

דנה נויפלד: הרי היו שתי הצעות שמוזגו לאחת.

דנה נויפלד: השאלה שאתה העלית וביקשת בפניי היתה לעניין ההצעה של אדוני.

דנה נויפלד: ואכן אין פה הגבלה .

דנה נויפלד: אם תראה את סעיף 2, שתכף היועץ המשפטי יציג – אין פה הגבלה לעניין עוסק.

דנה נויפלד: זו היתה הפניה שהפנית אלינו ואנחנו אכן הסכמנו.

גלעד ארדן: נקרא סעיף סעיף – ונשמע הערות.

דוד טל: אפשר הצעה לסדר?

דוד טל: לא נוח לי מהדיון הזה.

דוד טל: אני רוצה להציע לאדוני שלדיון הבא, אם נמשיך לדון בהצעת החוק הזו, נזמן את שר התחבורה ומנכ"ל משרד התחבורה שיבוא ויראה איך מתנהל המשרד שלו.

דוד טל: שיהיה שותף אתנו בלבטים שלנו ובקושי שלנו לקבל החלטה, מפני שמשרד התחבורה לא מתנהל, מתבדר, או כל מיני דברים מהסוג הזה.

ניר ימין: זו הצעת נוסח של הממשלה להגביר את ה - -המידע הנחוץ למי שרוצה לרכוש את הרכב.

ניר ימין: (קורא את הצעת החוק – סעיף 1 – עד הגדרת "רכב משומש".

גלעד ארדן: למה חשוב להיגד "מי שרשום כבעליו" ואם הוא נמכר על ידי מי שלא רשום כבעליו אלא מי שמוכר לי אותו, זה לא יחול עליו?

גלעד ארדן: גם יכול להיות שהוא הבעלים האמיתיים רק שהוא לא עשה העברת בעלות.

קריאה: הרישום הוא לא מהותי.

גלעד ארדן: לכן אמרתי –לכן לא משנה אם קניתי את זה ממי שרשום כבעליו.

אמנון כהן: פה זה אולי החוק שלי שמדבר על כך שהסוחרים לא ישתמשו - -לא שהבעלים מוכר.

גלעד ארדן: אז אני אומר – ההגדרה צריכה להיות רחבה יותר.

גלעד ארדן: הרישום לא מלמד על הבעלות.

קריאות: - - -

גלעד ארדן: ואם הוא נמכר על ידי מי שיש לו יפוי כוח?

דנה נויפלד: זו היתה ההצעה המקורית של אדוני בהצעתו - -

קריאות: - -

קריאה: אבל לרכב חדש אין היסטוריה.

דנה נויפלד: הרעיון היה – שתהיה מכירה.

דנה נויפלד: פה אחנונ מדברים על רכב שאנחנו מעבירים אותו יד נוספת.

דנה נויפלד: זו היתה הכוונה.

גלעד ארדן: זה מה שהצעתי.

גלעד ארדן: כיוון שמדובר מצד אחד על הצעה שרוצה לשמור על זכויות הצרכנים, שלא יטעו אותם ויוליכו אותם שולל, ומצד שני יש לה גם משמעויות בטיחותיות – נשמעה כאן השאלה האם השר שאנחנו רוצים שיהיה השר האחראי יהיה שר התחבורה, שר התמ"ת או לא להגדיר.

יורם מרציאנו: בנושא של רכבים –זה משרד התחבורה.

קריאות: - - -

גלעד ארדן: יש להצעה היבטים צרכניים והיבטים של בטיחות בתחבורה.

גלעד ארדן: מה אתם מציעים ?

רני נויבאור: - - -

דנה נויפלד: אפשר להשאיר את זה לסוף.

דנה נויפלד: הגדרת שר היא רלבנטית למקום שבו עושים שימוש בהגדרת השר.

דנה נויפלד: הוחלט קודם שיהיה שימוש בסמכויות השר ואז יהיה ויכוח איזה שר זה יהיה.

דנה נויפלד: ממילא – לקבוע סעיף שהשר ממונה על ביצוע חוק זה, והוא רשאי להתקין תקנות לביצוע – זה סעיף מיותר היום, בחקיקה.

דנה נויפלד: אין צורך בסעיף כזה, כי תמיד בממשלה יש שר אחד שהוא רלבנטי.

דנה נויפלד: אז מבחינה זו זה לא משנה.

גלעד ארדן: נראה.

גלעד ארדן: נחליט בסוף.

רונן לוי: לגבי העניין של המידע אנחנו רוצים להוריד "ובלבד שאין בו כדי לזהות אדם".

רונן לוי: זאת אומרת, לא לקבע את זה שפתאום, חוק הגנת המידע והיסטורית רכב –הוא מתחיל להפריע.

רונן לוי: זאת אומרת, אנחנו רוצים להגיד שהיסטורית רכב, באשר היא – היא לטובת הציבור.

רונן לוי: לתת אותה לאנשים היא עניין של טובת הציבור.

רונן לוי: לכן, לא רוצים לקבע את זה שהיסטורית רכב וזיהו אדם זה איזושהי עבירה, שזה פוגע בהגנת הפרט.

גלעד ארדן: אדם יודע ממי הוא רכש רכב ביד הנוכחית.

גלעד ארדן: הוא לא מכיר אישית את אלה שהיו הבעלים לפניו.

רונן לוי: לא נותנים את ההיסטוריה של היד הראשונה אלא רק את ההיסטוריה של היד השלישית, למשל, אם עכשיו הוא בעל הרכב.

רונן לוי: ואז אנחנו בעצם זכאים לתת, לפי הפרשנות המשפטית היום היסטוריה רק של אותה יד שאנחנו מטפלים בה.

רונן לוי: למרות שיש לנו נתונים של ההיסטוריה - -

גלעד ארדן: אתה יכול לתת את המידע רק למחוק את השם.

גלעד ארדן: מה סודי, פה, בעניין הזה?

גלעד ארדן: איזה צנעת פרט יש בזה?

גלעד ארדן: למה כשאני קונה בית אני יכול לראות מי היו הבעלים, ורכב, שזה עוד חשוף – אדם נסע בו בציבור - -

אינגריד הר אבן: אנחנו לא סבורים שיש פגיעה בפרטיות.

יורם מרציאנו: אני לא מקבל היסטוריה של בית שקניתי מיד שניה?

רני נויבאור: מה שאתה רואה זה את הרישום הרלבנטי הנכון בטאבו.

רני נויבאור: כלומר, אם השטח הוא שטח פרטי ונקנה על ידי מישהו – אתה תראה את הבעלים הקודם, אבל לא את הבעלים שלפניו.

רני נויבאור: אתה לא תראה את ההיסטוריה.

יורם מרציאנו: אני מצטער לומר לך – מניסיון, קניתי בית לא מזמן - הלכתי למנהל והוצאתי את כל ההיסטוריה של מיש היה בבית.

רני נויבאור: אבל לא את כרטיס האשראי שלו.

קריאות: - - -

דנה נויפלד: הסעיף הזה מגדיר מידע מה הוא.

דנה נויפלד: זה המידע שיוכלו אחר כך ה- - המבטח או המוסך להעביר.

דנה נויפלד: אין שום סיבה – יכול להיות שגם בידי המוסכים יש מספר תעודות זהות, מספר כרטיסי אשראי וכו'.

דנה נויפלד: אין שום סיבה להעביר את המידע הזה.

גלעד ארדן: מה הקשר בין התשובה לשאלה?

גלעד ארדן: השאלה היה – בהגדרה שלך כתוב: "מידע אודות תיקונים או טיפולים".

גלעד ארדן: זה ברור שלא צריך להעביר את מספר כרטיס האשראי, אל את הכתובת של בעל הרכב הקודם.

גלעד ארדן: ההבהרה הזו היא מיותרת, ובגלל שהיא מיותרת היא גם תיצור אחר זה בעייתיות בהבנת החוק אצל בעלי מוסכים.

גלעד ארדן: ואז היא תפגע במטרת החוק.

גלעד ארדן: ההגדרה שאומרת "מידע אודות תיקונים או טיפולים" היא ברורה מאד והיא מובנת.

דנה נויפלד: אז מה הבעיה עם התוספת?

גלעד ארדן: כי התוספת עושה את זה ההגדרה כבר לא ברורה.

גלעד ארדן: למה צריך את התוספת הזו?

גלעד ארדן: אתה צריך לתת לי, כבעל מוסך, מידע על התיקונים והטיפולים.

גלעד ארדן: לא כרטיס אשראי, אמצעי תשלום עבור הטיפול, ולא – איפה גר זה שהביא את הרכב לטיפול, לא הטלפון שלו ולא כלום.

גלעד ארדן: רק את המידע על הטיפולים.

דנה נויפלד: כולנו מסכימים על אותו רעיון שאין שום סיבה וטעם להעביר מידע מעבר למידע על התיקונים והטיפולים שעבר הרכב.

דנה נויפלד: אם זה מפריע – לא אכפת להוריד את זה מההגדרה.

דנה נויפלד: ולכתוב אחר: מבלי לגרוע מהוראות חוק הגנת הפרטיות.

דנה נויפלד: כל הכוונה היא להבהיר כאן שאין פה להעביר מידע שלא קשור לתיקוני או טיפולים שעבר הרכב.

גלעד ארדן: אז נכתוב "בלבד".

גלעד ארדן: הכוונה שמה שמעבירים לו זה מידע אודות תיקונים או טיפולים שעבר הרכב, בלבד.

גלעד ארדן: כל ביטוי שיש בו תמרור אזהרה שהוא המובן מאליו –

דנה נויפלד: זה תמרור אזהרה גם לחברות הביטוח שיש בידם הרבה מידע שהוא מזהה והוא אישי, ואתה לא רוצה שהוא יעביר, ואין שום סיבה שהוא יעביר - -

גלעד ארדן: אבל הן יודעות.

גלעד ארדן: אגב זה – שהם גם לא יעברו באור אדום.

גלעד ארדן: אבל זה לא קשור, אני לא מבקש מהם לעבור באור אדום ואני לא מבקש מהם לעבור על חוק הגנת הפרטיות.

גלעד ארדן: אני אומר: יש חוק ספציפי שנחקק ברגעים אלה, פה, שאומר שלהעביר מידע על תיקונים או טיפולים – זו חובה של המוסכים.

גלעד ארדן: וזה גובר על החובה הכללית של הגנת הפרטיות שהיא ידועה להם מחוקים אחרים.

גלעד ארדן: ככל שהיא קיימת.

רני נויבאור: אנחנו לא תופסים את זה כגובר.

רני נויבאור: חוק הגנת הפרטיות חל על מידע הנוגע לאדם.

רני נויבאור: אנחנו חושבים שמידע שנוגע לרכב הוא לא מידע שנוגע לאדם, אבל אני, מבחינתי, אומרת בצורה מפורשת שחוק הגנת הפרטיות חל לצד החוק הזה, והוא ממשיך לחול הלאה, וזה – מבלי לגרוע בהוראות, כי אנחנו לא תופסים מידע הנוגע לרכב כמידע - -

דוד טל: זו הבעיה - -

גלעד ארדן: כל החוקים חלים על ה - -

רני נויבאור: - - זה ברור, אבל הבנתי כרגע שאתה חושב שזה - -

דוד טל: אז אין לך קושי ובעיה עם זה.

רני נויבאור: כל עוד זה ברור שזה בסדר.

גלעד ארדן: לי לא ברור.

רני נויבאור: החוק הזה, מבחינתנו, לא גובר על חוק הגנת הפרטיות.

רני נויבאור: יש חוקים שהם חריג - -

דוד טל: אבל יש לך קושי עם החוק הזה?

רני נויבאור: לי אין קושי ובלבד שזה ברור שזה כך.

דנה נויפלד: אני לא מבינה מה הקושי להוסיף - -

גלעד ארדן: אני לא מבין מה הקושי לא להוסיף.

דנה נויפלד: כי יש בידי הגופים האלה, כמו חברות הביטוח, הרבה מידע שהוא אישי ופרטי.

גלעד ארדן: והיום מותר להם למסור אותו?

דנה נויפלד: לא, ממש לא.

גלעד ארדן: אז למה אני צריך לחזק את זה.

דנה נויפלד: כי בחובת העברת המידע אנחנו יוצרים פה - - חדשה, סעיף 2, כל מה שזה נועד להיות זה תמרור אזהרה, שייזהר מי שמעביר את המידע.

גלעד ארדן: חוקים הם לא תמרורי אזהרה.

גלעד ארדן: חוקים הם חוקים, ואם יש חוק היום שאוסר עליהם למסור את פרטי כרטיס האשראי, ואני, בחוק הזה, לא ביקשתי להתיר את זה – אז לא מותר.

גלעד ארדן: אבל למה אני צריך לחזור על זה, פה, בחוק?

גלעד ארדן: אני לא מצליח להבין.

קריאה: זה גם זהות של האדם האחר.

קריאה: הבעלים הקודם.

קריאות: - - -

גלעד ארדן: לא לכל המוסכים בא לשתף פעולה עם זה.

גלעד ארדן: תכך תשמעי מחברות הליסינג שלא בא להם כל כך לשתף פעולה עם העניין הזה – זה עולה להם הרבה כסף, זה אולי יפגע להם בהיקף המכירות או במחירים בהם נמכר הרכב המשומש, ואולי לא.

גלעד ארדן: לא כל חברות הליסינג, אני לא רוצה לעשות הכללה.

גלעד ארדן: כל תוספת שהיא מיותרת ומציבה תמרורי אזהרה שממילא אסורים בחוקים אחרים, תפתח עוד פעם פתח להגיד לאזרח – יש פה בעיה, זה עלול לחשוף, אני לא חושב שאני חייב לתת לך את זה.

גלעד ארדן: אני לא מבין.

גלעד ארדן: אם אני מבקש בחוק הזה לחייב אותם למסור את המידע על התיקון או הטיפול בלבד, שהרכב עבר, למה את צריכה לחזור ולומר פה שכל דבר אחר שהוא בגדר פגיעה בפרטיות – אסור להם למסור?

גלעד ארדן: אנחנו יודעים שאסור להם למסור, בגלל חוק הגנת הפרטיות.

גלעד ארדן: מה ההבהרה הזו מוסיפה?

רני נויבאור: אני אסביר לך.

רני נויבאור: אני לא אומרת שזה חייב לבוא בהכרח בנוסח שבהגדרה, אבל יש מקרים שהם חריגים לחוק הגנת הפרטיות ולא כתוב שם "...

רני נויבאור: על אף הוראות חוק הגנת הפרטיות מותר..." כתוב שמותר.

דוד טל: את יכולה לתת דוגמה אחת?

רנ י נויבאור: חוק נתוני אשראי, לדעתי, שזה החריג הכי גדול.

רנ י נויבאור: לא כתוב שם "אל אף הוראות חוק הגנת הפרטיות" ומביאים חוק אחר.

רנ י נויבאור: זה ברור שהמידע שיש בו מידע אישי והוא רלבנטי ואלה דברים מאד דיסקרטיים שאמורים להיות, והם יופצו.

קריאה: שם מהות החוק היא אחרת לגמרי.

קריאה: מהות החוק היא לתת את כל המידע.

רני נויבאור: אז פה, כדי שלא יהיה ספק, אני הייתי מציע אולי נוסח – דווקא בסעיף ה -- לומר : "מבלי לגרוע מהוראות כל דין" וזה ברור, וזו הכוונה.

רני נויבאור: הוויכוח שמתרחש בינינו לא כתוב בחוק.

רני נויבאור: מחר מישהו יקרא את החוק והוא לא יראה את הוויכוח שכאן, ויצטרך ללכת לדברי הכנסת.

רני נויבאור: אם חברי הכנסת סבורים שיש משהו בעמדה העקרונית שברור שזה לא גובר על חוק הגנת הפרטיות, אז צריך למצוא לזה איזה ביטוי.

רני נויבאור: אני חושבת שזה לא פוגע.

גלעד ארדן: לפי עמדתכם, למסור היום את הטיפולים בלבד – שהוחלף קרבורטור ברכב הזה לפני שקניתי אותו – זו היום פגיעה בפרטיות?

רני נויבאור: לא.

גלעד ארדן: זאת אומרת, החוק בכלל, בעיניכם, הוא מיותר בכלל.

קריאות: לא.

קריאה: במידה מסוימת, הוא לא צריך לבוא כחריג מבחינה חקיקתית כי ממילא היום אף מוסך, כנראה, לא יכול להתכסות באיצטלא שיש חוק שאוסר מסירת מידע.

גלעד ארדן: אבל את מודעת לזה שהתופעה הזו קיימת?

גלעד ארדן: אחרת – למה תמכה הממשלה בחוק?

רני נויבאור: לא.

רני נויבאור: הם טוענים את זה.

רני נויבאור: אז אין לנו קושי שזה ייאמר במפורש.

רני נויבאור: אבל עדיין, אני חושבת שאדוני מסכים שלא צריך להעביר פה מידע אישי ולכן - - -

גלעד ארדן: הדברים שאמרת עכשיו בדיוק מחזקים את ההתנגדות שלי.

גלעד ארדן: כי את אומרת בעצמך שגם היום זו לא פגיעה בפרטיות למסור לאדם שהוא היום הבעלים של הרכב שלפני שנתיים הוחלף בו קרבורטור במוסך.

גלעד ארדן: למרות זאת, בעלי המוסכים, כדי להתנער מכאב הראש הזה אומרים לאנשים שזו בעיה והם לא יכולים להוציא את זה.

גלעד ארדן: באנו לחוקק את זה כדי שיהיה ברור שיש להם חובה למסור את זה.

גלעד ארדן: אם את תכניסי עוד פעם אמירות בעניין הזה שכאילו יש פה בעיות – מה שאסור לך, אסור לך – חובתו כבעל מוסך לדעת - -

רני נויבאור: אדוני צודק, אבל בעצם, היום הדין אומר כך: אנחנו לא תופסים את חוק הגנת הפרטיות כאוסר אבל ברור שאין חובה על המוסכים להעביר את המידע הזה.

רני נויבאור: גם היום אתה יכול לבוא ולהציע להם כסף.

גלעד ארדן: אבל פה אני מעוניין לקבוע חובה.

קריאות: - - -

רני נויבאור: אז מרגע שאתה כותב את החובה, אז שיהיה ברור שזה מבלי לגרוע מהוראות כל דין.

רני נויבאור: היום אתה בא ומטיל עליהם חובה.

רני נויבאור: אתה אומר – יבוא אדם ויבקש, הם לא יכולים לטעון כלום.

רני נויבאור: ואז הם שואלים: מה היקף המידע שנצטרך להעביר?

רני נויבאור: אז היקף המידע זה קלקולים מכניים.

רני נויבאור: ולכן אני חושבת שחשוב להבהיר שזה - - לצד חוק הגנת הפרטיות, מבלי לפגוע בחוק הגנת הפרטיות.

ליהי דגן: אני דווקא מוטרדת מההערה של רונן לוי.

ליהי דגן: אם הוא חושש מזה שזה יהיה כתוב עכשיו, אז יכול להיות שהוא חושב שאם זה לא יהיה כתוב הוא יוכל למסור את המידע.

גלעד ארדן: יש לו מזה המון - -

ליהי דגן: אולי הוא לא רוצה להשקיע את המאמצים בלהוציא חלק מהמידע שהוא לא אמור להעביר?

ליהי דגן: אולי הוא רוצה להקל על עצמו ולהעביר מידע הרבה יותר שלם ולהוציא תדפיסים שלמים?

גלעד ארדן: אבל אז זו תהיה הפרה של החוק.

גלעד ארדן: גם אם אני - -

ליהי דגן: אבל אם זה לא כתוב אז אפשר לבוא ולטעון ולחשוב, ותהינה כל מיני פרשנויות.

ליהי דגן: ולכן, למען הסר ספק, נכון שזה יירשם.

ליהי דגן: בדיוק בשל הדברים האלה.

גלעד ארדן: זאת אומרת, שאם אני מוסר מידע שחלקו מותר וחלקו אסור – אז אני פטור מהחוק?

גלעד ארדן: – יפה.

גלעד ארדן: אז לא תהיה שום בעיה פרשנית עם זה.

גלעד ארדן: אז אנחנו נכניס – לא ספציפית על הגנת הפרטיות אבל את הנוסח שעורכת הדין נויבאור אמרה: "מבלי לפגוע בהוראות כל דין".

אבי גלנצר: כשאתם מגדירים משפטית: "שעיסוקו מכירת רכב משומש", הכוונה היא שעיסוקו היא גם מכירת רכב משומש, או – עיסוקו העיקרי הוא מכירת רכב משומש?

אבי גלנצר: כי ראיתי שכאן מחקו – "הן כעיסוק יחיד ובין כאחד מעיסוקיו".

ניר ימין: אנחנו חושבים שזה ברור שזה גם בין אם אתה עושה את זה כאחד מעיסוקך – כלומר, אם אתה עוסק גם בזה וגם בשעות אחרות דברים אחרים.

ניר ימין: אני חושב שהנוסח הזה תופס גם את זה - -

אבי גלנצר: אני מדגיש, כיוון שבישיבה הקודמת, כשהחליף אותך חבר הכנסת טל אני אמרתי ש – 95% מסוחרי הרכב שמתעסקים בסחר מכוניות ומוכרים מכוניות בצורה אנונימית, דרך מודעות בעיתונים, דרך מספרי טלפון שאי אפשר להגיע אליהם – הם סוחרים, בעצם, אבל עיסוקם הוא לא מסחר ברכב.

אבי גלנצר: הם לא רשומים בשום מקום.

אבי גלנצר: השאלה אם זה מכסה, ובעצם – חובה עליהם בסופו של דבר לפעול על פי החוק.

ניר ימין: אני חושב שכן, כי לא כתבנו פה – שעיסוקו העיקרי מכירת רכב - -

גלעד ארדן: אז בהתאם לגישתך וגישת משרד המשפטים אני מבקש להחזיר את הסיפה כדי שיהיה ברור שגם אם זה רק אחד מ - -

ניר ימין: הסיפה התווספה בין אם הוא עושה את זה כאדם יחיד ובין אם כתאגיד.

ניר ימין: היא לא התייחסה דווקא ל "חלק מעיסוקם..." - -

רני נויבאור: יש לנו הגדרה בחוק הגנת הצרכן, ואת זה חברתי ממשרד התמ"ת יותר מבינה ממני – שעוסק זה דרך עיסוק.

רני נויבאור: חשבנו שזה דווקא עלול - - וזה אומר: כל עוסק, בכל אופרציה שבו הוא עושה משהו דרך עיסוק.

רני נויבאור: ולכן לא חשבנו שזה דווקא עלול להכניס אי בהירות, שכאילו אתה אומר שיש כאן כמה אפשרויות.

רני נויבאור: הדבר הזה מבחינתנו הוא מוחלט: "עוסק" זה מישהו שעושה דבר דרך עיסוק, וזו ההגדרה הכי - -

גלעד ארדן: מה זה "דרך עיסוק"?

גלעד ארדן: רני נויבאור: זה אומר שאתה בעצם עושה את זה כעניין מסחרי, שאתה, לדוגמה - - היו"ר גלעד ארדן: מה המבחן, מבחני רשויות המס?

גלעד ארדן: רני נויבאור: מבחן מהותי – מה הבן אדם הזה עושה.

גלעד ארדן: אם הוא עושה עוד מיליון דברים אחרים, מבחינתי זה לא בסדר.

אמנון כהן: הוא יגיד – אני לא עוסק, הוא "מאעכר".

אמנון כהן: הוא מרוויח את הכסף והולך.

גלעד ארדן: וגם אין על זה דיווח לרשויות המס.

רני נויבאור: זה לא משנה אם הוא רשום, זה לא משנה כלום.

רני נויבאור: זה מבחן עובדתי אם מה שהוא עושה זה מוכר רכבים.

רני נויבאור: זהו.

רני נויבאור: זה, מבחינתנו, המקסימום שאפשר.

אמנון כהן: מכור רכב בשבוע.

אמנון כהן: הוא חי מזה.

אמנון כהן: מה?

רני נויבאור: מוכר רכב בשבוע – זה בסדר.

דנה נויפלד: כי זה מה שהוא עושה.

דנה נויפלד: הוא קונה ומוכר.

אמנון כהן: אבל איך אני יודע לגלות אותו?

אמנון כהן: איך יודעים שהאדם הזה מכר רכב, נתן אינפורמציה שגויה, בא לבעל הרכב – ואומר לו : אני אתן לך את מחיר המחירון.

אמנון כהן: ואז הוא מוסיף רמאויות,.

אמנון כהן: איך אני סוגר את האפשרות הזו?

אמנון כהן: איך אני תובע אותו?

אמנון כהן: איך אני יודע מיהו?

אמנון כהן: אני לא יכול למצוא אותו בכלל.

גלעד ארדן: החוק לא נותן פתרון איך למצוא אותו.

אמנון כהן: אני אומר – טופס זיהוי.

אמנון כהן: אם אני קונה ממישהו, שיהיה טופס שהוא חותם עליו, נותן את כל הפרטים שלו, אולי – עם תצלום של תעודת זהות.

אמנון כהן: משהו שיסגור את האפשרות שהאזרח הפשוט לא ייפול בפח.

אמנון כהן: היו"ר גלעד ארדן: העניין הוא שבעסקות של רכב משומש – זו גם יכולה להיות עסקת אקראי של הזדמנות חד פעמית שבה המוכר הוא לא באמת זה שהשתמש ברכב בעבר, אלא הוא זה שמכר אותו, בפועל.

אמנון כהן: ולצורך העניין, כדי ליצור את חובת הגילוי המוגברת שחבר הכנסת כהן רצה להחיל, צריך לחשוב אולי על הגדרה רחבה יותר מה זה נחשב "עוסק ברכב", במכירת רכב משומש.

אמנון כהן: זו הבעיה שבתחום הזה יש מיליון הנחיות על מי שמייבא רכב ומוכר רכב חדש, ויש אפס הנחיות על מי שיש לו מגרש לרכב משומש.

אמנון כהן: אנחנו נמצאים באיזשהו חלל שעכשיו אנחנו מתחילים קצת למלא אותו

אמנון כהן: מי שיש לו מגרש זה פחות בעיה, כי אני יודע ממי קניתי.

אורי דיגמי: - - כרגע להפריד אותנו מכל האחרים.

אורי דיגמי: אני חושב שהנושא הוא הכי גרוע במקרה של אמנון כהן.

אורי דיגמי: מי יהיה אחראי על הגילוי הנאות – זה שמכר, שנעלם, או שיחזרו למי שהרכב שלו והוא יהיה האחראי על הגילוי הנאות, ולא אשם ברמאות.

אורי דיגמי: צריך פשוט להוריד את זה, ויהיה בחוק שמי שקנה רכב לא מבעליו הרשום של הרכב ברישיון – חוק גילוי נאות לא יחול עליו.

אורי דיגמי: אז שאנשים לא יקנו מאחד שהרכב לא רשום על שמו.

אורי דיגמי: מה פתאום אנשים קונים אוטו ממי שהוא לא רשום על שמו?

אורי דיגמי: אצלי בעסק כל המכוניות רשומות על שמי.

גלעד ארדן: מה זה "החוק לא יחול עליו"?

גלעד ארדן: חובת הגילוי המוגבר צריכה להיות קיימת על מי שמוכר רכב שהרכב לא רשום על שמו.

גלעד ארדן: אני מוכר רכב שלא רשום על שמי – יש עלי חובת גילוי מוגבר.

גלעד ארדן: ואם אני לא נחשב כעוסק במבחנים של רשויות המס או על פי ההגדרה ואני מוכר רכב.

גלעד ארדן: אז תכתבו "לרבות מי שמוכר רכב שאיננו רשום על שמו ברישומי משרד הרישוי".

אורי דיגמי: ואז – על מי תהיה החובה, על זה שמכר, או על זה שזה רשום על שמו?

גלעד ארדן: זו בדיוק התופעה שאנו הולכים לטפל בה.

גלעד ארדן: קריאה: לא ברור לנו איך אתם רוצים להגדיר את העוסק – למשל, אם אב רוצה למכור את הרכב של ביתו, הוא יהיה "עוסק" לפי ההגדרה?

גלעד ארדן: לא, ממש לא.

גלעד ארדן: החוק לא מתכוון להפוך לעוסקים אנשים שהם אינם עוסקים.

גלעד ארדן: החוק רק רוצה להרחיב את חובת הגילוי.

גלעד ארדן: חבר הכנסת כהן ביקש להחיל חובת גילוי על אלה שמוכרים רכבים כדי להרוויח מזה כסף, לא כדי לשדרג לרכב אחר, כדי להרוויח כסף ממכירת הרכב.

גלעד ארדן: כיוון שהתחום הזה הוא מאד בעייתי, לקבוע מי זה בדיוק עוסק ברכב כזה, וכיוון שמה שמאפיין את אלה שעושים את זה כדי להרוויח כסף שפעמים רבות הרכב שהם מוכרים לא רשום על שמם.

גלעד ארדן: הם עושים את זה כמתווכחים.

גלעד ארדן: מתווכחים של מגרש, מתווכחים של אדם פרטי – זה לא משנה.

גלעד ארדן: אז אנחנו מדברים על החלת חובת גילוי מוגברת לגבי או מי שעושה את זה כעוסק או מי שמוכר לך רכב והרכב בכלל לא רשום על שמו, שעליו חלה חובת גילוי מוגברת.

גלעד ארדן: חובת הגילוי המוגברת, כפי שגברתי ודאי זוכרת, מדברת על כך שהוא יצטרף למלא טופס שבו הוא יכתוב שלמיטב ידיעתו – זה כל הדברים שהוא יודע על הרכב הזה.

גלעד ארדן: ובלי שהוא ימלא את זה, העסקה תהיה ניתנת לביטול.

ניר ימין: - -אם אנחנו קובעים שכל מי שמוכר רכב שאינו בבעלותו אנחנו עלולים לתפוס אנשים שאנחנו לא רוצים לתפוס.

גלעד ארדן: מה זה "לתפוס"?

גלעד ארדן: אנחנו מדברים על חובת גילוי מוגברת.

ניר ימין: לא.

ניר ימין: להכניס בהגדרה אנשים שאנחנו לא רוצים להכניס אותם בהגדרה, כמו חבר שמוכר את הרכב של חברו, אב שמוכר את הרכב של בתו וכן הלאה.

ניר ימין: שמוכרים רכב שלא רשום בבעלותם – הם ייכנסו בגדר העוסק הזה, שיהיו חייבים בחובת הגילוי.

גלעד ארדן: אם אתה רוצה להיות פטור מחובת הגילוי המוגברת, תקרא לו בעת מועד המכירה, ושהוא יוכל לענות על שאלות.

גלעד ארדן: אבל אם אתה רוצה לתת למישהו למכור רכב, ורכב זה דבר שיש לו אלמנטים בטיחותיים, ואדם שמוכר את הרכב הוא לא האדם שהשתמש בו, וזה גם לא רשום על שמו- אז האדם שמוכר יצטרך גם לחתום על כמה הצהרות.

גלעד ארדן: בסך הכל מבקשים את האמת.

גלעד ארדן: אתם מציגים פה כאילו איזו דרישה מה מבקשים – בסך הכל חבר הכנסת כהן ביקש שתגיד כל מה שאתה יודע על הרכב הזה.

דוד טל: אבל יש בעיה –שאותו אדם שני, שמוכר רכב של חבר, היות ורשום "למיטב ידיעתו" באמת ובתמים יכול להיות שלמיטב ידיעתו הרכב לא עבר תאונה, והוא ימלא על פי הכרתו, ידיעתו והבנתו.

גלעד ארדן: אם אני נתתי לחבר שלי למכור לי את רכבי, הסתרתי ממנו את העובדה שהרכב עבר תאונה, והוא הלך וחתם לקונה - הרי בעצם אם לא נעשה את זה, אתם מאפשרים לכל אדם להתחמק מחובת הגילוי על ידי מסירת הרכב לחבר שלו כדי למכור אותו.

גלעד ארדן: בדיוק זה מה - -

קריאות: - - -

אורי דיגמי: לפי דעתי – צריך לתת את זה ברשומות, שחוק גילוי נאות לא תופס במידה וקנית אוטו לא מבעליו הרשום של הרכב.

אורי דיגמי: מכרת את האוטו של הבת שלך?

אורי דיגמי: אין שום בעיה.

אורי דיגמי: שהבת תחתום על החוזה שהיא מכרה את האוטו.

אורי דיגמי: קנית מסוחר?

אורי דיגמי: שהאוטו יהיה על שמו.

גלעד ארדן: אני לא רוצה לחייב כל בעלים.

גלעד ארדן: ואם הבעלים נסע לחו"ל?

אורי דיגמי: שישלח יפוי כוח נוטוריוני, כמו שאני הולך בשבילו לפעול בכל משרד ממשלתי.

אורי דיגמי: אם אני בא למשרד הרישוי לבקש רישיון לאוטו –יש יפוי כוח נוטוריוני שאפשר לשלוח מכל שגרירות.

אורי דיגמי: כמו שעושים במכירת דירה.

אורי דיגמי: אין מצב כזה.

אורי דיגמי: פה, במדינה, 95% מהסוחרים לא משלמים מס הכנסה, אין להם תו סוחר, אין להם ביטוחים, אין להם כלום.

אורי דיגמי: המכוניות לא על שמם.

אורי דיגמי: הכל פה מתנהל בצורה שלומפרית.

אורי דיגמי: הם באים למכונים – אמר את זה גלנצר, הוא רואה אותם במכונים כל יום.

אורי דיגמי: קנית רכב לא מבעליו הרשום של הרכב?

אורי דיגמי: קנית חתול בשק.

אורי דיגמי: ברגע שאנשים יידעו את זה, שהחוק לא מגן עליהם, יבקשו – תעביר בעלות על שמך ואז אקנה ממך את הרכב.

אמנון כהן: לא צריך.

אמנון כהן: מה הוא מפסיק עוד יד בשביל המכירה?

אורי דיגמי: לא.

אורי דיגמי: למה?

אורי דיגמי: תו סוחר, אנחנו לא מפסידים יד.

אורי דיגמי: יש חוקים, קיבלנו רשיונות, אנחנו משלמים על זה מסים.

אורי דיגמי: יש לנו אגרות, יש לנו שלטים במבחן שזה עולה לנו עשרות אלפי שקלים בחודש.

גלעד ארדן: אני רוצה להסביר עוד פעם – החוק הוא מאד פשוט: על אדם שמוכר רכב חדש יש הרבה חובות מכוח החוק.

גלעד ארדן: לדוגמה – אם אדם יעביר רכב חדש ולא יגלה שהרכב הזה נפגע בזמן ההובלה, תהיה לו בעיה קשה מאד מול מי שקנה את הרכב, גם מבחינת החוק והחובות הקיימות עליו.

גלעד ארדן: תקן אותי אם אני טועה.

גלעד ארדן: לעומת זאת, בשוק הרכב המשומש, וכולנו יודעים את זה - הרבה מאד אתה קונה רכב לאו דווקא מהאדם שהשתמש בו, או לאו דווקא מהאדם שרשום כבעלים שלו.

גלעד ארדן: כל מה שביקש חבר הכנסת כהן לוודא זה שהמידע שאתה מקבל מאותו אדם יהיה מידע מלא ושלם ולא אחר כך יסתתר אותו אדם תחת הטענה שהוא לא ידע מזה שהרכב עבר תאונות.

גלעד ארדן: אז אנחנו רוצים ליצור גם ב- linkage בין זה שנתתי לו למכור עבורי את הרכב, שבעל הרכב שמוסר יידע שאחר כך, גם אם הוא יטעה גם את זה שמוכר עבורו, וגם זה שמקבל ממנו את הרכב למכירה, ידרוש לדעת את כל המידע הזה, ולא יסתתר תחת זה שכאילו נותק הקשר עכשיו עם בעלי הרכב.

גלעד ארדן: אז הוא אומר:

גלעד ארדן: ברגע שאתה מוכר לא באמצעותך ישירות, אלא באמצעות אדם אחר, תהיה חובה מוגברת לגבי הגילוי הנאות:

גלעד ארדן: אתה תצטרך למלא טופס ולכתוב את כל הפגיעות שהיו ברכב ואתה יודע עליהן, וכל הבעלים הקודמים שאתה יודע עליהם.

גלעד ארדן: אני לא כל כך מבין ממה אתם חוששים כל כך.

קריאה: זה לא חשש.

אמנון כהן: תמצא מינוח כזה שזה יפתור את הבעיה הזו.

גלעד ארדן: אני עוד לא מבין מה הבעיה כל כך.

אביב שקדי: בשוק הרכב קיימים הרבה מאד אנשים, לא סוחרים מורשים.

אביב שקדי: יש גם מאעכרים שקונים מקליינטים ומוכרים את הרכבים שלהם.

אביב שקדי: הרי העיסוק המשני - - מה שיהיה צריך להוסיף פה: "עיסוקו העיקרי או המשני".

אביב שקדי: אם הוא מוכר אחד בחודש זה עיסוק משני.

גלעד ארדן: אין הגדרה מה זה "עיסוק משני".

גלעד ארדן: אולי זה תחביב שלו?

גלעד ארדן: אין הגדרה בחוק.

גלעד ארדן: ואם הבת סיפרה לאבא שלה שהרכב עבר תאונה, והאבא שמכר עבורה את הרכב לא סיפר את זה.

גלעד ארדן: אז האבא בסדר?

גלעד ארדן: רק הבת עכשיו לא בסדר?

גלעד ארדן: אני שואל שאלה – כיום, על פי החוק, האבא בסדר?

אביב שקדי: - - -

גלעד ארדן: הנחת החוק של חבר הכנסת כהן היתה שכאשר אדם ממלא באופן מסודר – לא כל מי שקונה רכב כל כך מבין בכל השאלות שצריך לשאול.

גלעד ארדן: יש חובה, ייזהר הקונה – זה נכון.

גלעד ארדן: במקרה הזה, חבר הכנסת כהן רוצה לעזור לקונה לעזור לעצמו והוא מבטיח את זה על ידי שהוא יוצר סטנדרט מכירה גבוה יותר.

גלעד ארדן: לא גבוה כמו במקרקעין, אבל גבוה יותר, שמחייב מסמך שבו המוכר, שהוא מוכר את זה כעסק שלו, שמוכר רכב שהוא לא הרכב שבבעלותו או שלא רשום על שמו, יצטרך להתייחס כחובה, בכתב, לדברים שהוא יודע על הרכב הזה.

גלעד ארדן: ולא יגידו אחר כך – שכחתי, לא שאלו אותי.

גלעד ארדן: זה הסטנדרט שאם אתה רוצה למכור רכב באמצעות מישהו אחר – תעמוד בו מבחינת החוק.

גלעד ארדן: זו מטרת החוק.

אורי דיגמי: חוזה אחיד?

קריאות: - - -

אמנון כהן: חוזה אחיד, כן.

גלעד ארדן: זה לא חוזה אחיד כי זה המינימום של הפרטים שצריכים להיכלל.

גלעד ארדן: מעבר לזה הם יכולים - -

נמרוד הגלילי: האם על פי ההצעה החדשה זה יחול רק על עוסק וזה לא יחול על אנשים פרטיים, צרכנים פרטיים שמוכרים רק את - -

גלעד ארדן: על פי הנוסח שמונח כרגע על שולחנכם זה יחול רק על עוסקים.

גלעד ארדן: על פי ההצעה שלי, ונראה לי שחבר הכנסת המציע מסכים אתה, זה יחול גם על אזרח פרטי שמוכר רכב שהוא לא רשום על שמו.

קריאות: - - -

גלעד ארדן: אני רוצה לחזור עוד פעם על ההסבר – אם אדם מרמה את חברו ומסתיר ממנו תאונה שהרכב עבר, גם בלי הצעות החוק – הוא רמאי, וניתן להעמיד אותו לדין ולתבוע אותו, גם תביעה אזרחית וגם בתביעה פלילית.

גלעד ארדן: לשם כך לא צריך את החוק.

גלעד ארדן: כיוון שבתחום מכירת הרכב המשומש מדובר על מאות אלפי עסקאות בשנה, מדובר גם על אנשים שלפעמים קשה להגדיר אותם כעוסקים בנושא הזה דרך קבע, וכדי להגביר את הזהירות של הרוכשים – דיברתם קודם על תמרור אזהרה?

גלעד ארדן: אנחנו מציבים תמרור אזהרה בפני רוכשי הרכב ואומרים: כשאתה קונה רכב מאדם, בין אם עיסוקו למכור רכבים ובין אם זה אדם שמוכר לך עכשיו רכב שזה לא הרכב בהכרח שהוא ישתמש בו, כי זה רכב שרשום על שם מישהו אחר, אז כתנאי לקיומה של העסקה צריך להתקיים ביניכם גם מסמך שהמוכר יצטרך להתייחס בכתב לכמה פרמטרים ולכתוב אותם בכתב.

גלעד ארדן: זה יחסוך הרבה מאד עבודה לבתי המשפט בעתיד, כי כאשר לפעמים, ואנחנו יודעים הרבה מאד שלפעמים אדם נראה לך אמין ואתה סומך עליו, ולא תמיד אתה עושה את החוזה בכתב, כאשר אתה רוכש רכב, אנחנו נחייב פה מסמך בכתב, ואחר כך זה יחסוך הרבה שאלות, כי אם פתאום הקונה יגלה שהרכב הזה כן עבר פעם תאונה, אבל המוכר של הרכב אמר לו שלמיטב ידיעתו ניתן יהיה להוכיח שבקלות אפשר היה להבין שהרכב הזה עבר תאונה, אז זה יחסוך הרבה מאד עבודה בבתי המשפט וגם יצמצם את ההטעיות במהלך תהליך המכירה, שמי שמוכר רכב כדי להרוויח כסף.

גלעד ארדן: זאת המטרה של החוק.

גלעד ארדן: וגם תהיה כאן התרעה כלפי מי שמוכר את הרכב, שהוא עצמו יהיה חשוף לקנס במידה והוא יכתוב שם דברים שהם לא נכונים.

גלעד ארדן: לא נכונים בהתאם לידיעתו.

נמרוד הגלילי: אם כך, אם אני מבין נכון – אחריות של חברות שמנהלות ציי רכב תחול אך ורק כלפי הרוכש הישיר ולא תחול כלפי רוכשים עתידיים של הרכב.

ניר ימין: זה שני דברים שונים.

גלעד ארדן: אתה צודק.

גלעד ארדן: במקרה הזה- אם חברת ליסינג מסוימת נתנה למגרש מסוים למכור את כל הרכבים שלה, אז קודם כל – אם היא הסתירה ממנו מידע, ודאי שגם היא עוברת עבירה.

גלעד ארדן: אבל הוא, כאשר הוא ימכור רכבים, הוא יצטרך למלא לפחות את הפרטים האלו ולחתום עליהם.

גלעד ארדן: אם הוא יחתום שלמיטב ידיעתו לא היו לרכב שום פגיעות, אבל אנחנו יודעים שהוא באופן קבוע מוכר את הרכבים של "אלבר" ויש לו גישה מאד פשוטה אל היסטוריית הטיפולים של הרכבים, והוא היה יכול בקלות לראות שהרכב דווקא כן עבר תאונות, אז תהיה לו מאד בעיה לחתום על הנושא הזה.

גלעד ארדן: הוא לא יוכל לעצום את עיניו בנושא הזה.

דנה נויפלד: אני חושבת שהבנתי את אדוני אבל אני רוצה להסביר מה אנחנו עושים פה, עכשיו.

דנה נויפלד: עד עכשיו, ההצעה של אדוני היתה לתקן את חוק הגנת הצרכן במובן זה שזה יחול רק על עוסק.

דנה נויפלד: כרגע אני מבינה שזה יחול על כל אדם.

גלעד ארדן: זה לא יחול על כל אדם.

דנה נויפלד: אם זה היה בגדר עוסק – אז על עוסק מטילים חובות מיוחדים בגלל הנחיתות האינפורמטיבית שיש לקונה , והפער בכוחות בין העוסק לבין הקונה.

דנה נויפלד: עכשיו אתה מבקש לבוא ולהרחיב.

דנה נויפלד: לא רק לעוסק, אלא גם למצבים אחרים – לדוגמה: אדם שמוכר רכב שלא בבעלותו, בשביל אחר.

גלעד ארדן: ולמה, לדעתך הוא עושה את זה?

גלעד ארדן: הוא לא עוסק, והוא רוצה להרוויח נקודתית, רק בעסקה הזו.

גלעד ארדן: אז זה בסדר שהוא יעבוד עליו?

דנה נויפלד: הבנתי שאתה מנסה להתגבר, אתה הולך עוד צעד – ואומר – גם אנסה להתגבר על הבעיה שהוא מעביר את אקט המכירה למישהו נוסף.

דנה נויפלד: ואז אני שואלת: אם אני מעבירה את זה לאבי, שימכור, אז נחיל עליו את החובה המוגברת, אבל אם אני מוכרת את זה בעצמי, לא חלה עלי חובת גילוי מוגברת?

גלעד ארדן: חלה עלי החובה כמו שהיתה עד היום חלה עליך.

אמנון כהן: זה קיים כבר בחוק.

אמנון כהן: אם אני מוכר רכב פרטי שלי לאדם פרטי - גיליתי?

אמנון כהן: הכל גיליתי.

אמנון כהן: אם הסתרתי מידע מסוים, שזה מאד משמעותי לגובה המחיר, ובדיעבד הוא מגלה את זה.

אמנון כהן: אנחנו לא יודעים מי זה המתווך.

אמנון כהן: לא החתמנו אותו.

אמנון כהן: הוא ביצע את העסקה והלך.

אמנון כהן: עכשיו אני לא אדע את מי לתבוע.

גלעד ארדן: במקרה שקניתי ישירות מבעל הרכב והוא הסתיר את הפגיעה שהיתה, אני אצטרך להוכיח בבית המשפט שהוא הסתיר ממני והוא ידע שהיתה פגיעה.

גלעד ארדן: אבל אם הוא מכר לי רכב שהוא לא בבעלותו, או שהוא לא רשום על שמו, והוא הסתיר ממני את הפגיעה ולא מילא את המסמך בכתב, אני אוכל לבטל את המכירה רק על בסיס זה.

חנה טירי: אנחנו מציעים להגדיר עוסק ברכב כהגדרתו בחוק הגנת הצרכן, אלה באמת מי שעושים את זה כדרך עיסוק, וכן – "מי שמוכר רכב שאינו בבעלותו, לצורך עשיית רווח".

חנה טירי: אנחנו מוסיפים גם את הסיפה כדי שבאמת לא ייכנסו להגדרה אותם הורים שמוכרים את הרכב לצורך ילדם.

חנה טירי: פה אנחנו אומרים – גם מי שעושה את זה כדרך עיסוק, וגם מי שמוכר נכס שאינו בבעלותו, לצורך עשיית רווח.

חנה טירי: לדעתי, לדעתנו, זה מגלם גם את ההצעה שאדוני רוצה.

גלעד ארדן: זה ממש לא.

גלעד ארדן: ואם הוא הפסיד בעסקה.

גלעד ארדן: הסוחר עשה עסקה גרועה והוא נתקע עם רכב?

גלעד ארדן: מה איכפת לכם שאם אני מוכר את הרכב – לבן שלי או לבן דוד שלי, אבל הרכב לא רשום על שמי ולא היה בבעלותי, אני אצטרך גם לכתוב בכתב מה אני יודע על הרכב הזה, כדי שיידע הקונה להיזהר מזה שאני לא הייתי בעלים ואני לא יודע לגמרי את זה, ואני צריך למלא את כל הפרמטרים.

גלעד ארדן: מה הבעיה?

גלעד ארדן: כל כך איכפת לכם שהוא ימלא מסמך?

גלעד ארדן: על מי משרדי הממשלה רוצים להגן פה?

חנה טירי: אנחנו לא רוצים להטיל חובות מוגברים על אנשים פרטיים.

גלעד ארדן: למה?

גלעד ארדן: למה לא?

גלעד ארדן: למה אתם לא רוצים להגן על מי שקונה רכב ממי שמוכר לו רכב שיקר שהוא לא השתמש בו?

גלעד ארדן: למה אתם לא רוצים להגן עליו?

גלעד ארדן: למה אתם רוצים להגן על המוכר דווקא?

גלעד ארדן: תסבירי לי.

רני נויבאור: יש כאן בעיות שלאנשים יש כשלון אינפורמטיבי, זה העוסקים.

רני נויבאור: שמנו בצד.

רני נויבאור: יש לנו בעיה עם אנשים שקרנים שבאופן פתולוגי פועלים שלא כפי שצריך לעבוד.

רני נויבאור: הם לא בסדר, הם רמאים.

רני נויבאור: אנחנו גם אותם מכניסים.

רני נויבאור: ואז אדוני אומר – וזה שאני מוכרת את רכבה של בתי, זה, כשלעצמו, גורם לי חובת גילוי מוגברת.

גלעד ארדן: כן, כי לא השתמשת ברכב הזה בעצמך, אז איך את יכולה למסור מידע לאדם שקונה ממך?

רני נויבאור: אנחנו לא חושבים מהותית שצריך להטיל על אנשים פרטיים מעבר למה שכתוב בסעיף 14 ו – 15 לחוק החוזים, שזה חובות הגילוי הכלליות, גם אם זה רכב שלו.

רני נויבאור: זה לא הופך אותו אוטומטית ללא בסדר.

רני נויבאור: הוא נותן את הפרטים כמו שהוא היה צריך.

רני נויבאור: חלים עליו דיני החוזים ודיני הנזיקין הכלליים, וזה בסדר.

רני נויבאור: אדוני יגיע בסופו של דבר לסופה של ההצעה וגם יגיד מה עונשו של אותו אדם שעשה את זה, ואני, כמשרד המשפטים, קשה לי לומר שאני - -לעבירה פלילית על אנשים שמוכרים את הרכבים של החברים שלהם ובכלל לא יודעים שאדוני חוקק חוק - -

גלעד ארדן: אתם הצעתם את זה.

רני נויבאור: מבחינתי זה לא ראוי.

גלעד ארדן: אני מסכים אתך שזה לא ראוי .

גלעד ארדן: לדעתי – הסנקציה היתה צריכה להיות היכולת לבטל את העסקה, ולא סנקציה פלילית על אותו אדם.

גלעד ארדן: סנקציה פלילית צריכה באמת להיות על עוסק - -

רני נויבאור: זה כבר קיים היום מכוח הדין הכללי – היכולת לבטל את העסקה, אם יש הטעייה במשהו מהותי אז אפשר לבטל את העסקה.

רני נויבאור: זה סעיפים 14 ו – 15 לחוק החוזים.

גלעד ארדן: האם גברתי מבינה שזה קשה מאד להוכיח שאדם שלא השתמש ברכב ידע דברים מסוימים, כדי להוכיח הטעיה?

רני נויבאור: אבל אדוני אומר בעצם שהתוצאה שהוא מבקש להגיע אליה שאותו אב שמוכר את הרכב של בתו שהיא בחו"ל – הוא לא עשה את זה ב - - ומחר יבוא אותו אדם ויאמר שלא אמרו לו פרט שהוא חשוב שזה פרט חשוב.

רני נויבאור: נניח – הוא אמר שמספר הבעלים הקודמים היה שלושה, אבל לא נתן את זה בכתובים.

רני נויבאור: מחר יבוא אותו קונה ויבקש לבטל את העסקה כי לא כתבו לו בנייר שלושה אנשים.

רני נויבאור: אז אני חושבת שזה לא ראוי, פשוט לא ראוי.

גלעד ארדן: אבל למה לחייב עוסק בזה?

גלעד ארדן: למה עליו צריך להטיל לברר את זה?

דנה נויפלד: בתור עוסק יש לו אחריות מוגברת.

דנה נויפלד: יש לו פער בידע, פער כוחות - -

גלעד ארדן: יש לו פער יותר גדול בידע מהאב ובתו.

גלעד ארדן: לאב קל לברר עם בתו מה היה עם הרכב.

חנה טירי: כעוסק זו אחריות שאתה לוקח על עצמך שאם אתה מוכר רכבים כדרך עיסוק, זו האחריות שלך להשיג את המידע ולהעביר אותו הלאה.

חנה טירי: את האחריות הזו אני לא בטוחה שאני רוצה להטיל בצורה של חוזה - -

גלעד ארדן: האם גברתי מודעת לכך שחוץ ממגרשים שהם ברורים לעין, הרבה מאד מהעוסקים - אין לך שום דרך להוכיח שהם עוסקים, והאזרח הסביר גם לא יוכל להוכיח שהם עוסקים?

גלעד ארדן: הוא לא ייקח חברת חקירות וינהל עליהם מעקב.

גלעד ארדן: האם אתם מודעים לזה?

גלעד ארדן: אתם מכירים את התחום הזה?

גלעד ארדן: יש פה מישהו שמכיר את התחום הזה, שבדק אותו לקראת הישיבה?

חנה טירי: - - את השוואה של חוק הגנת הצרכן.

גלעד ארדן: אבל מי יצליח להוכיח בהגדרה שלכם שהוא נכנס לתוכה?

גלעד ארדן: הם לא מדווחים לרשויות המס.

גלעד ארדן: אין מס הכנסה על הפער שהם הרוויחו בין המכירה לבין הקניה.

גלעד ארדן: איך בדיוק אזרח רגיל שרומה על ידי אדם כזה יוכל להוכיח שהיתה חובת גילוי מוגברת ולמלא את החוזה הזה?

גלעד ארדן: אני לא יודע מי האדם הזה.

גלעד ארדן: בא אדם לאישה תמימה בת 65.

גלעד ארדן: היא התקשרה בעקבות מודעה בעיתון.

גלעד ארדן: בא אליה אדם לבוש בחליפה ועניבה – אמר שהוא מוכר את זה לדוד שלו.

רני נויבאור: אנחנו מציעים שנהפוך את הנטל:

רני נויבאור: נכתוב הוראה מפורשת שאומרת שחזקה שאדם הוא עוסק בגדר החוק הזה וחלים עליו החובות, אלא אם כן הוא יצליח להוכיח אחרת.

רני נויבאור: אין לנו קושי עם זה.

רני נויבאור: אז הוא בא לבית המשפט, הנטל הוא עליו להוכיח שהוא לא עוסק ושהבת שלו היא אכן הבת שלו.

גלעד ארדן: זה מרחיב אפילו הרבה יותר ממה שאני הצעתי.

גלעד ארדן: את מוכנה לקרוא לי את ההגדרה שאת מבקשת לכתוב?

חנה טירי: "העוסק ברכב – כהגדרתו בחוק הגנת הצרכן וכן מי שמוכר רכב שאינו בבעלותו" ואז נאמר – חזקה על מי שמוכר רכב שלא בבעלותו, שהוא עוסק.

אבי גלנצר: מניסיון שלנו של עשרות שנים – לרוב אותם סוחרים מבקשים להתחמק מהזהות שלהם.

אבי גלנצר: אם הם ימלאו טופס עם פרטים – אף אחד לא יגיע אליהם.

אבי גלנצר: אנחנו ניכוונו בעניין הזה.

גלעד ארדן: אם הקונה לא מבקש לראות תעודה מזהה – אם אדם קונה רכב ממישהו ולא רוצה אפילו לראות תעודה מזהה, זה כבר באמת על אחריותו, עם כל הכבוד.

ניר ימין: אחר כך נשב על ההגדרה.

גלעד ארדן: העיקרון ברור.

אמנון כהן: לא הבנתי את הנקודה – אם זה מכסה את מה שביקשתי.

גלעד ארדן: מכסה.

גלעד ארדן: אתה סומך עלי?

אמנון כהן: כן.

ניר ימין: (קורא את סעיף 2)

שמואל מלכיס: ומכל מבטח שביטח את הרכב בביטוח מקיף כנגד נזקי רכוש - -אחרת יטרידו את חברות הביטוח גם במקרים שהרכב מבוטח, למשל, בביטוח חובה, ואין שם שום ידע - - כל מבטח שביטח את הרכב בביטוח מקיף - -

ליהי דגן: לא ברור לי למה צריך לעשות את זה.

גלעד ארדן: מה זאת אומרת "לא בהכרח".

שמואל מלכיס: לא בהכרח אתה יודע את כל פרטי הנזק שנגרם.

גלעד ארדן: אבל מה שאתה יודע אתה יכול להעביר.

שמואל מלכיס: יודעים שהיתה תאונה.

גלעד ארדן: בסדר.

גלעד ארדן: אם אתם יודעים – אז בסדר.

גלעד ארדן: ממילא לא נצביע היום אני רואה.

גלעד ארדן: אז אנחנו יכולים לקבל עמדה עד לדיון הבא למה יש להחריג את ביטוח החובה בעניין הזה.

גלעד ארדן: לי זה לא ברור כל כך, האמת.

גלעד ארדן: אני מבקש התייחסות של משרדי הממשלה לעניין גביית התשלום בעד המידעץ

רונן לוי: השאלה שלנו היא למה הוא לא יכול לקבל מידע לפני שהוא רכש.

גלעד ארדן: אתה מציע להרחיב את האפשרות לקבל מידע גם למי שמתעניין ברכב.

גלעד ארדן: אומרת עורכת הדין ליהי דגן – שייקח יפוי כוח מהמוכר הפוטנציאלי ויקבל את זה.

גלעד ארדן: זו שאלה טובה.

דנה נויפלד: גם אדוני לא הבהיר למה כוונתנו.

דנה נויפלד: לא ברור חד משמעית שזה לא אמור לחול על טרם קניה.

גלעד ארדן: אני רוצה לסיים כאן

גלעד ארדן: את הדיון אבל אני מבקש לדיון הבא – התייחסות של משרדי הממשלה לגבי השאלה האם יש לגבות תשלום או לא, ואם כן – איך נוודא שבתנאים כאלה התשלום לא יסכל את כל כוונת החוק.

לאה ורון: בינתיים אף אחד מהסעיפים לא אושר.

גלעד ארדן: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.