ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 472, 2008-01-28 12:30

דוד טל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

דוד טל: אנחנו בסעיף (ג)(1)?

אתי בנדלר: על סעיף (ג)(1) צריך להצביע ואז נעבור לסעיף (ג)(2).

אתי בנדלר: ברשותך, אסביר לנוכחים על מה מדובר כדי לרענן את הזיכרון.

אתי בנדלר: הצעת החוק של חברת הכנסת אורית נוקד דנה בעסקאות לתקופות קצובות, וקובעת את העיקרון שנכון שנכרת הסכם, לאו דווקא בכתב, לעסקה לתקופה קצובה הרי שתום התקופה הקצובה פג תוקפו של החוזה, והוא לא ימשך ללא הסכמה מודעת של הצרכן.

אתי בנדלר: לצורך הענין הוגדרו 3 סוגים של עסקאות לתקופה קצובה.

אתי בנדלר: הסוג הראשון זה ההסכם הקלאסי, שבו נחתם חוזה לתקופה של 6,12 חודשים בלבד.

אתי בנדלר: יש שני סוגים נוספים כאשר בסוג האחד ניתנת הטבה לתקופה קצובה.

אתי בנדלר: דהיינו, אומרים ללקוח אתה תשלם במשך 6,12 חודשים, לא משנה כמה, מחיר מופחת או שתקבל הטבה אחרת.

אתי בנדלר: ובתום התקופה, נפסקת ההטבה או ההוזלה והמחיר קופץ לעתים בשיעור מאוד משמעותי.

אתי בנדלר: הסוג השלישי של עסקה לתקופה קצובה הוא כאשר מדובר בשתי עסקאות, שיש תלות במחירים של עסקה אחת שמותנים או מושפעים מהמחירים בעסקה האחרת.

אתי בנדלר: דוגמה קלאסית היא הטלפוניה הניידת - -

דוד טל: או הנייחת.

אתי בנדלר: לא, בדרך כלל זה בניידת.

אתי בנדלר: יכול להיות שגם בנייחת אבל אני לא מכירה את זה שם.

אתי בנדלר: רוכשים מכשיר ומשלמים עבורו ב-36 תשלומים, והמחיר עבור זמן אוויר בעסקה המושפעת, השנייה, אומרת שהמחיר עבור זמן אוויר יושפע או יהיה נמוך יותר כל העוד משלמים עבור המכשיר.

אתי בנדלר: בשלושת המקרים האלה, בהתאם להצעת החוק של חברת הכנסת נוקד, נאמר:

אתי בנדלר: בתום התקופה הקצובה אין הימשכות של העסקה, היא מסתיימת אלא אם הצרכן אומר שהוא מעונין להמשיך בה באופן מפורש.

אתי בנדלר: לכלל הזה נקבעו בהצעת החוק שני חריגים.

אתי בנדלר: חריג אחד מתייחס לעסקאות המנויות בתוספת השלישית, שלגבי אחת מהן כבר היתה הצבעה, והיא עסקה שמנויה באותה תוספת.

אתי בנדלר: מה שהוחלט בינתיים זה שירותי טלפוניה בסיסיים, הן טלפוניה נייחת והן ניידת.

אתי בנדלר: הסוג השני של העסקאות, ולכאן הגענו אדוני היו"ר, ומכאן צריכים להמשיך את הדיון.

אתי בנדלר: סוג שני שעדין בתוספת השלישית זה עסקאות שהמחיר שלהם באלו הכי נקבע על ידי הממשלה או על ידי רשות ממשלתית.

אתי בנדלר: הסוג הנוסף של החריגים, שאליהם הגענו עכשיו, אלה עסקאות שבעת ההתקשרות הראשונית, המחיר לאחר תום תקופת המבצע נקבע באופן מפורש ומפורט בהסכם.

אתי בנדלר: זאת אומרת, אומרים שתקבל הנחה של 10 שקלים במשך תקופה מסוימת, ואחר כך תשלם 200 שקלים צמוד למדד.

אתי בנדלר: הסכום נקבע במפורש באותה התקשרות.

אתי בנדלר: תנאי שני להחרגת העסקה בהתאם להצעת החוק הוא שניתנת לצרכן בתקופת ההודעה, דהיינו, בין 30 ל-60 ימים לפני תום התקופה הקצובה הודעה שאומרת:

אתי בנדלר: תדע שתקופת ההטבה או ההוזלה מסתיימת בתאריך שינקב באותה הודעה, שעליה הוסכם מלכתחילה.

אתי בנדלר: עד לכאן הגענו.

אתי בנדלר: את החריג השני, מטבע הדברים, הרבה מאוד גופים ניסו להרחיב אותו ולהפוך את החריג לכלל.

דוד טל: עד שזה מעקר ומסרס את הצעת החוק עצמה.

דוד טל: אני כרגע על תקן של מ"מ יו"ר הוועדה, ואם תשמע דעתי, אני חושב שנכון, חברת הכנסת נוקד, שנתקדם עם הצעת החוק ולאחר מכן, בין קריאה ראשונה ושנייה, ניכנס לבעיות של החריגים כמו בזק, עיתונים, אינטרנט, נייח, נייד וכולי.

דוד טל: אני חושב שזה יהיה נכון מבחינת היעילות להתקדמות החוק.

דוד טל: אם גברתי תסכים וחברי הכנסת יתמכו בה, נוכל להתקדם.

דוד טל: אני מסייג את זה בהחלטתו של היו"ר הקבוע, שכנראה יכנס בכל רגע.

דוד טל: לא נחטוף הצבעה כרגע ונמשיך בקריאת הצעת החוק ונצביע על הסעיפים השונים.

אורית נוקד: אני מקבלת את ההצעה והייתי מעוניינת שנגמור לקרוא את כל הצעת החוק, ואחר כך יתקיים הדיון.

יצחק וקנין: תקבלי אם יהיו לנו הסתייגויות מסוימות לנושאים מסוימים?

דוד טל: כל הצעת חוק מהווה בסיס לפשרות.

דוד טל: הבית הזה כל כולו פשרות.

דוד טל: אם חברת הכנסת נוקד תרצה לקדם את הצעת החוק, היא תצטרך להתפשר גם כאן וגם שם, אבל זה נתון להחלטתו של היו"ר ולהחלטתה של חברת הכנסת המציעה.

דוד טל: אשר על כן, אני מציע שנתקדם עם הצעת החוק הזאת עד אשר יגיע יו"ר הוועדה ויחליט איך לנהוג בשאר הסעיפים.

אתי בנדלר: אנחנו נמצאים בסעיף (ג)(2), ואני אקרא את הרישא של סעיף קטן (ג): "הוראת סעיף קטן (ב)(1)..." סעיף קטן (ב)(1) הוא הסעיף שקובע שההתמשכות בין הצדדים תמשך לאחר סיום העסקה או ההתחייבות לא יהיה תוקף ויראו כאילו הוא נקבע בחוזה שהתבטל בתום אותה תקופה.

אתי בנדלר: הכלל הזה לא יחול ואני עוברת לפסקה (2) של סעיף 1(ג) על עסקה כאמור בפסקאות (2) או (3), שבהגדרה היא עסקה לתקופה קצובה.

אתי בנדלר: אני מזכירה לכם שבה יש הטבה לתקופה מוגבלת או שאלה שתי עסקאות שהמחיר של אחת מושפע מהמחיר של השנייה, "אם סכומי התשלומים שיחולו לאחר מועד סיום העסקה או ההתחייבות, ננקבו, באופן ברור ומפורט, במסמך בכתב שנמסר לצרכן בעת ההתקשרות בין העוסק לצרכן, לרבות בדרך של הצמדת סכומים שננקבו בחוזה למדד, כהגדרתו בסעיף 31(3), אם נקבע במסמך כאמור, ובנוסף ניתנה לצרכן, במהלך תקופת ההודעה, הודעה בהתאם להוראות סעיף קטן (א)." דהיינו, כפי שהסברתי, שני תנאים מצטברים חייבים להיות כדי להיות מוחרגים מהכלל שאין הארכה אוטומטית של הסכם בתום תקופה קצובה.

אתי בנדלר: התנאי האחד הוא שבחוזה ההתקשרות המקורי אמרו בפירוש מה יהיה המחיר שהצרכן ישלם בתום התקופה הקצובה, והתנאי השני הוא שלקראת תום אותה תקופה קצובה, הצרכן מקבל הודעה שהתקופה הקצובה מסתיימת.

דוד טל: תודה גברתי.

דוד טל: עד כאן, הערות או השגות למי מהיושבים כאן?

יצחק וקנין: הבנתי שאתה לא רוצה שנעשה את זה עכשיו.

דוד טל: אבל אם יש הערות, איך נתקדם?

דוד טל: אני לא רוצה לאשר את זה סתם.

דוד טל: חבר הכנסת וקנין ולאחריו, חבר הכנסת כהן.

יצחק וקנין: לסעיף הספציפי, על אף האמור לעיל, אני רוצה שיהיה כתוב: יהיה פטור עוסק מחובת משלוח הודעה לצרכן ביחס לעסקה לתקופה קצובה שאינה עולה על 6 חודשים, אם ניתנה מראש לצרכן אפשרות לסיים את העסקה בכל עת שלאחר תום תקופת ההטבה וללא תשלום נוסף מצידו של הצרכן בשל סיום העסקה כאמור.

אתי בנדלר: אני מציעה שנציגי משרד המשפטים ישיבו.

אתי בנדלר: הנושא נדון בעבר והם התנגדו.

יעקב כהן: הייתי רוצה להוסיף: אני חושב שלא הגיוני שאחד עשה עסקה אם היה מבצע לחודש ימים, בהמשך למה שאמר וקנין.

יעקב כהן: לא יכול להיות שאחד עשה מבצע, הוא אתמול חתם ואחרי שבוע נשלח לו מכתב שזה עומד להסתיים.

יעקב כהן: הוא לא יודע שהוא חתם לחודש ימים?

יעקב כהן: צריך להיות דבר הגיוני בזה.

דוד טל: אז מה הגיוני לפי דעתך?

יעקב כהן: לכמה חודשים.

דוד טל: אבל אם יש כזה מבצע, רק בן חודש ימים, מתי אדוני רוצה שנודיע לצרכן?

דוד טל: אחרי שבועיים שלושה או שלא נודיע לו בכלל כי סביר להניח שהאדם הסביר יזכור את זה.

יעקב כהן: חבר הכנסת וקנין אמר שיהיה ל-5 או 6 חודשים.

יעקב כהן: לא יכול להיות שעסקה מוגבלת לחודש חודשים, ואחרי שבועיים צריך לשלוח לו הודעה.

יעקב כהן: מה מטרת החוק?

יעקב כהן: אם אחרי תקופה הוא שכח ו"עבדו" עליו.

יעקב כהן: אבל ברגע שהוא חתם לחודש חודשיים הוא יודע מזה, מה אני צריך לשלוח לו מכתב?

אתי בנדלר: אני חושבת שיש כאן טעות.

אתי בנדלר: כיוון שתקופת ההודעה היא בין 30 ל-60 ימים לפני תום תקופת המבצע, ההצעה הזאת מתייחסת רק למקרה שהעסקה היא לתקופה של לפחות 3 חודשים.

אתי בנדלר: מתחת לזה אין חובת הודעה כי חובת ההודעה היא ההתקשרות.

דובר: זה לא מופיע בהגדרה.

אתי בנדלר: אין צורך.

דוד טל: יש עוד מי שרוצה להתייחס מבין המוזמנים?

איילת כהן: בסעיף קטן (2) מדובר על הצורך להודיע במסמך בכתב שנמסר לצרכן בעת ההתקשרות בין העוסק לצרכן.

איילת כהן: אני חושבת שלא היתה כוונה לזה, אבל מה שיוצא הוא שזה מחריג לחלוטין עסקאות מרחוק, שהכתב נשלח אחר כך.

איילת כהן: זה חלק ניכר מעסקאות שנעשות והן לגיטימיות.

איילת כהן: הביטוי בעת ההתקשרות בין העוסק לצרכן מאוד מגביל את זה.

דוד טל: גברתי יכולה לתת דוגמה?

איילת כהן: כן.

איילת כהן: למשל יש עסקה טלפונית שבה מעניינים את המנוי או שהוא התקשר לגבי מבצע חדש שמתרחש, מבצע לחצי שנה, ומסבירים לו את כל פרטי המבצע כמו שצריך, לפי חוק הגנת הצרכן.

איילת כהן: נותנים לו את כל פרטי העסקה טלפונית בעל-פה, לרבות המחיר שיהיה אחרי העסקה ושולחים לו את הכתב - -

יצחק קמחי: זה לא לפי חוק הגנת הצרכן.

איילת כהן: - - ושולחים לו את המסמך הכתוב מספר ימים אחר כך.

איילת כהן: זה עלול לא ליפול בניסוח שנמצא וחבל.

דוד טל: תכף נשמע את כוונתה של המחוקקת אבל נאמר פה על ידי מר קמחי שזה לא על פי חוק הגנת הצרכן.

יצחק קמחי: על פי הוראות חוק הגנת הצרכן, אבל הן אומרות שבנוסף לכל ההסברים שהצרכן קיבל בטלפון, הוא צריך לקבל מסמך בכתב שמפרט את כל הדברים.

איילת כהן: נכון, זה מה שאני אומרת, אבל הוא נשלח אחר כך.

חנה טירי: העובדה שבעסקת מכר מרחוק העוסק מחויב לתת מסמך לגבי הפרטים זה לא סותר את ההוראה כאן, בפסקה 2.

חנה טירי: אם העוסק ירצה להיכנס לתוך פסקה 2, הוא יצטרך לתת את הגילוי מראש.

איילת כהן: ברור.

איילת כהן: אף אחד לא מתכוון לתת את הגילוי מראש.

איילת כהן: השאלה אם הביטוי "בעת ההתקשרות" יתפוס גם מסמך שנשלח אחר כך.

חנה טירי: לא.

דוד טל: תודה.

יעל כהן: אני מהמועצה הישראלית לצרכנות.

יעל כהן: אם אני לא טועה, טופס הגילוי שעל פי חוק הגנת הצרכן במכר מרחוק, צריך למסור אותו עד למועד מתן השירות ולא לאחר מכן ולא בדיעבד, כפי שגברת כהן אומרת.

יעל כהן: הדבר לא מייתר את היידוע בעסקה לתקופה קצובה.

איילת כהן: אף לא אחד מבקש לייתר את ההודעה.

איילת כהן: יש פה ביטוי שטכנית יכול להחריג כל מיני עסקאות יומיומיות שמתבצעות, משום שכתוב שצריך למסור את המסמך בכתב בעת ההתקשרות.

זאב ליאונד: אני מדבר בשם העיתונים והמו"לים.

זאב ליאונד: אני חושב שיש הסכמה של היועמ"ש של הוועדה שבעצם אנחנו מדברים מבחינת ההגדרה לפי כפי שהחוק מנוסח היום, שתקופה של בין 60 ל-90 יום ממילא הכלל הזה לא תופס.

אתי בנדלר: עד 60 יום.

יצחק וקנין: לכן הלכתי להגדרה של ה-6 חודשים.

זאב ליאונד: אני חושב שכדאי שזה יופיע ויהיה ברור.

זאב ליאונד: הכי ברור לעשות את זה בסעיף ההגדרות.

זאב ליאונד: בסעיף ההגדרה של "עסקה קצובה" צריך לכתוב: עסקה קצובה לתקופה קצרה.

זאב ליאונד: זה לא חל על עסקאות קצרות - -

דוד טל: הנה היו"ר הגיע...

גלעד ארדן: תודה אדוני.

זאב ליאונד: לכן אני חושב שעסקאות לתקופה קצרת טווח, שתקבע הוועדה הנכבדה אם זה יהיה 6 חודשים לפי הצעתנו או תקופה קצרה יותר או ארוכה יותר, הענין הזה צריך להיות כלול בהגדרה של עסקה קצובה לתקופה קצרה, שלגביה ממילא החוק לא חל.

זאב ליאונד: ואז זה ייתר את כל הסרבול בהמשך של כל היוצאים מן הכלל.

זאב ליאונד: אם נכניס את הענין של התקופה כבר בהגדרת העסקה הקצובה, נוכל לחסוך את היוצאים מן הכלל לכל אורך החוק.

אתי בנדלר: אני רוצה להבהיר.

אתי בנדלר: אני לא מתייחסת כרגע לשאלה אם צריך להחיל את זה או לא על עסקאות ל-3 חודשים אלא לומר שמה שאני אמרתי זה לא זהה למה שאת האמרת.

אתי בנדלר: דיינו, אם אנחנו מדברים על ההחרגה של סוגים מסוימים של עסקאות לתקופות קצובות, אמרתי שהתנאי של מתן ההודעה, ככל שמדובר בעסקה של חודשיים, לא חל כי ממילא ניתנת הודעה, אבל זה לא התנאי היחיד שצריך להיות.

אתי בנדלר: צריך להיות גם למשל הסכום ששולם בתום אותה תקופה באופן מפורש.

אתי בנדלר: לכן, אתה מציע כל עסקה לתקופה קצובה למשל של 3 חודשים, ולא משנה אם הוועדה תחליט 6,3,10 חודשים.

אתי בנדלר: אתה מציע להחריג אותם אוטומטית מהחוק וזה לא נובע, זאת אומרת, אתה תחריג אותם במקרה כזה בין אם הצרכן יודע איזה מחיר הוא ישלם לאחר מכן ובין אם לא, ומה שאתה מציע זה הרבה יותר רחב מאשר הדברים שאני אמרתי.

זאב ליאונד: בהצעת החוק המקורית זה מה שהיה.

זאב ליאונד: הצעת החוק המקורית דיברה על 6 חודשים.

אתי בנדלר: אני מסכימה אתך, להזכיר לחברי הכנסת שלא נכחו פה, שהצעת החוק הוגשה על ידי חברת הכנסת אורית נוקד בכנסת ה-16, וחבר הכנסת שאול יהלום.

אתי בנדלר: היא פורסמה לקריאה ראשונה ולא ניתן היה להחיל עליה רציפות בשל העובדה ששאול יהלום לא נבחר לכנסת ה-17 ואילו חברת הכנסת אורית נוקד מונתה לסגנית שר ולכן שמה נמחק מהצעת החוק ופרוצדוראלית היה צריך להגיש את הצעת החוק הזאת שוב.

אתי בנדלר: ודאי שהדיונים של הכנסת ה-16 אינם מחייבים את הכנסת ה-17 אבל מכל מקום, היה שלב שבו חברי הכנסת הסכימו להגביל את תחולת הצעת החוק רק לתקופה קצובה של למעלה מ-6 חודשים.

אתי בנדלר: הכנסת הזאת דנה בהצעה הזאת שוב והחליטה לא לקבל את ה-6 חודשים.

אתי בנדלר: הכנסת רשאית להחליט אחרת - -

גלעד ארדן: בלי שום תנאי נוסף?

גלעד ארדן: כלומר, כל עסקה שהיא פחות מ-6 חודשים?

אתי בנדלר: זה היה אז בהגדרה.

דוד טל: בתחילת הדרך אני צריך לדעת כמה אני משלם.

יצחק וקנין: אני יודע בדיוק מה שווי העסקה בתחילתה וגם בסיומה.

אתי בנדלר: זאת אומרת, אתה מציע שהתנאי הזה יחול בתנאי שהצרכן יודע מראש, בחוזה שנמסר לו, בדיוק איזה סכום הוא ישלם בתום התקופה הקצובה, והיא אינה עולה על 6 חודשים.

אתי בנדלר: תנאי נוסף, שהוא יוכל להשתחרר מהעסקה בקלות בהודעה טלפונית ללא קנס ואז, אם מתקיימים שלושת התנאים האלה העוסק יהיה פטור מלהודיע לצרכן שהתקופה הקצובה עומדת להסתיים.

דוד טל: לא הגעתם להסכמה עם משרד המשפטים?

ינון אנגל: אני חושב שמה שנאמר כאן פחות או יותר עונה על מה שקורה בעיתונות הכתובה.

ינון אנגל: אני מרשה לעצמי לדבר בשם כל העיתונים כי בעצם הייחודיות של העיתונות היא שאתה יכול לבטל מנוי בכל שלב שהוא, אתה מטלפן ומבטל את המנוי.

ינון אנגל: לא צריך לנתק לך את הממיר והחיבור לטלוויזיה.

ינון אנגל: זה נעשה בהודעה טלפונית ואנחנו לא קונסים אותך - -

דוד טל: מנתקים לי את הקשר לעולם החיצון.

דוד טל: אתה יודע מה זה בלי עיתון בבוקר?

ינון אנגל: אני רוצה להגיד לאדוני שיש אלטרנטיבות לעיתונים.

ינון אנגל: אחת הבעיות שלנו שיש טכנולוגיית אלקטרוניקה חדשה.

ינון אנגל: אני חושב שלא צריך להטיף ציונות ולהגיד מה חשיבות העיתונים למרקם החברתי והדמוקרטי במדינה הזאת, ואם לא נקבל אפשרות לנהל את העסקים שלנו, ואני לא רוצה להתבכיין פה, חלק יודעים את המצב של העיתונים בלי לפרט.

ינון אנגל: אם לא נקבל את האפשרות לתפעל את העיתונים ואת מערך המנויים שלנו בצורה שלא תהרוג אותנו, לא תהיה עיתונות איכותית במדינת ישראל וכולנו נהיה חינמונים.

אבישי ברוורמן: ינון תסלח לי, אל תמשוך אותו בלשון.

אבישי ברוורמן: יש בעיה לגבי האיכות של העיתונים גם היום.

ינון אנגל: הא בהא טליה.

ינון אנגל: לכן, אני מוכרח להגיד שמה שאמרה גברת בנדלר כרגע זה דבר שאנחנו, כעיתונים, נוכל לחיות אתו.

ינון אנגל: דהיינו, אם תקבע עסקה קצובה ל-6 חודשים - -

גלעד ארדן: היא תמצתה את מה שאמר חבר הכנסת וקנין.

ינון אנגל: מותר לי להגיד שהלוואי וכל עם ישראל יתנהג ככה.

ינון אנגל: אם כל העוסקים במדינת ישראל יהיו במצב שאתה יכול להתנתק בטלפון, אתה לא כבול ואתה יודע מראש כמה תשלם בגמר ה-6 חודשים, לא מפתיעים אותך, הסכום קבוע ולא משתנה לפי צריכה, לא כמו סלולארי שמשתנה כל חודש, אני חושב שהעיתונים זה לא מה שרצינו, אבל בישיבות הקודמות היו לחצים מצד חברי הכנסת שנגיע לפשרה.

ינון אנגל: גיבשנו פה הצעת פשרה שאני חושב שהלוואי שכל העוסקים במדינת ישראל יתנהגו כמו העיתונים בענין הזה.

ינון אנגל: אין קנסות, אתה יכול להשתחרר מתי שאתה רוצה, אתה לא צריך לחכות לטכנאי שיבוא הביתה לשחרר אותך, יודע מראש כמה תשלם ל-6 חודשים וזה המינימום.

אורית נוקד: אני שומעת מלמולים שיש קנסות.

אורית נוקד: ..

ינון אנגל: אין קנסות בביטול מנוי.

ינון אנגל: יושב פה גם מר שוקן ואני מרשה לעצמי להגיד שזה פחות או יותר בכל העיתונים.

ינון אנגל: יש נקודה אחת שאני חייב לציין: לפעמים, כדי לקנות מינוי ל-6 חודשים אנחנו נותנים לו הטבה שיכולה להיות מנוי או כרטיס לתיאטרון.

ינון אנגל: לא יכול להיות מצב שאחרי חודש הוא אומר שהוא הולך הביתה ומשאיר את הכרטיס אצלו.

ינון אנגל: זו בעיניי צרכנות בלתי תקינה.

גלעד ארדן: על זה לא תחול הצעת החוק כי היא מדברת על מעבר לתקופה הקצובה שבה הוא מקבל את ההטבות.

גלעד ארדן: אתם מדברים על קנס במהלך התקופה.

גלעד ארדן: אז אם הוועדה תתכנס להסכמה הזאת, כדאי יהיה להוסיף תנאי נוסף שבלבד שאין לו קנס, גם אם זה מוצג כהחזר תשלום על סבסוד שהוא קיבל, כי הם יכולים לעקוף את זה ולהגיד: נתנו לו הטבה ששווה כך וכך מאות שקלים, וגם אם הוא מבטל לא בחצי שנה של המחיר מבצע אלא בחצי השני, הוא צריך להחזיר לנו את מה שסבסדנו לו בחצי השנה הראשונה.

גלעד ארדן: לכן, צריך להיות ברור שהביטול לא כרוך בשום תשלום נוסף, כאשר הוא מעבר לתקופת המחיר השונה, שבו לא השתנה המחיר.

אבישי ברוורמן: כמובן שכולנו, חברי הכנסת, תלויים מאוד בעיתונים כי מי שנחשף יותר, יש לו סיכוי להגיע לצמרת ולכן, יש פה סיכון מוסרי, כי שכשאדם מדבר יש לו גם אינטרסים.

אבישי ברוורמן: את האמת, אני חושב שעל פני זמן יש בעיה עם איכות העיתונים בגלל הצורך שלהם לפרסם ולהיות "צהוב", ועם כל הדברים האלה, אני מסתכל לגופו של ענין, ואני עדין מעדיף שעם כל הבעייתיות של העיתונים מבחינת האיכות טוב שיהיו לנו עיתונים מאשר נשמע את הכל יוצא ממקום אחד בירושלים.

אבישי ברוורמן: לכן, כששמעתי את הנימוקים לגבי העיתונים, אולי היו גם דברים אחרים, אני רואה שהם הגיוניים לחלוטין בלי שום קשר לרמת העיתונים ואיכות העיתונים.

אבישי ברוורמן: אני חושב ומצטרף למפלגות שיש לי סימפטיה גדולה אליהן, ליהדות התורה ולש"ס, ואני מסכים עם שני חברי הכנסת יצחק וקנין ויעקב כהן, שבמקרה הזה, בלי שום מחמאות גדולות לעיתונות ישראל, 6 חודשים הוא פחות מהריון מוחלט של 9 חודשים.

אבישי ברוורמן: ב-3 חודשים אי אפשר לבצע את הפעולה, ולכן אני תומך ב-6 חודשים.

ירון לוינסון: החוק הזה נדון 3,4 שנים, בצורה זו או אחרת אנחנו מריצים אותו, וכל פעם מסיבות אחרות הוא מתעכב ונכנס לתרדמת ושוב מתעורר וכולי.

ירון לוינסון: בדיונים הקודמים הגענו לסיכומים ופה שוב מעלים את כל הדברים מחדש.

ירון לוינסון: פתח חבר הכנסת טל ואמר: בואו תתקדמו, החוק הזה סופר צרכני, אחד החוקים הצרכניים הכי חשובים שהיו בישראל בשנים האחרונות.

ירון לוינסון: כל יום אנחנו נתקלים בעשרות תלונות בדיוק על הנושאים האלה ויש הרבה חברות, בלי להזכיר את השם, זו מכת מדינה.

ירון לוינסון: לכן, חשוב מאוד ואני לא מדבר על האיזונים שחייבים לעשות ואני לא יכול להטיף לחברי כנסת מה לעשות, אבל בואו נתקדם ונריץ את החוק קדימה כי כפי שחבר הכנסת טל אמר שלפרטים ולתקופות אפשר להיכנס אחר כך, אבל חייבים לתת לזה תנופה כי זה עלול שוב להיעצר.

גלעד ארדן: תודה.

אורית נוקד: אני רוצה לשמוע את עמדת משרד המשפטים ואת העמדה של היועצת המשפטית של הוועדה לענין כל הסייגים שמוצעים כאן.

אורית נוקד: אחד שהדברים שאני לא רוצה שיקרו זה שהחוק יעוקר מתוכן כתוצאה מהשינויים וההליכה לקראת.

אורית נוקד: אני מאוד רוצה ללכת לקראת, למרות שגם אני חושבת שיש כאן בעיה כי מדובר בעיתונות, אבל יכול להיות שאולי צריך לשקול ולמצוא את הדרך שיקראו לילד בשמו נקודתית ולא לעשות הכללה כזאת שיכולה להכניס תחת דל"ת אמות של החוק הזה עוד חברות נוספות שאנחנו לא מעוניינים בהן.

גלעד ארדן: עורכת הדין טירי, בבקשה.

אורית נוקד: בכל מקרה, הייתי מבקשת שנגמור להקריא את החוק ואחר כך אבקש עוד משהו.

גלעד ארדן: בעזרת השם היום נגמור להקריא ולהצביע להכנה לקריאה ראשונה.

חנה טירי: להצעת החוק הזאת יש שני עקרונות מאוד חשובים.

חנה טירי: האחד זה ההסכמה הפוזיטיבית והשני זה חובת מתן הודעה לצרכן על מועד סיום העסקה.

חנה טירי: שני העקרונות חשובים.

חנה טירי: כל סטייה מהעקרונות האלה במקומות שזה לא נכון לעשות עלול לעקר את הצעת החוק הזאת מתוכן.

יצחק וקנין: לגבי העיתונים ספציפית.

חנה טירי: אני לא מדברת באופן ספציפי על העיתונות.

חנה טירי: אני מדברת על יצירת חריג כללי שבא להכניס בתוכו חריג לאחד מהעקרונות החשובים.

חנה טירי: מה שדיברתם עליו עכשיו זה הנושא של חובת הודעה.

חנה טירי: מבחינתנו זה דבר מאוד חשוב להודיע לצרכן על מועד סיום העסקה.

חנה טירי: זה מגביר את התחרות ומונע כבילות של הצרכן.

חנה טירי: ברגע שהצרכן יודע מתי מועד העסקה מסתיים, יש לו אפשרות לבדוק מקורות אחרים, אם יש אפשרות לקבל את השירות הזה מעוסק אחר, זה לשפר את השירות, לשפר את המחיר ואני לא צריכה להכביר במלים לגבי הענין הזה.

חנה טירי: לכן, באופן כללי, אנחנו מתנגדים ליצירת ניסוח של הסעיף באופן כזה שעלולים להיכנס לשם כל מיני גורמים שאולי לא היינו צריכים להכניס ולא היינו רוצים לתת פטור מחובת הודעה.

אתי בנדלר: לדוגמה חדר כושר.

יצחק וקנין: אנחנו רוצים ספציפית לגבי העיתונות.

גלעד ארדן: השאלה היא ספציפית: האם אתם מתנגדים לקציבת תקופה ספציפית, שאם העסקה קצרה ממנה העוסק פטור מחובת הודעה.

חנה טירי: אנחנו מתנגדים לזה כי אנחנו חוששים שרוב המבצעים היום הם לתקופות שקצרות מ-6 חודשים, ואנחנו חוששים שבסופו של דבר כולם יכנסו לחריג הזה.

חנה טירי: אז מה עשינו בהצעת החוק?

חנה טירי: בסוף יוצא שהצעת החוק הזאת היא לא הכלל אלא החריג.

חנה טירי: אז או שתקראו לילד בשמו ואל תכניסו המון דברים כי זה משתמע מהדברים.

חנה טירי: אני לא רוצה שדרך הניסוח אנחנו נהפוך את ההצעה לחריג.

אתי בנדלר: בהקשר הזה אני חייבת תשובה לחברת הכנסת נוקד.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אני רוצה לקדם את החוק ואני חושש שלא נצליח, למרות רצונך הטוב, לסיים אותו היום על אף שחשוב לסיים אותו.

דב חנין: אני גם כן הייתי מעוניין בחוק שיגן על הצרכנים באופן מרבי.

דב חנין: אני ער לבעיה המיוחדת של העיתונות, אני מציע שלא נעשה בגלל הבעיה המיוחדת הזאת החרגה שתפרוץ את החוק לחלוטין.

דב חנין: לכן, אדוני היושב ראש, אני מציע גם נוכח עמדות חברי הוועדה, שנקבע בחוק החרגה של העיתונות.

דב חנין: ההחרגה הזאת, ניתנת לה הצדקה משתי בחינות: בחינה אחת היא בחינת מצבה של העיתונות, שהוא אכן שיקול חשוב, והשנייה, נוגעת לאופי השונה של התקשרות עם עיתון לעומת דברים אחרים.

דב חנין: לפחות לגבי עיתון הצרכן לא יכול להגיד שהוא לא ידע שהוא ממשיך להיות בענין הזה.

דב חנין: הוא מקבל את העיתון ומן הסתם הוא יודע שהוא חלק מההתקשרות.

גלעד ארדן: הוא ממשיך לדבר בפלאפון, הוא ממשיך לגלוש באינטרנט וכולי.

דב חנין: לא, להבדיל מהדוגמה של מועדון הכושר, שהיא דוגמה מצוינת, שאתה בהחלט יכול לשכוח שאי פעם התקשרת עם מועדון הכושר כי בדרך כלל אתה הולך למועדון הכושר פעם אחת עם הרבה רצון טוב, ואחר כך זה נשכח.

דב חנין: לכן, אדוני היושב ראש, אני חושב שההחרגה צריכה להיות מאוד מדויקת ודווקנית.

דב חנין: היא צריכה להתייחס לא לסיטואציה כללית, שתאפשר לנו פתיחה לעוד גורמים אלא לסיטואציה ספציפית של התקשרות עם עיתונים, עם התנאים הנוספים שעליהם דובר כאן.

דב חנין: אני חושב שאם הדבר הזה יוסכם, אפשר יהיה להתקדם עם החוק הלאה ואני מקווה שזה מה שנעשה.

רוני נויבאור: משרד המשפטים, עמדתו כעמדת משרד התמ"ת בענין הזה מאחר שאנחנו סבורים ש-6 חודשים, ואנחנו משחזרים את הדיונים שהיו, זה מועד כזה שרוב המבצעים במשק יהיו קצרים ממנו ולכן, ממילא אנחנו לא יוצרים איזה שהיא נפקות.

רוני נויבאור: הנחת המוצא שלנו, וגם התיקון הזה חל על מקום שיש לאותו הישג גישה לחשבון הבנק, וזו נקומת המוצא שלנו.

רוני נויבאור: הגישה הקלה מאוד לחשבון הבנק של אנשים היא זו שמפחידה אותנו ומבחינתו, יש חשיבות מאוד גדולה במתן ההודעה ואנחנו לא מזלזלים, אנחנו חושבים שמתן הודעה זה דבר מאוד חשוב כי הרי בשורה התחתונה, אותה פסקה 2 רלוונטית רק למתן ההודעה מאחר שהעסקה ממשיכה, המסמך כבר ניתן, היה בו את כל הגילוי, העסקה לא מפסיקה, נגמרה תקופת המבצע והעסקה ממשיכה, אבל צריך להודיע שעכשיו המחיר שיגבה ממך הוא במקום 10 שקלים 50 שקלים, וכדאי שתדע שמחשבון הבנק שלך נגבים החל מהחודש הבא 50 שקלים.

דוד טל: אבל הם מתחייבים לומר זאת בתחילה.

דוד טל: כלומר, היום אתה משלם 10 שקלים לתקופת המבצע.

דוד טל: בתום המבצע, 3,4,5 חודשים, תשלם 100 שקלים.

רוני נויבאור: אבל נקודת המוצא שלנו היא התחכום המאוד גדול של העוסקים, ואני חושבת שזה ראוי להערכה שהם מאוד מתוחכמים ומקצועיים בתחום אומנותם אבל הנחת המוצא שלנו שרוב הצרכנים, ואלה האנשים שאנחנו מגנים עליהם כאן, הם לא אנשים שמודעים ושמסוגלים ואפילו אני, ברוב חסדיי, כמה שאני חושבת שאני צרכנית מתוחכמת, אני עדין לא יודעת בדיוק מתי זה מתחיל, ואני יודעת לנהל את חשבון הבנק שלי במובן הזה שפתאום אני רואה 50 שקלים שיורדים, אז אני אומרת: אה, נכון, נגמר המבצע והתחילה תקופה.

רוני נויבאור: אני חושבת שנכון שהיה שכשעוסקים באים לגבות יורת כסף מחשבון הבנק שלי, שיודיעו את זה.

אבישי ברוורמן: לגבי ההחרגה אני אומר שוב, הנושא של העיתונות הוא בעייתי.

אבישי ברוורמן: אתם מתנגדים להחרגה - -

גלעד ארדן: תסבירו שאתם מתנגדים להחרגה.

גלעד ארדן: תגידו את מילת הקודש: ההחרגה לעיתונים.

גלעד ארדן: ההחרגה שהוצעה כאן היא לענין העיתונים.

גלעד ארדן: אתם מתנגדים לה?

רוני נויבאור: אנחנו נגיד בצורה הכי פשוטה.

רוני נויבאור: בעיקרון, אנחנו חושבים שלא צריכה להיות החרגה לעיתונות כי עם כל הצער, אנחנו לא רואים את הצרכנים כאלה שצריכים לשאת, ואנחנו רואים עיקרון צרכני מדרגה ראשונה, שהצרכנים ידעו כמה גובים מחשבון הבנק שלהם.

רוני נויבאור: אנחנו לא רואים הצדקה לתת לעיתונים על אף שזה מקל עליהם, ואני מבינה שזה מקל עליהם.

רוני נויבאור: עם זאת, אנחנו יכולים להניח שאם הוועדה תחליט שזה מה שהיא רוצה, היינו מעדיפים לראות החרגה ספציפית לעיתונות, שזה לא מה שאנחנו מבקשים.

גלעד ארדן: מה זאת אומרת החרגה ספציפית?

רוני נויבאור: במובן זה שאם העיתונות היא זו שלדעת הוועדה זקוקה להגנה, אז לפחות זה מה שיאמר ולא נאמר איזה חריג כללי, שגם עוסקים נוספים יכנסו אליו.

יצחק וקנין: לא, רק לעיתונים.

גלעד ארדן: האם גברתי מציעה שבמקום לקבוע כללים נגיד במפורש שמדובר על תחום העיתונות היומית?

רוני נויבאור: אם התחום הזה הוא בתחום הרלוונטי שבו הוועדה חושבת שזה הדבר הנכון ויש לו הצדקה - -

דוד טל: לקרוא לילד בשמו בהצעת החוק?

קריאות: כן.

גלעד ארדן: אני אסביר למה הם אומרים את זה: הרי כל מהות הצעת החוק היא כזאת שלא נגרום לזה שמחר כל המבצעים במשק יהפכו להיות קצרים מ-6 חודשים כדי לא להיכנס לתחולת החוק.

רוני נויבאור: אם תכתבו פה 6 חודשים, רוב העוסקים תנוח דעתם.

אתי בנדלר: הייתי רוצה להסביר את היתרונות והחסרונות של החרגה מפורשת של העיתונות, ואני מבינה שמדובר בעיתונות יומית.

אתי בנדלר: העיתונים, אני מניחה, הצליחו לשכנע את חברי הכנסת שמתן הודעה על סיום תקופת מבצע.

אתי בנדלר: ..

אתי בנדלר: אולי נתחיל לפני כן, מה המטרה של מתן הודעה על סיום תקופת מבצע?

אתי בנדלר: מדוע ראוי לצרכנים שיקבלו את ההודעה הזאת ומדוע העוסקים מתנגדים לכך?

אתי בנדלר: כי כשצרכן מקבל הודעה שתקופת מבצע מסתיימת ושהוא עכשיו בעצם אמור לשלם סכום יותר גדול על כל סוגי ההתקשרויות והאפשרויות, כל אחד מכיר את ההתקשרויות שלו באין ספור נושאים, באותו שלב הוא יעשה "שופינג" בין עוסקים שונים וינסה להשיג את התנאים לסוג הזה של ההתקשרות, אם הוא בכלל מעונין להמשיך בה, ולהשיג את התנאים הטובים ביותר עבורו.

אתי בנדלר: כמובן שעוסק רוצה למנוע את זה, הוא רוצה שהצרכן יהיה קשור אליו בכל אחד מהתחומים ולא יעשה "שופינג" בין עוסקים אחרים, ואולי יעבור לעוסק אחר שמספק אותו סוג של טובין או שירותים.

אתי בנדלר: לכן, יש התנגדות כל כך משמעותית מצד עוסקים בעצם הצורך במתן הודעה ולא לתסכל את הצרכן.

אתי בנדלר: אם קובעים החרגה לכלל הזה, ההחרגה צריכה להיות שוויונית אלא אם כן יש סיבות טובות להחריג דווקא סוג מסוים של התקשרות משום שאני מניחה שאסיים את דבריי כאן, ונשמע נציגי עוסקים אחרים שנמצאים באולם הזה, תשמעו שכל עוסק יסביר מדוע השירותים שהוא מספק או הטובין שהוא מוכר ראויים להחרגה ומדוע הוא לא יצטרך לתת הודעה על סיום תקופת מבצע - -

דוד טל: כמו אינטרנט למשל.

אתי בנדלר: - - כמו אינטרנט, כמו בזק וסוגים נוספים של התקשרויות.

אתי בנדלר: דע עקא שהעיתונים, וכאן אני חוזרת שוב לדבריי, באים ואומרים על השולחן, אנחנו חושבים ומנסים לשכנע אתכם, חברי הכנסת, שיש חשיבות גדולה ביותר לקיומה של העיתונות החופשית, שמשמשת שופר של הדמוקרטיה וחשוב מאוד, שיהיה מגוון רחב ככל האפשר של עיתונים.

אתי בנדלר: אנחנו מעוניינים שיהיה פלורליזם בעיתונות היומית ואנחנו לא רוצים לסכן את קיומה.

אתי בנדלר: לכן, אולי יש הצדקה לדעת אלה שטוענים כך, לראות אותם בשונה מעוסקים אחרים.

אתי בנדלר: נכון, אנחנו לא רוצים לתת הודעה כי אנחנו לא רוצים שיעזבו אותנו.

אתי בנדלר: צריך לשים את הדברים על השולחן בצורה מאוד ברורה.

אתי בנדלר: אנחנו לא רוצים שהצרכן יהיה מודע לכך שתקופת המבצע מסתיימת.

גלעד ארדן: לא אכפת לנו שיעזבו אותנו בינינו לבין עצמנו, אבל לא לתחומים אחרים של חדשות, אם שמים את זה בדיוק על השולחן.

אתי בנדלר: אולי גם לא בינינו לבין עצמנו - -

ינון אנגל: אנחנו מודיעים בהתחלה מתי המבצע נגמר.

אתי בנדלר: זה נכון אבל לגבי כולם.

אתי בנדלר: אנחנו שואלים האם יש מקום ליחס שונה כלפי העיתונות היומית לעומת עסקים אחרים ותחומים אחרים במשק.

אתי בנדלר: אנחנו אומרים ביושר: כן, אנחנו לא רוצים להזכיר לצרכן שתקופת המבצע נגמרת משום שאנחנו חוששים שהוא יעזוב אותנו בתום אותה תקופה.

אתי בנדלר: אבל אנחנו מבקשים שתתנו לנו את ההגנה המיוחדת הזאת כי המצב בעיתונות היומית אינו טוב - -

דוד טל: לגבי המצב של העיתונות היומית, לא ברור לי שהוא לא טוב.

דוד טל: נניח שאני נמצא אצל אנגל ואני עובר לשוקן.

דוד טל: מפסיק אצל שוקן ועובר לנמרודי, עובר ליתד נאמן.

דוד טל: ..

אתי בנדלר: לא, יש היום אלטרנטיבות, יש חינמונים, יש חדשות בטלוויזיה וכיוצא בזה.

אבשלום וילן: אתי, אם אני מבין אותך נכון, את אומרת שמה שהם מבקשים פה זה לא הגנת ינוקא אלא הגנת זקנוקא.

אבשלום וילן: ..

אבשלום וילן: זה שם המשחק.

גלעד ארדן: אני מבקש להתמקד כדי שנגיע להצבעות.

אבישי ברוורמן: שאלה: יש לכם הרבה כלכלנים.

אבישי ברוורמן: נניח שהולכים לפי הצעתה של חברת הכנסת נוקד, מה ההפסד הכספי שלכם?

עמוס שוקן: התשובה מאוד ברורה: עיתונות פעם היתה דרך חיונית להתעדכנות ולקבלת אינפורמציה על מה שקורה בעולם והיא כבר לא כזאת.

עמוס שוקן: היום זה ממש לא הכרחי.

עמוס שוקן: את הדבר הזה מרגישים עיתונים בעולם וגם אנחנו.

עמוס שוקן: הקושי שלנו לשמר את התפיסה לא נעשה יותר פשוט ונוסף לזה, יש תהליך של שחיקת היכולת הכלכלית של העיתונים להתקיים.

עמוס שוקן: נניח שיש בישראל 3 עיתונים עבריים שנחשבים ליותר גדולים, "ידיעות אחרונות" "מעריב" ו"הארץ".

עמוס שוקן: "ידיעות אחרונות", מצבו יחסית יותר טוב מאחרים למרות שגם ההתמודדות שלו עם זירת המנויים היא לא פשוטה.

עמוס שוקן: יש היום חלק לא קטן של המנויים שהם בבחינת דלת מסתובבת בינו לבין "מעריב" על החלפת מבצעים אטרקטיביים בתחילת המנוי.

עמוס שוקן: "מעריב" מדווח ב-2007 על הפסד של 60 מיליון שקל, שזה הפסד שאומר שבתנאים נורמאליים העיתון הזה לא יתקיים, ואם הוא לא יצליח לפתור לעצמו את הבעיות שהן בעיות מאוד לא פשוטות, ספק אם המצב של 3 עיתונים כלליים יומיים עבריים - -

דוד טל: אתה תולה את זה בכל שאר - -

עמוס שוקן: בגלל שהציבור היום יכול להסתדר גם בלי עיתון יומי.

דוד טל: למה מצבך לא אותו דבר?

דוד טל: למה מצבו של "ידיעות אחרונות" לא אותו דבר?

דוד טל: אולי אתם יותר יעילים, יותר טובים?

עמוס שוקן: לא, ל"הארץ" יש עוד נישה מסוימת קצת שונה בשוק מבחינת הקהל שהוא פונה אליו והנושאים שהוא מטפל בהם, שגם הנישה הזאת מאוימת כי "ידיעות אחרונות" - -

ינון אנגל: - - -

גלעד ארדן: הוא מפיץ את המתחרה הכי גדול שלכם, את החינמון שמופץ על ידי "הארץ".

גלעד ארדן: מי פוגע בעיתונים?

גלעד ארדן: מי מפיץ את היריב של העיתונים?

ינון אנגל: עכשיו אתה מסכסך...

גלעד ארדן: אני רק מזכיר, כי יש פה מוסר כפול אולי...

עמוס שוקן: אין בכלל מוסר כפול ותכף אגיע גם לחינמון.

עמוס שוקן: אבל גם האיחוד של "הארץ", היום "ידיעות אחרונות" מרגיש שהוא כבר לא יכול להתגדר בתחום שבו הוא הצליח כל השנים, ויושב פה מולי עיתונאי של עיתון כלכלי חדש ש"ידיעות אחרונות" הולך להוציא.

עמוס שוקן: המטרה שלו היא לקחת את מקום ש"הארץ" הצליח לפתח בו פעילות.

עמוס שוקן: זו פעילות מאד מוגבלת ואנחנו אומרים שגדלנו ב-8.4% במספר המנויים של "הארץ", שביום חול הוא 65 אלף.

עמוס שוקן: זה לא מספרים עצומים.

עמוס שוקן: אני חושב שכדאי שנדע על מה אנחנו מדברים.

עמוס שוקן: בין הסלולאר והכבלים, יש בישראל כ-10 מיליון מנויים.

עמוס שוקן: כל המנויים של העיתונות היומית זה סדר גודל של - -.

עמוס שוקן: אם הוועדה תחריג את העיתונות היומית היא עדין תטפל ב-95% ומעלה מבעיית המנויים.

עמוס שוקן: אני רוצה להזכיר לוועדת החלטה שהיא עשתה פה.

עמוס שוקן: היא לא שאלה את הצרכנים ושלחה את היד לכיס שלהם והחליטה לקחת 24 מיליון שקל מהתמלוגים של הכבלים לחדשות המקומיות.

עמוס שוקן: היא עשתה את זה מנימוק ציבורי נכון כי היא רוצה שהסוג הזה של תקשורת ימשיך להיות קיים במדינת ישראל.

עמוס שוקן: נוסיף לכל הדבר הזה את "ישראל היום".

עמוס שוקן: בא שלדון אדלסון ומוציא עיתון יומי, שאנחנו מדפיסים 90% מהכמות שלו, ומחלקים חלק מהכמות הזאת לבתים.

עמוס שוקן: אנחנו מדפיסים היום 225 אלף עיתונים ובסך הכל, הוא מדפיס 250 אלף עיתונים כל יום, וכוונותיו להדפיס יותר עיתונים שמחולקים חינם לבתים.

עמוס שוקן: אני חושב שכיום כ-100 אלף מחולקים לבתים וגם שם הוא רוצה לחלק יותר.

עמוס שוקן: ברור שהדבר הזה יביא לידי כך שאנשים רבים יגידו: יש לי את השירות חינם, למה אני צריך לשלם בעבורו כסף, ויבטלו מנויים בעיתונים קיימים.

עמוס שוקן: נכון שזה עיתון מסוים ואולי יהיו כאלה שיעדיפו את "ידיעות אחרונות" או את "הארץ" או את "מעריב" עליו, אבל ברור שאצל חלק מהאנשים השיקול הכספי, כמה שהמבצע אטרקטיבי, שום דבר לא שווה לחינם והם יגידו: אני אוותר על העיתון ואקבל את העיתון הזה ללא תשלום.

עמוס שוקן: צריך להבין את המשמעות של זה, לא רק של השחקנים הנוכחיים, שככל שיש עיתונים כ"ידיעות אחרונות" ואחרים שהם פחות מבוססים, אין להם את האמצעים שיש לשלדון אדלסון.

עמוס שוקן: ברור גם שהמשמעות של זה היא שעיתוני החינם הם עיתונים שלא יכולים לממן תקציבי מערכת כמו שממנים תקציבי העיתונים שאנחנו מכירים.

עמוס שוקן: מספר העיתונאים שעובר ב"הארץ" וב"ידיעות אחרונות" וב"מעריב" זה לא מספר העיתונאים שעובדים בעיתון מסוגו של "ישראל היום".

עמוס שוקן: זה יהיה שיוני טוטאלי של מפת העיתונות אם עיתון כמו "ישראל היום" ייתר את העיתונים שלנו.

עמוס שוקן: לכן, הגישה הנכונה של הוועדה צריכה להתרכז ב-95% של הבעיה, ולעזוב את ה-5% של הבעיה להתמודדות של העיתונים בשוק שלהם ונכון, זה לא דבר שלילי בהכרח שהמנוי של העיתון ישלם יותר לעיתון, כי בסופו של דבר יבוא יום שתגידו לנו: תראו כמה שאתם משלמים - -

אבשלום וילן: את כל הניתוח שלך הבנתי, אבל איך זה מתחבר לחצי שנה?

עמוס שוקן: אני רוצה שתוציאו אותנו מהחצי שנה ותגידו: חוק זה אינו חל על עיתונות.

אבשלום וילן: אבל מה זה משנה?

אבשלום וילן: זה בשולים שבשולים...

גלעד ארדן: הדה-מרקר ימתח עלינו ביקורת קשה מאוד אם נעשה את הדבר הזה.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב ראש, אני רוצה לחדד את השאלה שמר שוקן העלה ומר אנגל יעלה.

אבישי ברוורמן: תמונת המצב של התחרות בעיתונים והכניסה של החינמונים והכניסה של האינטרנט והציבור הצעיר שעוזב ומשנה היא ברורה.

אבישי ברוורמן: השאלה הספציפית שהיתה לנו כאן היא האם השיפור שלכם עם ה-6 חודשים והמבצעים הוא כל כך משמעותי?

אבישי ברוורמן: ועל זה לא ענית לי.

עמוס שוקן: לנו משמעותי שאם נעשה מבצע של 6 חודשים והוא יהיה מוגבל ל-6 חודשים, אחר כך לא נצטרך לתת הודעה שהמחיר עולה כי אם ניתן הודעה שהמחיר עולה, אז בהסתברות מסוימת המנוי יגיד "תודה", עכשיו נעבור ל"מעריב", תודה אני לא רוצה ויתחיל מו"מ.

עמוס שוקן: התוצאה תהיה מחיר אחר.

אורית נוקד: אבל זה לא התפקיד של הצרכנים.

עמוס שוקן: אבל גברת נוקד, אתם רציתם לתת 24 מיליון שקל לחדשות בכבלים מכספי ציבור.

עמוס שוקן: אתם החלטתם על זה.

אורית נוקד: חבל מאוד שלא נמצא פה נציג האוצר כי זה סיפור אחר לגמרי.

גלעד ארדן: הוא לא דיבר על האוצר אבל הוא אמר שהכנסת היא זאת שחוקקה את החוק ולא האוצר חוקק את החוק.

אבשלום וילן: מסיבות של תועלת הציבור, נכון מאוד.

גלעד ארדן: בסדר.

גלעד ארדן: הטיעונים נפרסו, הן של משרדי הממשלה שמתנגדים להחרגת העיתונים והן הטיעונים של העיתונים.

גלעד ארדן: בואו נמשיך ונשמע את ייתר הדוברים ואחר כך, נקבל הכרעות.

גלעד ארדן: בבקשה, יניר פלג מחברת הוט.

יניר פלג: באמת עבר המון זמן מאז הדיון האחרון בהצעת החוק הזאת - -

אורית נוקד: ולא בכדי...

גלעד ארדן: גברתי, כיוון שאני זה שקובע את סדר היום של הוועדה, אני מציע לך לשקול את ההערות הציניות שלך, כן או לא בכדי כי עם כל הכבוד, את לא מכירה את סדר היום של הוועדה לעומק.

גלעד ארדן: אם הייתי מכירה אותו אולי לא היית מעירה את ההערה הזאת.

גלעד ארדן: תודה.

אורית נוקד: זה לא מתייחס רק לתקופה שלך.

יניר פלג: - -אז עבר זמן רב ואני זוכר מהדיון האחרון, שהיה הרבה יותר סוער, משום מה, מהדיון הזה.

יניר פלג: אולי כי העוסקים אמרו את דברם בדיונים הקודמים ואולי צריך להזכיר חלק מהדברים, למרות שהם לא קשורים ספציפית לסעיף שאנחנו מדברים עליו עכשיו.

יניר פלג: באופן כללי, אני רוצה להזכיר שאני שומע פה דוברים כמו את עורך דין לוינסון ודוברים אחרים, שאני מבין מהם שעוסקים נתפסים כמי שמנסים לנצל את חולשתו של הצרכן ולתפוס אותו במקומות שקל לנצל אותו.

יניר פלג: אני רוצה להזכיר שלא זה המצב שגורם לעשיית עסקאות לתקופה קצובה.

גלעד ארדן: סליחה, יש הערה אחת שאני כן מקבל מחברת הכנסת נוקד, שהדיון היום יהיה יעיל.

גלעד ארדן: אין שום דיון נוסף על הצורך בחוק, כן או לא.

גלעד ארדן: מה ההצעות הספציפיות של אדוני לשנות בהצעת החוק?

אבשלום וילן: אני מזכיר לכבודו שוועדת הכלכלה ב-30 לאוקטובר קיבלה החלטה שקוראת לחברת הוט לחכות 10 ימים וחברת הוט צפצפה על ועדת הכלכלה וב-1 לנובמבר הורידה.

אבשלום וילן: אני, במקומך, לא הייתי נותן רשות דיבור למי שמרשה לעצמו לא לקיים את החלטות ועדת הכלכלה.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: בבקשה מר פלג.

יניר פלג: בענין הסעיף הספציפי, אני רוצה להגיד שיש סוג מסוים של עסקאות שלא נכנסות בגדרו, ואלה עסקאות שמשלבות התחייבות לתקופת זמן במחיר מסוים, כשאחרי אותה תקופה ממשיכה ההתחייבות במחיר שונה.

יניר פלג: עסקאות כאלה, לפי הצעת החוק הזאת, לא יכולות להתקיים יותר.

גלעד ארדן: למה?

יניר פלג: מכיוון שלפי ההגדרה של עסקה לתקופה קצובה, המועד שבו מסתיימת תקופת המחיר הזולה, הוא המועד שבו אתה צריך לתת לצרכן את האפשרות להתנתק.

יניר פלג: אז יותר אי אפשר יהיה להציע עסקאות כאלה, ואני חושב שאלה עסקאות מסוג שגם הצרכן מרוויח - -

גלעד ארדן: מה זאת אומרת?

גלעד ארדן: אתה יכול להציע לו ולדעת שכשיסתיים המחיר המוזל תהיה לו האפשרות להתנתק.

יניר פלג: זה מאיים על ההיגיון הכלכלי שמאחורי עסקאות כאלה.

גלעד ארדן: אני לא מבין מה אתה אומר.

גלעד ארדן: למה זה לא מאפשר את זה?

יניר פלג: מכיוון שעם תום תקופת ההנחה, כבר אז אתה צריך לתת לו להתנתק, ואתה לא יכול לקבל ממנו את המשך התקופה הקצובה שהוא התחייב עליה מראש, בתמורה להנחה שהוא קיבל.

יניר פלג: אתן דוגמה: אתה עושה עסקה עם צרכן והוא מתחייב לשנתיים, ובתמורה אתה נותן לו בשנה הראשונה לשלם 50% מהמחיר, עסקאות שאנחנו מכירים כמותן הרבה.

יניר פלג: לפי ההצעה, עסקאות כאלה לא יוכלו להתקיים מאחר שבתום תקופת ההנחה הוא יהיה חייב להתנתק.

אתי בנדלר: הוא לא יהיה חייב להתנתק אלא תצטרך לקבל את הסכמתו להמשך ההתקשרות.

גלעד ארדן: אבל אתה יכול לקבוע מלכתחילה שאם לא תקבל את הסכמתו, המחיר הרטרואקטיבי, הוא יצטרך לשלם יותר לדוגמה...

אתי בנדלר: לא, למה?

גלעד ארדן: אם קיבלתי 6 חודשים במחיר 50 שקל בכבלים ומראש התחייבתי שאשאר עוד שנה, אבל בשנה שלאחר ה-6 חודשים במקום 50 המחיר עולה ל-100 שקלים.

גלעד ארדן: אחרי חצי שנה יגידו לי: דע לך, בהתאם למה שהתחייבת, המחיר עולה ל-100 שקלים ואני אגיד: לא, אני מבקש להתנתק, הם יכולים לקבוע מראש שאני צריך להשלים את המחיר על ה-6 חודשים שהייתי עד עכשיו.

גלעד ארדן: מדוע לא? למה למנוע חופש התקשרות?

יצחק קמחי: יש חופש התקשרות, אבל יש דברים שאנחנו רוצים למנוע וזה גזילה של צרכנים.

יצחק קמחי: כשהחוזה נגמר הוא נגמר, וזה הסעיף המרכזי מבחינתי.

גלעד ארדן: אבל הוא לא נגמר.

יצחק קמחי: תקופת החוזה נגמרת.

גלעד ארדן: השאלה מה זה אומר שתקופת חוזה נגמרת.

גלעד ארדן: כשהמחיר בו משתנה או כשתקופת ההתקשרות הסתיימה?

יצחק קמחי: יש שני סוגי עסקאות: יש עסקה שהתקופה בה מוגדרת, עסקה ל-5 שנים.

יצחק קמחי: עברו 5 שנים והעסקה נגמרה ולא נמשכת.

יצחק קמחי: יש עסקאות שנמשכות, כמו העסקאות של הכבלים, שאין תקופה לסיום אלא היא עסקה נמשכת לאורך כל הזמן וזוהי עסקה לתקופה בלתי קצובה.

יצחק קמחי: בתקופה הזאת הצרכן רשאי להתנתק מתי שהוא רוצה.

יצחק קמחי: אני לא רוצה להגדיל את הכבילה של הצרכן לתקופות ארוכות יותר, שלא יוכל להתנתק גם בתקופות האלה אלא יצטרך לשלם עבור הטבות שנתנו לו כדי לקשור אותו.

יניר פלג: עורך דין קמחי לא מכיר כנראה את העסקאות של הכבלים מכיוון שהם כן לעסקה קצובה בדרך כלל של שנתיים, ומתוכם בשנה הראשונה יש הנחה מאוד גדולה.

יניר פלג: לפי הצעת החוק עסקאות כאלה לא יוכלו להמשיך.

אתי בנדלר: העסקאות עם הוט הם לתקופות קצובות?

לירן מאיר: העסקאות הן לתקופות קצובות.

לירן מאיר: העסקאות של "יס-מקס" ו-"HD" הן בדרך כלל לתקופות של 3 שנים.

אתי בנדלר: מה קורה בתום ה-3 שנים?

לירן מאיר: התעריפים עולים במידה והלקוח לא מתנתק.

יצחק קמחי: תודה רבה לך...

גלעד ארדן: בואו נחדד את זה: השאלה לא מה קורה בעסקה שלכל אורך העסקה לא עולה המחיר אלא רק כשהיא פוקעת.

גלעד ארדן: מה קורה כאשר אדם מצטרף לשנתיים ובתום שנה, המחיר משתנה, בתוך השנתיים שהוא הצטרף.

גלעד ארדן: יש עסקה קצובה, אני הצטרפתי לשנתיים להוט.

גלעד ארדן: לאחר שנה, המחיר שלי עולה מ-50 ל-100.

גלעד ארדן: זה חל או לא חל?

אתי בנדלר: אם בחוזה המקורי היה כתוב בפירוש שבתום שנה המחיר יעלה ל-100, והמחיר הזה היה נקוב מראש, כל מה שהוא צריך לעשות זה לקראת תום השנה, בין 30 ל-60 ימים שלפני תום השנה, הוא צריך למסור הודעה לצרכן ולהזכיר לו שהתקופה הקצובה הראשונה הסתימה ושהמחיר יעלה, והוא לא צריך את הסכמתו.

אתי בנדלר: זה אם המחיר היה נקוב במפורש בהסכם הראשוני.

אתי בנדלר: אם המחיר לא נקוב והצרכן לא יודע, זה בהתאם להצעת החוק.

יניר פלג: החוק מגדיר את "עסקה לתקופה קצובה", אחת ההגדרות של העסקה - -

גלעד ארדן: אתה קראת עד הסוף את החוק?

יניר פלג: כן.

גלעד ארדן: זה החריג מה שאומרת היועצת המשפטית של הוועדה.

גלעד ארדן: אז בא תקריא לנו למה זה לא מה שאומרת היועצת המשפטית של הוועדה.

יניר פלג: החריג אומר שאם אתה מתקשר לשנתיים, קשה לך לתת מראש מה יהיה המחיר בעוד שנתיים.

יניר פלג: ..

גלעד ארדן: לא, לא בעוד שנתיים.

גלעד ארדן: אתה דיברת על עוד שנה.

יניר פלג: גם בעוד שנה.

גלעד ארדן: אז אם לא נתת לו מראש את המחיר, אז תבקש את הסכמתו.

אתי בנדלר: זה בדיוק מה שהצעת החוק הזאת באה להסדיר.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אנחנו נדון בזה לפני קריאה שנייה ושלישית.

יוליה מרוז: אני מחברת פלאפון.

יוליה מרוז: מה שקרה במקביל לתהליך שקרה בכנסת עם הצעת החוק, ויכול להיות שמשרד התקשורת יגיד את דברו אחרי שאגיד את דבריי.

יוליה מרוז: משרד התקשורת הוא הוציא תיקון רישיון ברוח דומה לדברים שנאמרים בחוק.

יוליה מרוז: שמענו מהמשרד שהם מעוניינים להיות מתואמים אתכם בסיפור הזה אבל בהמשך למה שנאמר פה על ידי נציג הוט, יש בסלולאר התקשרויות לתקופות יותר ארוכות, ואני לא מדברת על ההתחייבות שאנחנו כוללים בהתקשרות עם הלקוח אלא על כך שדפוסי הצריכה ודפוסי ההתקשרות של הלקוחות בתחום הסלולאר הם בדרך כלל לא למספר חודשים בודדים אלא להתקשרויות יותר מתמשכות.

יוליה מרוז: זאת אומרת, בכל הקשור לכבילת הלקוח לתקופה ממשוכת, וזה שמודיעים או לא מודיעים, נותנים עמדת מיקוח או לא, אני לא מדברת על הבעיה הזאת.

יוליה מרוז: אני מדברת על סיטואציה שבה לקוח מתקשר אתנו, נניח לתקופה של 18 חודשים.

יוליה מרוז: הוא מקבל שירותי טלפוניה בסיסית, ולמשך החודש הראשון או החודשיים הראשונים הוא מקבל בפרומושן כמה הטבות מיוחדות.

יוליה מרוז: הוא מקבל רינגטון חינם למשך חודש, ואחרי חודש הוא צריך לשלם על הרינגטון הזה.

גלעד ארדן: אז איזו מן הטבה זאת?

יוליה מרוז: אתה נותן לחודש חודשיים ואחרי כן הוא צריך להתחיל לשלם.

יוליה מרוז: חיפש משרד התקשורת את האיזון העדין בתיקון שהוא הציע, ברישיון לסיטואציות האלה ואמר שכל ההגדרה של עסקה קצובה, בגלל הסיטואציות האלה תהיה לגבי עסקאות של 3 חודשים ומעלה.

יוליה מרוז: למה?

יוליה מרוז: כי התקשרויות אצלנו הן בדרך כלל לא ל-3 חודשים.

יוליה מרוז: העסקה הקצובה הבסיסית תהיה ל-18 חודש כי זה המקסימום שרוצים לקצר את תקופות ההתחייבות בסולואר, אבל בתוך התקופה הזאת יכולה להיות הטבת פרומושן או מבצע שהוא לחודש, חודשיים, שלושה, ואז ההיגיון אומר שלא צריך את כל ההוראות שכרגע מכתיב החוק או אותו תיקון רישיון להחיל על המבצעים האלה.

יוליה מרוז: מה שהציע משרד התקשורת, שההגדרה של עסקה קצובה תהיה כל העסקאות שקצובות בזמן או בהתחייבות או מה שזה לא יהיה מ-3 חודשים ומעלה, ואז זה פותר חלק גדול מהבעיה.

יוליה מרוז: נאמר פה משפט שאומר שהעוסקים מספיק מתוחכמים כדי לקצר את כל המבצעים וההתקשרויות לפחות מאותה תקופה מינימאלית שתקבע.

יוליה מרוז: אז לא צריך להיסחף ולהגזים, אנחנו לא נקצר את כל המבצעים וההטבות וההתקשרויות שלנו לפחות מ-3 חודשים, כתוצאה מההוראה הזאת.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב ראש, אני חושב שאולי אפשר לרבע את המעגל שהופך להיות לטרפז.

אבישי ברוורמן: לצערי, היום הכל זה מרוץ ופתאום מחריגים רק את העיתונים והכותרת זה "הון-שלטון-עיתון" ולכן, אני מבין את הנקודה שלהחריג את העיתונים זה נראה לא טוב, וזה יכול להביא לתוצאות לא טובות.

אבישי ברוורמן: לכן, אני שואל את חבר הכנסת וקנין, ידידי מש"ס, אני חושב שאולי עם חברתי אורית נוקד, אם משרד המשפטים יהיה מספיק גמיש, הרי כל הענין הוא בין הריון מוחלט של 9 חודשים, שירדנו ממנו, ל-6 חודשים ל-3 חודשים.

אבישי ברוורמן: בואו נתפשר על עסקה קצובה ל-4 חודשים ובא לציון גואל.

אבישי ברוורמן: אני מפנה את זה לשיקול של משרד המשפטים ומשרד התמ"ת.

אתי בנדלר: זה במקום כל הצעה של העיתונות?

יצחק וקנין: אני בעד.

גלעד ארדן: 4 חודשים פלוס התנאים הנוספים?

אבישי ברוורמן: אותו ניסוח כמו של חבר הכנסת וקנין, במקום 6 חודשים שיהיה 4 חודשים.

אורית נוקד: עם התנאים.

אתי בנדלר: זה לא עונה להערות של גברת מרוז.

אתי בנדלר: היא מציעה הצעה נוספת.

גלעד ארדן: הוא לא ניסה לענות על ההצעה של גברת מרוז.

גלעד ארדן: הוא דיבר על הנושא של העיתונים.

גלעד ארדן: עורכת הדין נויבאור, את רוצה להתייחס לדברים של גברת מרוז?

רוני נויבאור: באופן כללי, אנחנו לא משנים את העמדה שלנו כפי שהבנו אותה בדיונים הקודמים.

רוני נויבאור: אני חושבת שלא צריך לקצוב את התקופה כי אנחנו לא רוצים שייווצר מצב שבו יכנסו דרך החריג הזה רוב המבצעים - -

גלעד ארדן: לא, היא הציגה משהו אחר.

גלעד ארדן: אומרת יוליה: נניח שהצטרפתי ל-18 חודשי מבצע.

גלעד ארדן: המחיר לא משתנה ב-18 חודשים אבל בחודש, חודשיים הראשונים קיבלתי הטבה שלאחר מכן נפסקת.

גלעד ארדן: האם לאחר 3 חודשים שהתקשרתי הם צריכים לתת לי הודעה?...

גלעד ארדן: אז מה הבעיה?

גלעד ארדן: תתנו הודעה שההטבה נפסקת.

גלעד ארדן: אתם נכנסים לחריג, אתם לא צריכים הסכמה כי הודעתם לו מראש בהסכם שבתוך ה-18 חודשים יש לו הטבה של 3 חודשים חינם.

גלעד ארדן: תשלחו לו הודעה לאחר 3 חודשים נפסקת ההטבה ומעתה הרינגטונים עולים גם כסף.

אורית נוקד: חבר הכנסת ארדן, אני מציעה שנישאר פה רק חברי הוועדה.

גלעד ארדן: אני מייד אסיים לשמוע את כל מי שנרשם לדיבור ולקראת ההצבעה נישאר רק עם גורמי הממשלה וחברי הכנסת.

גלעד ארדן: עורכת הדין עינת ברכה מאמון הציבור, בבקשה.

עינת ברכה: כל הניסיון להרחיב את החריג יעקר את ההצעה הזאת מתוכן וזו באמת החת הבעיות הכי מטרידות של השירותים המתמשכים.

עינת ברכה: מבחינתנו, במוקד התלונות יש הרבה מאוד תלונות שמתייחסות לעיתונות ולמבצעים מתחומה, באופן כזה שעצמת הבעיה הצרכנית לא פחותה משירותים מתמשכים אחרים ולכן, אין כל הצדקה לעשות את החריג הזה.

עינת ברכה: מדובר כאן בשתי דרישות חיוניות כי כשהצרכן מתקשר בעסקה ומוצעת הטבה לכמה חודשים הוא שם דגש משמעותי על תקופת המבצע וברגע שהמבצע מסתיים, אין מודעות למשמעות של התהליך הזה.

עינת ברכה: לכן, שתי הדרישות משלימות וחיוניות ומדובר בנטל שהוא סביר לגמרי, הגיוני לגמרי, ונכון גם לצרכנות, למשק ואין שום סיבה להחריג את החריג הזה.

רונן ריינגולד: אני ממשרד התקשורת.

רונן ריינגולד: אנחנו מתנגדים להחרגה שמוצעת לא בגלל העיתונים בגלל שהיא עלולה לחול על משרד התקשורת.

רונן ריינגולד: לצד זה - -

גלעד ארדן: על מה היא עשויה לחול?

רונן ריינגולד: על כל חברות התקשורת.

רונן ריינגולד: יש הרבה מאוד מבצעים שיכולים להיכנס להחרגה כמו שהיא מוצעת, כך שהיא בהחלט לא תחול רק על העיתונים.

גלעד ארדן: גם אם זה 4 חודשים?

יצחק וקנין: אני הצעתי שזה יהיה ספציפי רק על העיתונות.

רונן ריינגולד: בסדר, אבל אני אומר שההצעה כמות שהיא עלולה לחול גם על חברות התקשורת, אם לא נזכיר במפורש את העיתונים.

רונן ריינגולד: משרד התקשורת יצא לאחרונה בשימוע - -

גלעד ארדן: אתם מתנגדים לכל החרגה, אבל אם עושים החרגה, אתם מבקשים שזה יהיה כתוב רק לענין העיתונות היומית.

גלעד ארדן: זה הרע במיעוטו.

רונן ריינגולד: לא מדויק.

רונן ריינגולד: יצאנו לאחרונה, כמו שיוליה מרוז ציינה כרגע, שראינו תקופה סבירה לעסקה קצובה כ-3 חודשים, לאור המורכבות בעסקאות בתחום התקשורת.

רונן ריינגולד: כך שזה עדין לא משהו שקבענו ברישיונות אבל זה הנוסח שיצא.

אבישי ברוורמן: בכל מקרה, אין תורה מסיני ש-3 חודשים זה כן ו-4 זה לא.

אבישי ברוורמן: אני בטוח שנביא מחקרים מהאוניברסיטאות לתקשורת שבאגדת 3 ו-4 גם יתפוס...

רונן ריינגולד: קשה לי לעמוד על האבחנה בין 3ל-4 כמובן, אבל זה היה פרק הזמן שחשבנו שהוא נכון.

רועי אמיד: 3 עניינים: 1.

רועי אמיד: לגבי המגבלה של 3 חודשים.

רועי אמיד: צריך לזכור שמבחינה פרקטית זה קצת מצחיק אם באותו מעמד שבו הלקוח מתקשר עם העוסק, העוסק צריך להגיד לו שהמבצע רק לחודש, ואני כבר מודיע לך על האפשרות לביטול.

רועי אמיד: כמו כן, צריך לזכור שמדובר באנשים מבוגרים וצריך להיות איזה נטל אם אתה יודע שהעסקה רק לחודש, אז לא הגיוני שיצטרכו לשלוח לך הודעה.

אבשלום וילן: ואין גבול ליצירתיות של היזם מול הלקוח.

אבשלום וילן: אל תעשה לך חיים קלים.

רועי אמיד: יצטרכו להודיע לו במעמד השיחה שהוא מתחבר, שעוד חודש הוא מתנתק.

רועי אמיד: זה קצת מצחיק.

גלעד ארדן: מצחיק הדמגוגיה, כי צריך להודיע לו שהוא מנותק אלא להודיע לו מה המחיר החל מאוד חודש.

רועי אמיד: המחיר זה ברור.

רועי אמיד: אני מדבר על התקופה הקצובה של ה-3 חודשים, 6 חודשים וכולי.

גלעד ארדן: אתם מציגים מצג שכאילו כל מי שמצטרף אליכם, וזה אומר גם עליכם משהו, מצטרף רק בגלל מחיר המבצע, מעבר לזה אתם לא שווים כלום.

גלעד ארדן: כי אם אדם מצטרף אליך רק בגלל מחיר המבצע ולא בגלל שמדובר בחברות עם רפיוטיישן ומעבר לזה, אז סליחה.

גלעד ארדן: אם תתנו לו שירות טוב והוא יהיה מרוצה מהמהירות שהוא גולש ולא יכתבו לו 5 מגה והוא מקבל בקושי מגה וחצי, אני מניח שהוא יישאר גם אחר כך, אלא אם כן תהיה לו הצעה טובה יותר.

גלעד ארדן: אל תציג את זה בצורה כזאת דמגוגית.

רועי אמיד: אני מדבר רק על הענין של ההודעה וזהו.

רועי אמיד: 2.

רועי אמיד: כמו שאמר העורך דין של הוט, אם ההסכם הוא לתקופה קצובה של שנתיים, כשבמה

רועי אמיד: לך השנה הראשונה זה 100 שקלים והשנייה 200, לפי החוק - -

גלעד ארדן: אתם צריכים להודיע לו.

רועי אמיד: נכון.

רועי אמיד: לפי החוק, במצב הקיים אתה צריך להודיע לו פעמיים: פעם ראשונה, במחיר המוזל של ה-100 שקלים, כי זה המחיר המוזל - -

גלעד ארדן: פעם ראשונה כשהוא מתחבר, ופעם שנייה כשהמחיר עולה.

רועי אמיד: פעם ראשונה, אחרי השנה הראשונה של ה-100 שקלים, ופעם שנייה, אחרי השנה השנייה שעולה ל-200 שקלים.

גלעד ארדן: כי אז מסתיימת העסקה הקצובה.

גלעד ארדן: הוא צודק, זה נכון.

רועי אמיד: אני מפנה את תשומת לבכם שזה מצב פרדוקסאלי שצריך לפתור אותו.

גלעד ארדן: מה פרדוקסאלי בזה?

גלעד ארדן: האדם הצטרף ב-50 שקל, אחרי שנה המחיר עלה ל-100 ואתה צריך להודיע לו שהמחיר עולה ל-100.

גלעד ארדן: בתום שנתיים הסתיימה לגמרי העסקה שהוא הצטרף אליה, אתה צריך להודיע לו שהסתיימה העסקה.

רועי אמיד: בכל מקרה, יש התחייבות לשנתיים.

אתי בנדלר: מה קורה אחרי שנתיים?

רועי אמיד: תהיה לו אפשרות להפסיק.

אתי בנדלר: התקשרת אתו מראש לשנתיים.

גלעד ארדן: לא תהיה לו אפשרות להפסיק.

גלעד ארדן: לך יש אפשרות לשכנע אותו להמשיך...

רועי אמיד: מוסכם.

רועי אמיד: מה שאני אומר זה בסך הכל שאחרי השנה הראשונה צריך לשלוח הודעה במצב היום - -

גלעד ארדן: נכון, כי המחיר עולה.

יצחק קמחי: החוזה נפסק ואם תרצה אותו אחרי השנתיים, תשלח לו עוד הודעה.

רועי אמיד: אבל ממילא הוא התחייב לשנתיים וממילא הוא הוא התחייב למחיר הגבוה, אז למה אני צריך להודיע לו על זה?

יצחק קמחי: אם אתה רוצה שהוא ימשיך אצלך, אתה צריך להודיע לו.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אנחנו נחדד את זה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

רועי אמיד: דבר נוסף - מבחינת התחולה של הוראות המעבר, צריך להבהיר מה קורה היום, במצב של עסקאות שהן בתקופת הארכה ולכאורה למחרת בבוקר, אחרי שהחוק - -

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אנחנו נלבן את הוראות המעבר בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

גלעד ארדן: סיימתי לשמוע הערות.

גלעד ארדן: מי שלא נרשם עד עתה – אני מצטער.

גלעד ארדן: נגמור את ההקראה ואם יש הערות מאוד דחופות שלא נאמרו עד כה, נשמע אותן ואז נוציא את כל הנוכחים חוץ מחברי הכנסת ונציגי הממשלה ונקיים את ההצבעה.

אתי בנדלר: ממשיכה לקרוא.

אתי בנדלר: "(ד) לעניין סעיף זה, נטל ההוכחה כי הצרכן הסכים להאריך את ההתקשרות בינו לבין העוסק מוטל על העוסק.

אתי בנדלר: (ה) השר, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, רשאי לקבוע דרכים למתן הודעות לפי סעיף זה.

אתי בנדלר: " את סעיף (ו) קראנו כבר בישיבה הקודמת, זה ההגדרות השונות של הצעת החוק ובעצם בזה אנחנו מסיימים את הסעיף הזה.

אתי בנדלר: אני פונה ליו"ר הוועדה ולחברת הכנסת נוקד, יש סעיף 13ב, שבו הוועדה טרם החלה את דיוניה.

אתי בנדלר: השאלה אם אתם רוצים לשמוע הערות ולדון בהם עכשיו או לפצל את הסעיף הזה ולהתקדם רק עם החלק הראשון?

אורית נוקד: אני לא רואה שנספיק.

אורית נוקד: ..

אתי בנדלר: הנושא שמעוגן בסעיף 13ב, שדינו משלוח חשבוניות והודעות תשלום לצרכן, איננו קשור בהכרח לחלק הראשון של הנושא שבו דובר על עסקה לתקופה קצובה.

אתי בנדלר: אני רק אזכיר שזה סעיף שמדבר על כך שעוסק יצטרך לפחות אחת לחצי שנה לשלוח לביתו או למענו של הצרכן העתק מהחשבוניות, ולא להסתפק בזה שזה הופיע באינטרנט או בטלוויזיה.

גלעד ארדן: זה לכאורה חל גם על כביש 6.

אתי בנדלר: זה חלק באופן רוחבי במשק.

אתי בנדלר: בעצם לא התחלנו את הדיון בסעיף הזה.

אתי בנדלר: אני הייתי מציע לכם לשקול - -

אורית נוקד: לא דנו בזה?

אורית נוקד: זה היה בכנסת הקודמת?

גלעד ארדן: כן, דנו בכנסת הקודמת.

גלעד ארדן: גברת בנדלר, תקריאי את הסעיף.

אתי בנדלר: "משלוח חשבוניות והודעות תשלום לצרכן.

אתי בנדלר: 13ב.

אתי בנדלר: (א) בלי לגרוע מהוראות כל דין, בעסקה שבה מחייב עוסק חשבון של צרכן בתשלומים לפי הרשאה לחיוב חשבונו, או לפי הרשאה לחיוב כרטיס האשראי שלו..." אגב, זה לא יהיה דווקא שלו כי יתכן שמישהו נותן אשראי של מישהו אחר.

אתי בנדלר: "... ישלח העוסק לצרכן, למעונו הרשום אצל העוסק, אחת לשישה חודשים לפחות, העתק מהחשבוניות המתייחסות לתשלומים ששילם הצרכן במהלך ששת החודשים שחלפו.

אתי בנדלר: (ב) השר, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, רשאי לקבוע הוראות בדבר חובת עוסק לתת או לשלוח לצרכן, בדרך שיקבע, הודעות תשלום, חשבוניות או קבלות.

אתי בנדלר: הוספת תוספת שלישית.

אתי בנדלר: 5.

אתי בנדלר: אחרי התוספת השניה יבוא: "תוספת שלישית (סעיף 13א)"".

אתי בנדלר: ..

אתי בנדלר: אני מזכירה לכן שאלה העסקאות שמוחרגות בתנאים שהצגתי קודם.

אתי בנדלר: "... 1.

אתי בנדלר: שירותי טלפון בסיסיים אלה: שירותי טלפון פנים ארציים נייחים; שירותי רדיו טלפון נייד.

אתי בנדלר: 2.

אתי בנדלר: שירותים או טובין, שסכומי התשלום שיש לשלם בעדם לאחר מועד סיום העסקה או ההתחייבות, או הדרכים לחישוב התשלומים כאמור, נקבעים בידי הממשלה, שר, משרד ממשלתי לרבות יחידותיו ויחידות הסמך שלו וכן תאגיד שהוקם בחוק, שהוסמכו לכך בדין.

אתי בנדלר: " לענין הניסוח, אני רוצה להגיד שלא מדובר כאן במחירים שמפוקחים על ידי הממשלה אלא במחירים שנקבעים בידי הממשלה או גוף ממשלתי כמו אגרות וכולי.

גלעד ארדן: זאת אומרת, מחיר חבילת הבסיס לא נקבע על ידי - -

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: "תחולה.

אתי בנדלר: 6.

אתי בנדלר: חוק זה יחול גם על התקשרויות שנעשו לפני תחילתו.

אתי בנדלר: " זה מתקשר להערה שדובר עליה קודם.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: הערות.

רועי אמיד: בנוגע לשירותי טלפון פנים-ארציים, בתוספת השלישית, אנחנו נבקש שזה יהיה גם לחו"ל.

רועי אמיד: היום אנחנו לא רואים שום הבדל בעידן של כפר גלובאלי, ויש כל כך הרבה ישראלים בחו"ל, שלא לאפשר שיחות יוצאות לחו"ל ושזה יהיה רק בתוך מדינת ישראל.

רועי אמיד: דבר נוסף, זה גם לגבי האינטרנט.

רועי אמיד: האינטרנט, כמו הטלפון, משמש את הפרט כדי להוציא הודעות החוצה ויש לו שימושים דומים לשל פלאפון ותקשורת נוספת כמו דואר אלקטרוני.

רועי אמיד: ולכן, מבחינה זאת אין כל הבדל בין ענין הטלפון לאינטרנט.

אתי בנדלר: אני מזכירה שעל פסקה 1 של התוספת השלישית היתה הצבעה ועל 2 לא היתה הצבעה.

לירון גולדנברג: אני מחברת מירס.

לירון גולדנברג: לנושא משלוח חשבוניות, ההצעה אומרת שגם אם נשלחו חשבוניות בעבר, אז אחרי 6 חודשים נצטרך שוב לשלוח על 6 חודשים אחורה.

אתי בנדלר: גם אם נשלחו איפה?

לירון גולדנברג: גם אם נשלחו לצרכן חשבוניות במהלך ששת החודשים האחרונים בכתב ולא באינטרנט, שוב יצטרכו לשלוח 6 חודשים אחורה.

לירון גולדנברג: בעצם תהיה כפילות.

לירון גולדנברג: הצרכן יקבל כל חודש ושוב, אחרי - -

גלעד ארדן: זאת לא הכוונה ונתקן את זה.

ינון אנגל: בענין החשבוניות, אני חושב שהחוק מעמיס על העוסקים הוצאה שהיא מאוד משמעותית.

ינון אנגל: אני חושב שזה יהיה נכון וצודק לומר שהחובה הזאת תחול רק באותם מקרים שהחשבונית היא תלוי שימוש.

ינון אנגל: זאת אומרת, גם אם זה מכון כושר שגובה כל חודש 200 שקל, אין צורך לשלוח חשבוניות.

ינון אנגל: באותם מקומות של סלולארים ואינטרנט, שזה תלוי שימוש והחשבון משתנה כל חודש - -

גלעד ארדן: אני מסכים עם עמדתך.

ינון אנגל: מעבר לזה, יש הוראת ניהול חשבונות של מע"מ ומס הכנסה.

ינון אנגל: אני לא חושב שהחוק הזה צריך להתערב בהוראות של מס הכנסה, שקובע שאני יכול להעביר הודעה בשלט רחוק או בדרך אחרת, ופתאום נכנס חוק הגנת הצרכן ואומר לי איך לנהל את הספרים שלי.

ינון אנגל: אני לא חושב שזה המקום.

ינון אנגל: אם אתם רוצים, שמס הכנסה יבוא ויגיד: אתה חייב לשלוח חשבונית ואותו דבר שלטונות המע"מ.

ינון אנגל: המינימום שאנחנו מבקשים, שזה יהיה רק במקרים של תלויי שימוש.

ינון אנגל: סלולרי וכבלים משתנים כל חודש.

ינון אנגל: אני מדבר אפילו על חדר כושר - -

אתי בנדלר: כבלים משתנה כל חודש?

גלעד ארדן: אם הם יוותרו על ה-VOD...

ינון אנגל: על 300 שקל שאני משלם לחדר כושר כל חודש, אני ממש לא נזקק לחשבונית.

גלעד ארדן: אני חושב שיש היגיון בטענה הזאת.

יניר פלג: אני חושב שצריך לקחת בחשבון את העלויות המאוד גבוהות שיש למשלוח חשבוניות.

גלעד ארדן: צריך לקחת בחשבון גם את זכויות הצרכנים.

גלעד ארדן: הבנו את הטיעון הנגדי...

יניר פלג: אדוני, מיליון שקל בחודש כשיש לך מיליון מנויים.

גלעד ארדן: זאת טענה כל כך לא הגיונית מה שאתם אומרים.

גלעד ארדן: תקשיב למה שאתה אומר, האם זו טענה שאנשי ציבור יכולים לענות עליה.

גלעד ארדן: דרך אגב, לעשות שירות לקוחות לסלקום או לפרטנר זה כל כך יקר.

גלעד ארדן: לתת שירות לשני מיליון איש זה מייקר נורא את המצרך ואפשר להוזיל את זה בהרבה יותר.

גלעד ארדן: אפשר להעסיק 4 אנשים בשירות לקוחות במקום 500.

יניר פלג: השאלה מה החלופה.

יניר פלג: אם יש חלופה טובה כמו להציג חשבונית באינטרנט, שכל אחד יכול לבוא ולראות - -

גלעד ארדן: נדון בזה בהרחבה בין הקריאה השנייה לקריאה השלישית.

איילת כהן: זאת עמדה שהשמענו אותה גם בעבר, והבאנו את הנימוקים לה.

איילת כהן: אנחנו מבקשים לכלול בתוספת השלישית גם את שירותי הגישה לאינטרנט מהיר.

איילת כהן: אנחנו חושבים שכשמנוי יקום בבוקר ויהיה מנותק מגישה לאינטרנט - -

גלעד ארדן: אני חושב שהטענה הזאת הושמעה כאן לפני מספר דקות על ידי חברת אינטרנט אחרת.

גלעד ארדן: תודה.

אבשלום וילן: שכל הדיון יתקיים בין הקריאה השנייה לשלישית.

איילת כהן: אני לא ספק אינטרנט, אבל אני רוצה להעיר הערה נוספת: בחוק שעבר לאחרונה בכנסת, בתיקון סעיף 13 לחוק התקשורת, שירותי גישה לאינטרנט נכללו כשירותים בסיסיים חיוניים, שהשר רשאי לתת להן הוראות שהן הוראות שעת חירום כשיש תקלה.

גלעד ארדן: אני מבהיר שוב:

גלעד ארדן: אם אחד מחברי הכנסת יבקש להציע הצעה להוסיף על התוספת, אני אקיים הצבעה.

גלעד ארדן: אם אף אחד מחברי הכנסת ואל אני לא נעלה את זה, זה לא יעלה.

גלעד ארדן: אני מזכיר שזו הכנה לקריאה ראשונה, ועד הכנה לקריאה שנייה ושלישית תוכלו לנסות ולשכנע את חברי הבית ואותי להציע הצעה לתוספת הזאת.

יעל כהן: שמעתי פה את כל המיצגים של חברות התקשורת, שמבקשים להחריג את החוק על החוזים והעסקאות האלה.

יעל כהן: אני רוצה להזכיר לוועדה שחברות התקשורת זה ההיי-לייטס אצלנו, בתלונות הציבור.

יעל כהן: התקבלו יותר מאלף תלונות וזה מבול ביחס לשנים קודמות.

יעל כהן: אנחנו מבקשים מכל חברי הוועדה לא להחריג את החוק על החברות האלה.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: ביקשתי הערות על מה שהוקרא על ידי היועצת המשפטית ולא הערות אידיאולוגיות כלליות.

זהבית שחף: בנוגע לתוספת השלישית: אנחנו מבקשים שחבילת הבסיס לפחות תיכלל שם, שזה ערוץ 2, ערוץ 1, חדשות.

גלעד ארדן: זאת שאתם נורא רוצים שתסופק חינם.

גלעד ארדן: ..

דורי צ'ייקו: צריך להבין שיש שירותים מעבר לשירותים שנקבעו כרגע בתוספת השלישית, שהניתוק שלהם זה פגיעה חד משמעית בלקוח.

דורי צ'ייקו: אלה שירותים שהלקוח לא משלם בכלל, בין אם העסקה מתמשכת ובין אם לא ועל חלקה הוא כן משלם.

דורי צ'ייקו: לדוגמה - משיבון סלולארי, תא קולי.

דורי צ'ייקו: ברגע שאני מנתק את התא הקולי של הלקוח, שכרגע זה לא מופיע בתוספת, כל ההודעות שהלקוח החליט שהוא שומר אותן כי הוא רוצה להשתמש בהן ולהשמיע לנכדיו או בניו, נמחקות באותו רגע.

דורי צ'ייקו: דוגמה אחרת: שירות ביטוח ואחריות.

דורי צ'ייקו: לקוח שילם במשך חודשים רבים שירות ביטוח ואחריות.

דורי צ'ייקו: מהרגע שאני מנתק את הלקוח מהשירות הזה, הוא לא זכאי ליהנות ממנו.

דורי צ'ייקו: זה אומר שאם בעתיד יתקלקל לו הטלפון, הוא לא שם לב להודעות שכתבתי לו בחשבוניות, הוא לא יוכל להשתמש בשירות שהוא שילם עליו.

גלעד ארדן: לקראת שנייה ושלישית נדון בהחרגות הנדרשות כדי לא לפגוע בלקוחות.

גלעד ארדן: אני מבקש לקראת ההכנה לקריאה שנייה ושלישית, את כל ההצעות הטובות שלכם, שבאות מתוך דאגה ללקוחות, להעביר לנו בכתב לפחות שבוע לפני הדיון הבא כדי שנוכל להיערך לקראת ההגנה שאתם דורשים מאתנו ללקוחות, ונעזור לכם לעשות את זה בצורה הטובה ביותר.

גלעד ארדן: אני מתחייב שלא נפספס אף הערה שהיא לטובת הלקוחות ובלבד שתעזרו לנו להגיע אליה בזמן סביר לפני הדיון.

דורי צ'ייקו: בגלל הציניות שנשמעת פה מצד חברי כנסת, אני רוצה לציין שהחוק הזה עוד לא נכנס לתוקף לפחות בחברת סלקום - -

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: עורכת הדין טירי, בבקשה.

חנה טירי: לגבי הסעיף השני בתוספת השלישית: הנושא הזה עלה בדיון הקודם ולא הוצבע עליו, אני מבינה.

חנה טירי: לא ברור לנו למה הנושא הזה נכנס, בכל מקרה, אם היתה כוונה לומר שכשמדובר בשירות שהמחיר נקבע על ידי רגולטור מסוים, אז החובה תהיה הסכמה פוזיטיבית של הצרכן.

חנה טירי: אנחנו חושבים שצריך להתנגד ולהוריד את זה, כי העובדה שהמחיר נקבע על ידי רגולטור לא מעלה ולא מוריד.

חנה טירי: התחרות על ליבו של צרכן יכולה להיות לא רק לגבי מחיר אלא יכולה להיות גם לגבי שירות.

חנה טירי: לכן חשוב לדעת שגם כשהמחיר נקבע על ידי רגולטור, מה מועד סיום העסקה, חשוב לקבל את ההסכמה של הצרכן להמשך העסקה.

גלעד ארדן: הערות נוספות?

גלעד ארדן: אין.

גלעד ארדן: אני מבקש שבחדר יישארו רק חברי כנסת ונציגי ממשלה ונעבור להצבעה.

לאה ורון: חברת הכנסת נוקד, את מצביעה במקום חבר הכנסת מרציאנו.

לאה ורון: חבר הכנסת דב חנין מצביע במקום חבר הכנסת חנא סוויד, ואבו וילן במקום חברת הכנסת רונית תירוש.

אורית נוקד: אני חושבת שמדובר פה בהצעת חוק צרכנית חשובה מאין כמותה, ממש מהפכה.

אורית נוקד: שני הנושאים שחשובים מאוד זה נושא ההודעה, כפי שנאמר, וקבלת ההסכמה על יד הצרכן.

אורית נוקד: אני ערה למסע שמתנהל, והחוק הזה הרבה זמן לקח עד שהגיע לכדי הצבעה בקריאה ראשונה.

אורית נוקד: אני מבינה את המצוקה של העיתונים אבל יש לי בעיה.

אורית נוקד: בעיה כחברת כנסת, בעיה מוסרית, שציין קודם חבר הכנסת ברוורמן ומצד שני, מדובר בפגיעה בצרכנים, אם אנחנו מחריגים אותם, וזה על גב הצרכנים.

אורית נוקד: יכול להיות שצריך לראות דרך אחרת שאפשר יהיה לעזור אם באמת מעוניינים לעזור.

אורית נוקד: אני מאוד מבקשת מכם שתצביעו על החוק כפי שהוא בקריאה ראשונה, ולאחר מכן - -

גלעד ארדן: אלא אם כן יש הערות שאת או הממשלה קיבלו והם מוכנים לשנות.

אתי בנדלר: אני מבינה שאת מדברת על פיסקה 2.

יצחק וקנין: אני הצעתי פשרה של 6, הם הציעו 4, אז נעשה ממוצע 5.

אורית נוקד: אני מבקשת כרגע שתקבלו בהסכמה ובהבנה, ואני אהיה מוכנה לשקול ולראות ואפשר לחשוב על פתרון יותר יצירתי, אבל שנצביע היום על החוק כפי שהוא.

גלעד ארדן: גברתי מבקשת להצביע בנוסח שהוקרא כאן, בוועדה, בלי שום שינוי, גם לא לגבי התוספת השלישית, ששם הממשלה ביקשה לא להוסיף את ההחרגה של סעיף 2?

אתי בנדלר: אני מציעה למחוק את זה.

אורית נוקד: מרוב שהיו כל כך הרבה דיונים, אני לא יודעת מתי זה נכנס.

אורית נוקד: אני מבקשת להצביע על זה כמות שזה.

אתי בנדלר: מה עם פסקה 2 של התוספת השלישית, את מציעה להשאיר או למחוק?

אורית נוקד: למחוק.

אתי בנדלר: היתה עוד הערת הבהרה, שחשבוניות ישלחו אחת ל-6 חודשים או הודעות תשלום וכולי, רק אם לא נשלחו קודם לכן.

גלעד ארדן: אלה שתי ההערות היחידות שהמציעה או הממשלה רוצים לשנות.

גלעד ארדן: אני מבקש לשמוע את חבר הכנסת ברוורמן, שיציע את הצעתו.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב ראש, אני אומר את זה לא בלשון סגי-נהור ואני מעריך אותך מאוד, ואני מעריך גם את חברת הכנסת נוקד, שזכיתי בשנתיים של חיי הסוערים והמעניינים בפוליטיקה להכיר אותה היטב.

אבישי ברוורמן: אני עדין חושב, ופה השאלה היא לחברי הכנסת, מכיוון שיש פה גם אנשים שבקיאים בכתובים, הלא גם חיים נחמן ביאליק שהוציא את ספר האגדה, אנחנו מכירים משלמה המלך אגדת 3 ו-4.

אבישי ברוורמן: ההצעה שלי היתה במקום 6 חודשים 4 חודשים.

אבישי ברוורמן: שמעתי מחבר הכנסת וקנין שרצה 6 חודשים ואולי צריך להגיע לפשרה של 5 חודשים.

אבישי ברוורמן: להכניס את זה פה, לגמור את זה - -

אבשלום וילן: היה הרציונאל של 4 חודשים כי עסקאות מעל 4 חודשים הן לא הגיוניות, הן בתחום הסביר.

אבשלום וילן: ברגע שאתה מציע 5 זה כבר...

אבישי ברוורמן: לא, אני מציע 4 חודשים.

אבשלום וילן: אני מציע את הצעת אורית נוקד או ההצעה שלך.

אבשלום וילן: אני תומך בהצעה שלך.

יצחק וקנין: מקובל 4.

יצחק וקנין: אני לא ננעל על ה-6 חודשים.

גלעד ארדן: אני רוצה להבין את ההצעה.

גלעד ארדן: ההצעה אומרת לא לקבוע החרגה על העיתונים היומיים אלא לקבוע על מי יחול החוק?

גלעד ארדן: הוא יחול על עסקאות שהמשך שלהן מעל 4 חודשים ולא ניתן לבאל אותן בלי לשלם איזה שהוא תשלום נוסף, והתנאי השלישי - -

יצחק וקנין: ובכל עת שלאחר תום תקופת ההטבה וללא תשלום נוסף בשל סיום העסקה כאמור.

יצחק וקנין: לא יהיה קנס.

אתי בנדלר: אני לא כל כך מבינה.

אתי בנדלר: האם מדובר שהצעת החוק לא תחול על העסקאות האלה בכלל או שלגביהן לא תהיה חובה לשלוח הודעה?

יצחק וקנין: לשלוח הודעה.

אתי בנדלר: הצעת החוק תחול על כל העסקאות, גם עסקאות לתקופה קצובה אלא שלא תהיה חובה לשלוח הודעה על סיום התקופה הקצובה, אם התקופה אינה עולה על 4 חודשים ויתקיימו יתר התנאים.

גלעד ארדן: אני לא מסכים אתך וצר לי שאני צריך לפרשן, אבל תחול דרישה לקבל הסכמה מעבר ל-4 חודשים.

קריאות: זה בלי הודעה.

גלעד ארדן: החוק לא יכול לחול.

גלעד ארדן: הם מבקשים להחריג לחלוטין מתחולת החוק.

אורית נוקד: תקבלו את ההצעה שלי ואחר כך בצורה מושכלת יהיה לנו זמן...

אתי בנדלר: לא, אני מצטערת.

אתי בנדלר: מדובר על זה שיודעים את המחיר מראש ואז ההחרגה חלה.

אתי בנדלר: ההוראה לקבל הסכמה פוזיטיבית לא חלה אם הצרכן יודע מראש מה המחיר שיחול בתום תקופת ההחרגה, והוא צריך לשלוח הודעה.

אתי בנדלר: אפילו העיתונים, אם הבנתי אותם נכון והם הגיעו גם אלי כמובן, הם מדברים על ביטול הדרישה לתת את ההודעה.

אתי בנדלר: הם מדברים על כך שהמחיר שיחול בתום תקופת הזמן ידוע וכתוב במפורש בחוזה.

גלעד ארדן: יפה, כיוון שמראש מה שחל עליהם מבחינת החוק זה אך ורק חובת ההודעה, בהסתמך על הודעתם שהיא נכונה היום אבל איננו יודעים אם היא בעתיד תהיה נכונה, שכל המבצעים שלהם חתום הצרכן מראש שהוא יודע מה המחיר בתום תקופת המבצע.

אתי בנדלר: המחיר מופיע בחוזה.

גלעד ארדן: זה היום.

גלעד ארדן: אני לא יודע מה יהיה בעתיד.

גלעד ארדן: אני לא רוצה להחריג אלא אני רוצה לחדד מה ההצעה של חברי הכנסת: ההצעה אומרת, בלי קשר לעיתונים, שכאשר במבצע מסוים, משך המבצע קצר מ-4 חודשים, המחיר לאחר ארבעת החודשים ידוע לצרכן מראש וניתן לבטל את המשך ההתקשרות לאחר ארבעת החודשים, לחודש החמישי, בלי לשלם שום קנס.

גלעד ארדן: דרך אגב, זה לא חל על העיתונים כי הם אומרים: תחזיר לנו על 4 חודשים ראשונים את ההטבה שקיבלת מאתנו.

אתי בנדלר: הם היו כאן והם הסכימו לתנאי הזה.

גלעד ארדן: הם לא הסכימו לתנאי הזה.

גלעד ארדן: הם אמרו שניתן להתנתק מהם בקלות.

גלעד ארדן: מבחינתם "בקלות" זה לא שלא מועמס עליך תשלום אלא שאתה לא כפוף לתיאום עם טכנאי או שייקחו ממך אביזר טכנולוגי מהבית.

גלעד ארדן: זה מה שהם התכוונו שקל להתנתק מהם.

אתי בנדלר: לדעתי כתוב בפירוש בהצעה שלהם שגם אין שום קנס.

אתי בנדלר: "בכל עת שלאחר תקופת ההטבה וללא תשלום נוסף מצידו של הצרכן בשל סיום העסקה".

גלעד ארדן: בסדר גמור.

גלעד ארדן: לא כולם פה חברי ועדה.

גלעד ארדן: מי שבעד הצעתה של חברת הכנסת נוקד יגיד שהוא בעד חברת הכנסת נוקד, ומי שבעד הצעתם של חבר הכנסת וקנין וברוורמן יהיה בעד הצעתם.

אורית נוקד: ההצעה שלי אומרת להצביע על החוק כפי שהוא כאשר בין הקריאה הראשונה לשנייה יתקיים הדיון ברוח הדברים.

דב חנין: אני לא רוצה להיכנס לגוף הענין אבל אני מציע לקבל את הצעתה של חברת הכנסת נוקד כי לדעתי ההצעה שאתם הצעתם מעוררת שאלות שאנחנו לא מספיקים לדון בהם.

דב חנין: יכול להיות שההצעה שלכם טובה - -

גלעד ארדן: איזה שאלות?

דב חנין: בכלל לא ברור אם ההצעה הזאת נותנת פתרון לעניינם של העיתונים?

יצחק וקנין: אז תשנה אותה.

משה כחלון: חבר הכנסת חנין, אני חושב שההצעה היא להתקיים בדיון.

משה כחלון: אני התחלתי בדיון לפני שנתיים כמעט, בתחילת הקדנציה שלי ואני חושב שצריך להתקדם.

משה כחלון: חבר הכנסת ארדן, אני חושב שתעשה נכון אם תצביע ויהיו לנו עוד דיונים.

משה כחלון: זה לא קריאה שנייה ושלישית.

משה כחלון: אני מציע שההצעה שתעבור, נמשיך בדיונים בהמשך.

לאה ורון: חבר הכנסת יצחק וקנין – אתה בעד הצעתה של חברת הכנסת נוקד?

לאה ורון: בעד הצעת וקנין.

לאה ורון: חברת הכנסת נוקד – בעד הצעת נוקד.

לאה ורון: את מצביעה במקום יורם מרציאנו.

לאה ורון: חבר הכנסת אבישי ברוורמן – בעד הצעת נוקד עם התיקון של ברוורמן ווקנין.

לאה ורון: חבר הכנסת יעקב כהן – בעד הצעת וקנין.

לאה ורון: חבר הכנסת כחלון – בעד הצעת וקנין.

לאה ורון: חבר הכנסת אליהו גבאי – בעד הצעת וקנין.

לאה ורון: חבר הכנסת אלכס מילר – בעד הצעת וקנין.

לאה ורון: חבר הכנסת מילר במקום חבר הכנסת אילטוב.

לאה ורון: חבר הכנסת אבשלום וילן – בעד הצעת וקנין.

לאה ורון: חבר הכנסת גלעד ארדן – בעד הצעת נוקד.

לאה ורון: 3 בעד הצעתה של חברת הכנסת נוקד, 7 בעד הצעתם של חברי הכנסת וקנין וברוורמן.

לאה ורון: הצעת החוק של וקנין וברוורמן אושרה.

גלעד ארדן: בואו נצביע גם על שאר החוק בהצבעה אחת.

גלעד ארדן: כיוון שלגבי יתר הסעיפים אין הצעות חלופיות, אני מעמיד להצבעה להכנה לקריאה ראשונה את 13א' מפסקה 2, בשינויים שהתקבלו כרגע.

אתי בנדלר: הצעת וקנין וברוורמן מתייחסת רק לסעיף ג2.

לאה ורון: 13א' עד 13ב' – מי בעד?

לאה ורון: אושר פה אחד.

גלעד ארדן: אני מעמיד להצבעה את סעיף 13ב', בנוסח שהוקרא כאן עם התיקון: לא נשלח למענו של הצרכן.

גלעד ארדן: הסעיף אושר.

גלעד ארדן: מי בעד אישור התוספת השלישית ומחיקת סעיף 2 – אושר פה אחד.

גלעד ארדן: מי בעד סעיף 6 תחולת החוק – אושר פה אחד.

אתי בנדלר: יש כאן נציג משרד האוצר?

גלעד ארדן: לא.

לאה ורון: יעקב ברקאי, רכז תעשייה במשרד האוצר מסר שהצעת החוק אינה כרוכה בעלות מתקציב המדינה.

גלעד ארדן: אני מודה לכולם.

גלעד ארדן: הישיבה נעולה.