ועדת המשנה לקליטת ילדים, נוער וצעירים עולים במערכת החינוך, כנסת 17, פרוטוקול מספר 48, 2008-01-14 12:30

זאב אלקין: צהריים טובים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

זאב אלקין: זהו דיון המשך על הפרוייקט החדש בתחום הוראת זהות יהודית לילדים עולים.

זאב אלקין: אנחנו פתחנו את הדיונים בישיבה מלפני שבועיים, שבה הציגו לנו החברים ממשרד החינוך ומהג'וינט, הג'וינט נכח בדיון, התחילו להציג, יותר נכון, נדמה לי שלא סיימת, אודי, היו עוד כמה השלמות שרצית לשתף אותנו היום, וגם לא היה לנו נדמה לי בדיון הקודם נציגות של משרד הקליטה, או יותר נכון היתה נציגה של משרד הקליטה אבל היא יצאה בביקורת מאוד נוקבת כלפי התכנית.

זאב אלקין: היות ועל הנייר שהעתק ממנו תקבלו בהמשך, התנוסס השם של משרד הקליטה, שאלנו את עצמנו האם באמת הדברים מתואמים עם משרד הקליטה, והפרוייקט שמוצג לנו הוא באמת על דעת משרד הקליטה, היות והוא זוכה לביקורת כזאת, ולכן היינו צריכים לשמוע היום השלמות מעמיהוד בהט.

זאב אלקין: נדמה לי, שביקשתי להתייחס גם לפן התקציבי, כיצד העסק הזה אמור לעבוד, ולשמוע את העמדה לגבי התאום עם משרד הקליטה.

זאב אלקין: נאמר אז שמה שהוצג בפנינו היה עוד ראשוני, ולמרות שזה תאם את רוח הדברים של שיחות עם משרד הקליטה, זה עוד לא עבר לנייר ושעד הישיבה של היום, כעבור שבועיים, זה יעבור גם את העיניים במשרד הקליטה ויוצג כאן כבר כתפיסה משותפת של שני המשרדים.

זאב אלקין: היינו אמורים לפתוח את זה להתייחסות של החברים, אמנם נדמה לי שהרכב הנוכחים בדיון השתנה במאה אחוז, ואם נתייחס לזה מבחינת הגופים ולא על בסיס פרסונלי אז בכל זאת יש איזושהי המשכיות.

זאב אלקין: נשמח לשמוע כאן התייחסות של הנוכחים בוועדה לגבי התכנית החדשה, עד כמה היא משיגה את המטרות או לא.

זאב אלקין: אני מזכיר לכולנו שיש לנו נושא נוסף, שלפי הערכתי לא נספיק לגעת בו היום אבל אני מקווה שנדון בו בישיבה הבאה, והוא גורלן של התכניות הקיימות בתחום של זהות יהודית, בעיקר לגבי החטיבה העליונה, במסגרת התארגנות לאחר שביתה ממושכת.

זאב אלקין: כפי שסיכמנו נשמע את הדברים, אני מניח שעוד שבועיים.

זאב אלקין: מר בהט, אולי תרצה להשלים, גם לעדכן אותנו, אני זוכר שגם הייתם אז בדיוק בתהליך אינטנסיבי של קידום העניין ונשאלתם בסוגייה של לוחות הזמנים.

זאב אלקין: אנחנו עשינו כאן איזה שהוא תרגיל מחשבתי בדיון הקודם מה יקרה עם לוחות הזמנים שהציג המשרד מבחינת השאיפה להפעיל את התכנית ברמת הפיילוט עוד בשנת הלימודים הזאת.

זאב אלקין: יחד עם החברים הגענו למצב שאם לוחות הזמנים של התכנון יישארו כפי שהם זה יהיה בלתי אפשרי לקיים את התכנית עוד בשנת הלימודים הזאת.

זאב אלקין: ביקשנו מהמשרד להביא לנו כאן תשובה יותר מסודרת – או שמקצרים את לוחות הזמנים של התכנון וכן מפעילים את הפיילוט, בתפיסה האופטימית יותר שהציג כאן חברנו אודי עוד השנה, ואז בשנת הלימודים הבאה אפשר לדבר כבר על הרחבת התכנית, ואם לא משנים את לוחות הזמנים אז איך המשרד מתכוון לעמוד בהתחייבות הראשונית שלו כבר השנה לקיים את הפיילוט ואיך הוא מתכוון בשנה הבאה להרחיב את התכנית אם השנה הפיילוט לא התקיים.

זאב אלקין: אלה, בעיקר, עד כמה שאני זוכר, השאלות העיקריות שהתבקשת לתת כאן תשובה כדי לנסות לגבש עמדה ברורה לגבי לוח זמנים.

עמיהוד בהט: תודה רבה.

עמיהוד בהט: כפי שאנחנו הצגנו בפעם שעברה הנושא נמצא בתהליך, ובתהליך מאוד אינטנסיבי, והוא מורכב מבעובדה שהוא מעצם היותו כולל מספר גורמים שצריכים לעבוד כל הזמן בתאום ובמשותף.

עמיהוד בהט: ואף על פי כן אנחנו גם מאז השבועיים האחרונים התקדמנו בצורה משמעותית מבחינתנו בכל אופן.

עמיהוד בהט: ואין לי הרבה מידי מה להוסיף אבל אפשר כן להוסיף ולומר כמה דברים.

עמיהוד בהט: באשר לנושא התקציבי, כידוע נכון לרגע זה, לפחות לפי הידוע לי, אולי למישהו אחר ידוע אחרת, הקיצוץ, לפחות במשרד החינוך, באגף שלי, הוא קיצוץ דרמטי מאוד, ואני פועל היום במתכונת של תקציב של תשעה עשר מיליון שקל, לעומת פעילותי בשנה שעברה בתקציב שעולה על שלושים וחמישה מיליון, ולדבר הזה יש השלכות על כל דבר ודבר.

עמיהוד בהט: אנחנו משתדלים מאוד למזער מאוד את ההשלכות של הדבר הזה בשנת הלימודים תשס"ח, כדי לאפשר למהלכים שהתחילו בספטמבר להסתיים בצורה מתקבלת על הדעת.

זאב אלקין: אני מקווה שהבעיה הזאת תיפתר.

זאב אלקין: קיימתי פגישה עם המנכ"לית החדשה של המשרד בעניין הזה, יחד עם סמנכ"ל הכספים הקבוע, עדי הרשקוביץ, והם מודעים למהות הבעיה ולחריפותה ועוצמתה, הם ממקמים את זה כאחד מהנושאים הראשונים שדורשים פתרון במסגרת של מה שקורה במשרד.

עמיהוד בהט: אם את כל הדרך ממשרד החינוך עד כאן עשיתי בשביל לשמוע את המשפט הזה, כי אני בכל אופן נכון לרגע זה, כפי שמתקבל גם על הדעת, פועל בהיקף התקציבי הזה, אני מקווה שהמנכ"לית בהתאם לשיחה גם מודעת למה שנעשה.

עמיהוד בהט: לא רק בהיבטים התקציביים אלא גם בהיבטים של מה שנעשה.

עמיהוד בהט: אז אני שמח.

עמיהוד בהט: מכל מקום אני פועל כרגע כדי לסיים את שנת הלימודים הזאת בצורה תקינה, בלי לפגוע לא בכוח אדם שפועל, יש אנשים שעובדים בשטח, וזה חלק מהעניין, שעות האולפן וכל מה שקשור למהלכים האלה, ומחכה לבשורות באמת בעניין הזה מהנהלת המשרד במידה שתהיינה.

עמיהוד בהט: אנחנו קיימנו עוד שתי פגישות.

עמיהוד בהט: קודם כל קיימתי פגישה עם אריה, הוא נעדר ליומיים שלושה אבל מייד כשהוא חזר קיימנו פגישה ותיאמנו מחדש את כל מהלכים, וגם אריה בהחלט קיבל, וגם אנחנו קיבלנו פה את העמדה שבעזרת היישוב, שהוא חלק מהפרטנרים בתוך התכנית אנחנו נגייס גם את הפעולה של ההורים לצורך המהלך הזה, וזה בעצם דבר שעלה גם בישיבה כאן כהערה, ואני חושב שהיא הערה נכונה מאוד.

עמיהוד בהט: אני חושב שגם משרד הקליטה, כמי ששותף לעניין, והפעולה שלו היא לא רק בתוך בתי הספר אלא דווקא מחוץ לבתי הספר, רואה את הדבר הזה.

עמיהוד בהט: הדבר הזה עלה אתמול גם בישיבה של מסד קליטה, של ועדת שפה, היתה נציגה של אריה בוועדת השפה, וגם שם הנושא של ההיבט של ההורים עלה עוד פעם ונלקח בחשבון לתכנית.

עמיהוד בהט: כך שיש פה מהלך של תאום אבל יש פה גם מהלך של חשיבה.

עמיהוד בהט: היתה ישיבה מאוד ארוכה, פעמיים, שתי ישיבות מאוד ארוכות, ובשבוע הבא ביום ראשון תהיה עוד ישיבה אחת של צוות החשיבה של הנושא, כלומר לא רק של העניינים האדמניסטרטיביים אלא גם של התוכן.

עמיהוד בהט: ואנחנו כבר במצב יחסית מתקדם בקטע הזה.

עמיהוד בהט: אנחנו איתרנו ארבעה יישובים: נצרת עלית, רמלה, באר שבע וטירת הכרמל, שבהם אנחנו מתעתדים להתחיל את הפיילוט בשנת הלימודים תשס"ח.

זאב אלקין: מה ההיגיון בארבעת הישובים אלה?

עמיהוד בהט: ההיגיון הוא שזה במחוזות שונים בחלק מהמקרים, שזה נמצא עם מנהלי אגפי חינוך שגם אנחנו וגם שותפים אחרים נמצאים איתם במשא ומתן ובעבודה מאוד אמינה ומאוד בריאה ומאוד טובה.

עמיהוד בהט: כמובן יישובים עתירי עולים וחטיבות ביניים עתירי עולים, זה הרי ברור, הרי לא נלך למקום שאין בו עולים, וגם עלייה מאוד מגוונת.

עמיהוד בהט: יש גם תלמידים יוצאי חבר העמים, גם תלמידים יוצאי אתיופיה, גם תלמידים יוצאי דרום אמריקה, ברמלה יש היום קבוצה גדולה מאוד של תלמידים יוצאי דרום אמריקה, פרו, קולומביה וכו'.

עמיהוד בהט: זה נותן לנו איזה שהוא מגוון.

עמיהוד בהט: שתי חטיבות ביניים, אחת ממלכתית דתית ואחת ממלכתית.

עמיהוד בהט: אז זה הרעיון.

זאב אלקין: טירת הכרמל זה דווקא דוגמא מעניינת.

זאב אלקין: לא אשדוד, לא נתניה.

עמיהוד בהט: בכוונה הלכנו על יישובים גדולים מאוד, זה פיילוט ככה שזה לא כל כך משנה בעניין, אלא משהו בסדר גודל של עשר כיתות, אני לא מתחייב על המספרים אבל זה הסדר גודל, של כעשר כיתות בין ז' ל-ט'.

עמיהוד בהט: זה לא יהיה ט'.

עמיהוד בהט: למה זה לא יהיה ט', מכיוון שבכל מקרה בעיתוי שנתחיל נסיים בסוף תשס"ט עם אותה כיתה.

עמיהוד בהט: אם נתחיל כמו שאנחנו מתכננים, תיכף אני אומר משהו על לוח הזמנים, באפריל, אנחנו השנה לומדים עד אמצע יולי, עוד חודש.

זאב אלקין: לא בכל חטיבות הביניים?

עמיהוד בהט: ברובן.

עמיהוד בהט: בממלכתיות אני חושב שכן, רוב חטיבות הביניים לא עבדו, או שבתו באופן כמעט מלא, אבל כרגע אני לא יכול לומר.

זאב אלקין: משרד החינוך הציג את זה אחרת בזמן השביתה.

עמיהוד בהט: יכול להיות, אז אולי אני לא יודע.

עמיהוד בהט: משרד החינוך שעסק בשביתה, בטח ידע יותר טוב ממני.

עמיהוד בהט: הכוונה היא ללכת ליישובים האלה ולאתר או כיתות ז' או כיתות ח', אני מניח שח' כדי שבשנה הבאה ימשיכו ויהיו בט' ולא יפסידו את התכנית וגם לא יפסיקו אחרי חודשיים שלושה באמצע, כי זה לא הגיוני, ואיתם להתחיל בכעשר כיתות את התכנית.

עמיהוד בהט: הרעיון הוא לסיים את שלב הכנת המתווים וכל מה שקשור בתוכן, עד אמצע פברואר, לתת לבית הספר בעזרת מנחה תוכן, חודש ימים או יותר מחודש, עד ערב פסח להכין את התכנית, את המערך של העבודה בבית הספר, ולמחרת הפסח להתחיל עד סוף השנה, היא תהיה ככל שתהיה, אם זה אמצע יולי או אמצע יוני, באותן כיתות שתיבחרנה ושתרצנה בכך ותעשנה את זה מתוך רצון ובחירה, ואני יכול לומר רק שארבעת מנהלי האגפים ברשויות האלה הביעו לא רק נכונות אלא גם התלהבות לעשות את זה ולתת כתף ולהיכנס לעניין.

זאב אלקין: מבחינת לוח הזמנים, אתה הצגת לנו אז מבנה מאוד ברור, שברגע שבית הספר מחליט להיכנס לתמונה, הצוות הבית ספרי באמצעות היועץ שלכם בונה תכנית שבאמצעותה הוא יפעיל את התקציבים האלה.

זאב אלקין: מהו לוח הזמנים לבית הספר, כדי לבנות את התכנית?

עמיהוד בהט: משהו כמו מאמצע פברואר עד ערב פסח.

זאב אלקין: זאת אומרת, שבאמצע פברואר כבר ידעו אלו מבתי הספר נכנסים לתכנית?

עמיהוד בהט: בודאי, אין ספק בדבר הזה.

שרון בניאן: בתי הספר אחראים על בניית התכנית?

עמיהוד בהט: כן.

שרון בניאן: זאת אומרת, אתם מספקים רק את המדריך?

עמיהוד בהט: מנחה תוכן ואת גבולות הגזרה של התכנית, את הרציונל והעקרונות של התכנית.

עמיהוד בהט: אבל בית הספר, על פי אוכלוסיית התלמידים שבו והצרכים שבו תופר חליפה.

זאב אלקין: אם אחרי פסח נרצה לצאת לסיור לראות איך זה עובד, יהיה לנו כבר לאן לצאת?

עמיהוד בהט: אני מאוד מקווה.

זאב אלקין: לקחנו לתשומת לבנו.

זאב אלקין: מה יקרה בשנת הלימודים הבאה?

עמיהוד בהט: אלה ימשיכו בוודאי עד סוף תשס"ט.

זאב אלקין: האם בעקבות הניסיון שתצברו מפסח עד לקיץ, אתם מתכוונים להרחיב את המסגרת בשנת הלימודים הבאה?

עמיהוד בהט: בודאי שכן, אז גם יהיו היציאות שמחוץ לבתי הספר, הפעולות עם ההורים, כלומר זה כבר יהיה במהלך השנה הבאה.

זאב אלקין: לאיזה היקף אתם מתכוונים להרחיב את זה?

עמיהוד בהט: קודם כל זה תלוי תקציב, תקציב משרד הקליטה, תקציב משרד החינוך, מסד קליטה, ג'וינט.

עמיהוד בהט: אני יכול לומר שיש נכונות.

זאב אלקין: מבחינת תכנון ראשוני, זה הרי עדיין שנת תקציב הזאת.

עמיהוד בהט: אני אומר, אני יכול לעמוד, אני, כפי שאני רואה את התכנית, אבל באמת אני לא יכול לדבר פה בשם שותפים על התחייבויות כספיות, אני יכול לעמוד במשהו כמו מאה כיתות.

עמיהוד בהט: מבחינת החלק שלי.

עמיהוד בהט: כי אם אני לוקח בחשבון שאני מתקצב שעה שבועית זה אומר כמאה שעות אני יכול להקדיש לעניין הזה, זה חמש מאות אלף שקל, זה מאה שעות.

אריה קורת: מה מסגרת התקציב למאה כיתות?

עמיהוד בהט: הכל הם דברים התחלתיים, אבל באופן עקרוני מאה כיתות כאלה זה אומר, אם אני לא טועה זה בערך מיליון שקל לבתי הספר למאה כיתות.

עמיהוד בהט: משהו כזה.

עמיהוד בהט: אנחנו דיברנו על שעה שבועית לכיתה, במהלך שנת הלימודים, דיברנו על משהו בסדר גודל של עשרת אלפים שקל לכיתה כדי להפעיל תכניות תוספתיות לתוך השעה הזאת.

עמיהוד בהט: מרצים, תערוכות, וכו'.

עמיהוד בהט: כלומר שעה למערכת, פלוס עשרת אלפים שקל לכיתה, פלוס כשלוש מאות, ארבע מאות שקל לילד פר שלוש יציאות במהלך השנה מחוץ לבית הספר, לסיורים, לגיחות, ועבודה מול היישוב לגבי ההורים, שזה תקצוב נפרד.

עמיהוד בהט: אלה התקציבים.

עמיהוד בהט: המכפלה תהיה בהתאם ליכולות.

עמיהוד בהט: אמרתי אני מבחינתי רואה כמאה שעות דבר הגיוני, בפריסה יחסית לא קטנה.

עמיהוד בהט: אבל אני לא יכול ודאי לכלול בזה לא את משרד הקליטה ולא את הג'וינט ולא את מסד קליטה.

עמיהוד בהט: זה המבנה של התכנית.

זאב אלקין: השאלות שנשאלו בדיון הקודם, אני אשמח שתתייחס לזה לפני שנעביר את השרביט הלאה, ועל אותן שאלות נשמח להתייחסות גם של משרד הקליטה, הן היו כמה.

זאב אלקין: שאלה אחת התייחסה להיבט של מעורבות ההורים, ולזה כבר הגבת שאתם תשמחו אם זה ייעשה באמצעות הרשות.

זאב אלקין: וזה יכולים להיות אחד מהצינורות שהרשות המקומית תהיה גם שותפה בהפעלה.

זאב אלקין: השאלה השנייה היתה מה מידת ההשפעה על תוכן של התכנית של איזו שהיא נציגות של מישהו, נשאלה כאן הסוגייה איך ההורים של הילדים העולים או מי שזה לא יהיה, אבל איזה שהוא גורם, ברגע שאתה מעביר את זה לצוות בית ספרי, עלתה שאלה שהצוות הזה הוא לא בדיוק הצטיין בפתרון הבעיה, אם אני משחזר נכון את הטענה.

זאב אלקין: הרי אנחנו נזקקנו לתכנית ייחודית בתחום הזה כי יש בעיה.

אלי זרחין: לא היו משאבים בבית הספר.

זאב אלקין: זה נושא לא פשוט.

זאב אלקין: אי אפשר להגיד שלא היו לגמרי משאבים.

זאב אלקין: לא היו משאבים מיועדים למטרה הזאת שלא ניתן לנצל אותם למטרה אחרת.

זאב אלקין: אבל היו לבית ספר משאבים רק הוא ניצל אותם כפי שהוא ראה לנכון.

זאב אלקין: כמו שזה נכון בצורה עוד יותר חריפה לגבי בית ספר יסודי שקיבל תיקצוב די משמעותי עבור תלמידים עולים כתוספת ולא ניצל אותם לטובת תלמידים עולים.

זאב אלקין: זה כבר עניין בפני עצמו.

זאב אלקין: ולכן היתה פה שאלה בהיבט הזה.

זאב אלקין: שאלה נוספת התייחסה לכיתה הטרוגנית.

זאב אלקין: כי הרי אתם הצגתם שהתכנית מופעלת על בסיס קבוע, נדמה לי שלא היה כאן אפילו מרכיב שמדבר על ילדים עולים בנפרד, אלא שכל התכנית פועלת על כל הכיתה, והמרכיב של העולים הוא משחק רק באיזה כיתה נבחרת.

זאב אלקין: לוקחים כיתה שיש בה אחוז גדול של תלמידים עולים, כמו שלפני זה לוקחים רשות שיש בה אחוז גדול של תלמידים עולים בקבוצת הגיל הזאת, ואחר כך לוקחים בית ספר שיש בו אחוז גדול של תלמידים עולים, ואז מתוך בית הספר מנסים לקחת את הכיתות הרלוונטיות ביותר.

זאב אלקין: אבל כל הפעילות לאורך כל הדרך היא פעילות משותפת לכולם, וזה נדמה לי שונה מהמתכונת האחרת, כולל מתכונת הסמינרים, שגם שם השתתפו חלק מהתלמידים הותיקים אבל מעט מאוד יחסית.

זאב אלקין: כאן עלו שתי שאלות, בהקשר הזה, עד כמה שאני זוכר.

זאב אלקין: קודם כל שאלה מהותית, כי סך הכל ניתן להוביל את הפעילות בתחום הזה לשני כיוונים, שהם לא סותרים אבל הם שונים.

זאב אלקין: תחום אחד זה עזרה בקליטה חברתית, לנסות לבנות את הגשר בין התלמידים הותיקים או הצברים לבין התלמידים העולים.

זאב אלקין: ושם בוודאי ובוודאי שהעבודה המשותפת היא כמעט מתבקשת.

זאב אלקין: והתחום השני זה העמקת הזהות היהודית והישראלית והידע בתחום הזה אצל תלמידים עולים.

זאב אלקין: כאן דווקא עבודה כקבוצה משותפת יכולה להביא כמכשול מסויים, כי עצם הרעיון ללכת לפעילות כזאת נובע מכך שקיים פער.

זאב אלקין: עם כל הבכי שלנו לגבי רמת התכנים בתחום הזה שקשורים לזהות יהודית וזהות ישראלית, בודאי ובוודאי בחינוך הממלכתי, עדיין קיים פער בין תלמידים עולים לבין כלל אוכלוסיית התלמידים, והרצון להפעיל את התכנית נועד לסגור את הפער.

זאב אלקין: ואז אם כל הפעילות מתבצעת ביחד תמיד יש סכנה שאו שהיא תהיה משעממת לחלק מהכיתה כי הם כבר יודעים את זה, או שידלגו, ינסו להעביר תכנים שהם יהיו מעל הרמה של התלמידים עולים, ואז הפער לא ייסגר, אלא להיפך, זה יפעל רק על החלק של הכיתה שהם תלמידים צברים.

זאב אלקין: עלתה כאן גם שאלה, איזו משתי המטרות אתם רואים כמטרה ראשית, האם הפן של הקליטה החברתית או האם הפן של העמקת זהות יהודית ישראלית.

זאב אלקין: ובהתאם לתשובה לשאלה הזאת ייתכן שיהיו שאלות האם נכון לפעול אך ורק, אף אחד לא חולק שצריכים לפעול גם במסגרת משותפת אבל האם נכון אך ורק לפעול במסגרת משותפת, ופועל יוצא נוסף מזה זה כמובן ההיבט התקציבי.

זאב אלקין: כאשר אנחנו מדברים על הרצון בעתיד להרחיב את התכנית למימדים ניכרים בחטיבת הביניים, ברגע שהולכים בגישה של להפעיל את זה על כלל התלמידים אז זה ברור שאין שום סיכוי להגיע לפריסה ארצית משמעותית בהפעלת התכנית בגלל נתונים תקציביים.

זאב אלקין: הרי כולנו מבינים שלא נצליח כאן

זאב אלקין: להגיע למצב שרוב מכריע או כל בתי הספר שיש שם ולו נוכחות מסויימת של תלמידי עולים יגיעו לכך שנוכל לתת שם אפילו שעה שבועית אחת לבית ספר, שלא לדבר על שעה שבועית אחת לכיתות שיש שם תלמידים עולים.

זאב אלקין: זה היקפים גדולים מאוד, מי כמוך אודי יודע מה המשמעות של ההחלטה הזאת.

זאב אלקין: וכמובן ברגע שאתה מבודד תלמידים עולים אז יש לך יותר סיכוי להגיע לפריסה.

זאב אלקין: אני מניח שזה מה שעמד ביסוד של ההחלטה על הסמינרים בזמנו, להוציא אליהם בעיקר תלמידים עולים.

עמיהוד בהט: כאן אנחנו נכנסים כבר לעומק.

עמיהוד בהט: אני אומר את דעתי, ודעתי היא לא רק דעתי אלא היא גם תוצאה של דיון עמוק שהיה לנו בוועדה ביום חמישי שעבר בפתח תקווה, בין היתר בנושא הזה.

עמיהוד בהט: אבל העמדה היתה אז מאוד חד משמעית, של אנשי התוכן.

עמיהוד בהט: אני לא תמיד שם את עצמי בשורה הזאת של אנשי התוכן, יש לי קצת נסיונות פדגוגיים, וניהלתי גם בתי ספר, אבל ישבו שם באמת אנשים, מיטב האנשים לפחות במשרד החינוך ברמה של האגף לחינוך על יסודי, מינהל חברה ונוער, באמת הקודקודים.

זאב אלקין: עם הניסיון של עבודה עם תלמידים עולים?

עמיהוד בהט: לא.

עמיהוד בהט: אבל גם.

עמיהוד בהט: אבל לא כספציפיקציה ייחודית.

עמיהוד בהט: בכל אופן אנשים באמת ברמה מאוד גבוהה של חשיבה, והיה דיון מאוד מעניין לכשעצמו.

עמיהוד בהט: אבל כן היתה שם למשל נציגת מסד קליטה והג'וינט, מיה עמירי, שעבדה רק עם עולים, בצבא, הרבה מאוד שנים, והיא הביאה את הפן של העולים מאוד חזק.

עמיהוד בהט: היא היתה ראש מדור קליטת עלייה בצה"ל, ועכשיו היא עובדת בג'וינט.

עמיהוד בהט: והיא היתה בצוות והיא גם הביאה הרבה מאוד אינפוט לתוך הדיון הזה.

עמיהוד בהט: אז היה שם באמת צירוף מאוד חשוב בסיפור הזה.

עמיהוד בהט: וגם מיכל שעובדת איתנו ומוכרת פה.

עמיהוד בהט: יחד עם זה אני רוצה לומר ככה, העמדה היתה מאוד מאוד חד משמעית בעניין של כיתות שלמות.

עמיהוד בהט: ואני רוצה לומר משהו, דיברנו כאן על זהות יהודית ישראלית ודיברנו כאן על שילוב חברתי.

עמיהוד בהט: נקודת המוצא, אם אני הבנתי נכון, לא היתה לא זאת ולא זאת בתכנית, אלא יותר תחושות השייכות והניכור של נוער עולה לתוך החברה הישראלית.

עמיהוד בהט: כאשר אנחנו רוצים לדבר על שייכות וניכור יש לזה ממשקים לערכי הציונות, לערכי היהדות בודאי, אבל זה יוצא ממקום של הילד עצמו.

עמיהוד בהט: הרצון הוא בעצם בתכנית הזאת לבוא לאיזה שהוא מצב של מבט בגובה העיניים בין החברה הישראלית הותיקה לעולים, שכבר הם לא חדשים כל כך, גם הם עולים ובני עולים, אבל עולים נקרא להם פה לצורך הטרמינולוגיה, במבט של לי יש מה ללמוד ממך, לך יש מה ללמוד ממני.

עמיהוד בהט: הדברים שיש לי אני שומר עליהם כעל נכסי צאן ברזל שלי כעולה, את הערכים שעליהם חונכתי וגדלתי.

עמיהוד בהט: ואנחנו נראה לך בתכנית הזאת, אנחנו המערכת, שמה שאתה גדלת לאורו, מבחינת ערכים, מתחברים יפה מאוד לערכי החברה הישראלית.

עמיהוד בהט: הובאו שם גם דוגמאות בדיון, למשל הרעיון הזה של רעות, או של חופש מחשבה, או דברים מהסוג הזה.

עמיהוד בהט: להביא את הילד למצב שבו הוא יוכל מול ילדים בכיתה הרגילה שלו להתחבר לאותם ערכים, סולידריות.

עמיהוד בהט: בעצם יש פה איזו מין תפירת חזון של כיתה עתירת עולים, איזה חזון אתה צופה לחברה או למדינה שלך, איזה חזון אתה רוצה לראות את עצמך לחברה שאתה נמצא בה.

עמיהוד בהט: התפירה של החזון הזה, והמטרה היא לחבר אותו בחזון הזה ולהראות לו איך בתרבות הישראלית, בתרבות היהודית, בתרבות הציונית, במורשת הקרב, בכל הדברים שאנחנו מדברים עליהם, יש בעצם חיבור לאותם ערכים, לאותו חזון שהוא בעצם רואה על בסיס מה שהוא מביא איתו.

זאב אלקין: מה אתה עושה במצב הזה, עם פערי ידע בכל המובנים?

זאב אלקין: יש הרבה פעמים ידע של היעדר מסורת מהבית, יש הרבה פערים כאן.

עמיהוד בהט: עדיין יש מקום למצוא מכנה משותף.

עמיהוד בהט: יושבת פה נציגת תלמידים, אני כבר קצת שכחתי את התקופה שהייתי תלמיד, ואני בטוח שגם הנוער הלא עולה, נקרא לו ככה, יכול להשתלב בסיור, אני אומר ככה, כשאנחנו מוציאים סמינרים אז העלויות לגבי הוצאה של ילד לא עולה הן עלויות מאוד גבוהות.

עמיהוד בהט: וזו אחת הסיבות שהילדים ילידי הארץ מה שנקרא לא מצטרפים.

עמיהוד בהט: כששומעים את התכנית אז באים אלינו הרבה מנהלים ואומרים אגב סליחה, למה רק עולים, והילד שלי לא צריך לדעת מה זה ולא יודע.

עמיהוד בהט: אז אני לא בטוח, הבעיה היא בעיה כספית, כי הילד הישראלי הותיק משלם הרבה יותר לסמינר של כיתה יא' שאנחנו מוציאים.

עמיהוד בהט: וזו הסיבה שנוצרת פה איזו סלקציה.

עמיהוד בהט: היא לא סלקציה שנולדה מתוך רצון להוציא רק עולים ולקחת אותם בנפרד.

עמיהוד בהט: זה לא המשחק.

זאב אלקין: אבל התשלום השונה, נולד מן הסתם מזה שאתם בכל זאת רואים פער.

עמיהוד בהט: זה לא נובע מהעדר צורך של התלמידים הותיקים, להכיר את ערכי הציונות והיהדות.

שרון בניאן: אני חושבת שיש מקום עוד יותר גדול, כן ליצור את המכנה המשותף דרך החוויה, כי זה לא חשוב אם נולדת בארץ.

שרון בניאן: אני חושבת שפחות דרך מה שהגדרתם כשיעורים הפורמליים, דרך השעה הנוספת במערכת.

עמיהוד בהט: זו לא שעה נוספת במערכת, זה לא עוד שיעור היסטוריה.

עמיהוד בהט: זה משהו אחר לגמרי.

עמיהוד בהט: כל הרעיון של השעה השבועית הזאת זה איזה שהוא שיח, זה איזה שהוא דיאלוג הנחייה של מורה.

עמיהוד בהט: זה לא איזה שהוא מורה שעומד ומרצה הרצאה.

שרון בניאן: ברור, העניין הוא שהשעה נמצאת בתוך בית הספר, זה לא חשוב, גם אם תביא פעילות בלתי פורמלית לתוך המסגרת הפיזית של בית הספר היא תהיה מבחינתנו פעילות בתוך בית הספר.

שרון בניאן: זה לא משנה.

שרון בניאן: אני רק רוצה להדגיש משהו, שהמכנה המשותף שמדברים עליו כאן צריך להיבנות דווקא על הפן הבלתי פורמלי, על החווייתי, ושם להשקיע את מירב המאמצים.

עמיהוד בהט: אין ספק.

עמיהוד בהט: אבל עדיין התכנית הזאת בין היתר היא תוצאה של תובנה שהיתה גם פה שללכת רק לעניינים חוויתיים שהם בומים חד פעמיים ולא ליצור תהליך עומק רציף בכיתה הוא דבר לא טוב.

עמיהוד בהט: ולכן יצרנו פה כמה קומות.

עמיהוד בהט: קומה אחת של דיאלוג בתוך בית הספר.

עמיהוד בהט: אני לא פוסל, ותיכף אני אגיע לזה, איזו שהיא גם הסתכלות לקבוצת העולים במידה שצריך לעשות את זה, או שצריך מבחינת מה שמשתמע מהפרשי ידע שנבחן אותם, או אולי גם לפעמים, כתוצאה מזה שיהיו בתי ספר שיש בהם מעט מאוד עולים, חמישה אחוז או שלושה אחוז עולים, ויש גם כאלה כמו שאתה יודע, שם באמת לעשות תכנית כזאת לכיתה שלמה, מבחינה תקציבית זה יהיה לא מתאים, אז שם אולי כן נוכל לעשות מודל קצת שונה.

עמיהוד בהט: בעקרון, כתפיסה, בוודאי ביישובים עתירי עולים, הדיאלוג והאינטראקציה והאי-סגרגציה היא חשובה מאוד, ולא רק לשילוב החברתי אלא גם לדיאלוג בגובה העיניים.

עמיהוד בהט: זה לא עולה שבא לפני שנה, אלא זו תכנית שמדברת גם על עולים שבאו ב-93'-94' וגם בני עולים.

עמיהוד בהט: המכנים המשותפים יכולים להיווצר בצורה חכמה, ואני חושב שדווקא זה העניין.

עמיהוד בהט: להראות לו תשמע, מה שאתה בא איתו, יש גם לשרון, ואנחנו יכולים להתחבר סביב אותם עניינים בתוך מדינת ישראל.

עמיהוד בהט: זאת התובנה שהיתה לנו.

מיכל צידון: גם מה שהופך את זה לחווייתי או לא, זה לא אם זה בבית הספר או לא אלא אם זה מתחבר לחוויות האמיתיות שלהם, האותנטיות, אז זה חוויתי.

זאב אלקין: השאלה היא, באיזו מתודיקה עושים את זה ומי עושה את זה.

זאב אלקין: אם מי שעושה את זה זה המורה של הכיתה, אלא אם כן הוא מומחה להנחיית קבוצות, זה בוודאי לא זה.

שרון בניאן: התפאורה היא חלק מאוד חשוב מהסיפור.

אלי זרחין: אני חושב, אדוני היושב ראש, שדברים שאתה מעלה הם מאוד נכונים, אבל צריך לקחת בחשבון שזאת אחת מהתכניות.

אלי זרחין: היא לא היחידה, היא לא הבודדה.

אלי זרחין: יש בתי ספר שבוחרים תכניות אחרות.

אלי זרחין: גם תכנית שאנחנו עושים יחד עם המשרד היא תכנית אחרת לחלוטין.

אלי זרחין: היא הטרוגנית, משיקולים אחרים.

אלי זרחין: בית ספר אני חושב יש לו היום יותר הזדמנויות לבחור מה יותר מתאים לבית הספר.

זאב אלקין: אבל נדמה לי שאתה מפספס כאן נקודה מסויימת.

זאב אלקין: הרי אנחנו כאן נמצאים בתוך חבלי לידה.

אלי זרחין: של תכנית חדשה שבנוייה לצורך להיכנס לכיתה הטרוגנית.

אלי זרחין: יש צורך כזה.

זאב אלקין: אבל מהיכרותי עם איזה שהוא רצף פעילות והיגיון פעילות של משרדי ממשלה, סוג הדבר שאנחנו מדברים עליו כאן הולך להפוך למעין איזה שהוא כלי שהוא דרך המלך.

זאב אלקין: אתה מדבר על תכנית נקודתית כזאת או אחרת, מבחינת היקפים תקציביים.

אלי זרחין: לא, ממש לא.

אלי זרחין: אני מדבר על זה שמשרד החינוך היום, מה שאנחנו יודעים מהשטח, מפעיל דוגמאות שונות של התכניות האלה באופן פורמלי.

אלי זרחין: עכשיו זאת אחת מהתכניות שהיא לא תהיה היחידה בדרך המלך.

זאב אלקין: לא, היא לא אחת מהן.

זאב אלקין: כשאתה מדבר, עד כמה שאני מבין, כשאתה מדבר על התכנית שמפעילים איתך מה ההיקף התקציבי שלך?

אלי זרחין: חמש מאות אלף שקל, אני לא זוכר בדיוק.

זאב אלקין: פה הם מדברים על מיליון ברמת הפיילוט.

מיכל צידון: לא מיליון ברמת הפיילוט.

זאב אלקין: כאן אתה מדבר על תכנית שעלותה תהיה לפחות של כמה מיליוני שקלים.

זאב אלקין: אתה מדבר על צירוף כוחות של משרד החינוך, משרד הקליטה, ג'וינט ומסד הקליטה עוד כגורם נפרד.

אלי זרחין: אני מקווה, ואני חושב שככה מההיכרות שלי הם עובדים, שיש פיילוט כזה, יש פיילוט אחר, יהיה שלב שישבו אנשי מקצוע שעובדים על זה ובמספר פיילוטים שרצים, יכול להיות שיאחדו מודלים מסויימים, יכול להיות שיהיה מודל שהוא יותר טוב.

אלי זרחין: זאת אומרת אני חושב, אני מתייחס לזה, הם מדברים על חטיבת ביניים.

אלי זרחין: זה מקום מאוד ריק היום, כי נגיד כדוגמא הרבה תכניות נכנסו דרך סמינרים, דרך אפילו הכנה לפולין, דרך מיליון דברים בחטיבה עליונה.

אלי זרחין: בחטיבת הביניים לא היו דברים.

אלי זרחין: בחטיבת ביניים היום הרבה מאוד עולים הם עולים מאוד מאוד ותיקים.

אלי זרחין: אני הייתי אומר שבהרבה בתי ספר חלק גדול זה בני עולים.

אלי זרחין: ואני חושב שכאן המודל הזה לפי דעתי נולד מהצורך שיש כזה צורך בשטח.

אלי זרחין: כשאני למשל, נכנסתי לבתי הספר עם התכניות בחטיבה עליונה הרבה פעמים בית ספר אומר לי יש לנו קבוצות עולים.

אלי זרחין: זו כיתת עולים שלומדת לפי תכנית בגרות עולים.

אלי זרחין: יש קבוצות עולים, אנחנו רוצים לעבוד שם.

אלי זרחין: אין דבר כזה בחטיבות ביניים.

אלי זרחין: בחטיבות ביניים ילדים לומדים ביחד.

אלי זרחין: ואני חושב שבעיניי זה איזה שהוא ניסיון טוב לראות איך זה יעבוד.

זאב אלקין: רק שאתה לא לוקח בחשבון את הדינמיקה העתידית.

זאב אלקין: ולפי איך שאני מבין את הדינמיקה שיכולה להיות פה, בסופו של דבר, אם לא תילקח בחשבון האפשרות שיש כמה מודלים וכשבאים להרחיב את זה לאותם היקפים גדולים שאודי דיבר עליהם, של מיליוני שקלים בודקים את כל המודלים ומה מידת יעילותם ורואים מה התוצאות.

זאב אלקין: בסופו של דבר, מה שיקרה שהתכניות שאתה מדבר הן יישארו בשוליים, הדרך הזאת תהפוך לדרך המלך, מבחינת סדרי גודל של השקעה, גם כל משרד ממשלתי מעדיף תמיד, כשיש מצ'ינג עם משרדי ממשלה אחרים, ובודאי הג'וינט, ואז בסופו של דבר מה שייחשב כאן כניסיון וכפיילוט וכל השיח הוא יהיה פנימי במסגרת של התכנית הספציפית הזאת.

זאב אלקין: מה שמתחיל כתכנית קטנה של עשר כיתות פתאום בעוד שנתיים שלוש אתה תמצא את זה כתכנית של נניח מאה כיתות דיבר אודי, כפול ארבע של ארבעה גופים, סתם אני מדבר עכשיו בצורה מאוד סכמטית, ארבע מאות כיתות.

זאב אלקין: ואז פתאום אתה תבוא בעוד כמה שנים למקום הזה ותגיד רגע, התכנית שלנו שהפעלנו אותה במספר יותר קטן של כיתות, אנחנו היינו רוצים שבחטיבת ביניים יפעל משהו אחר.

זאב אלקין: ויגידו לך המשרדים אנחנו כבר בנינו, אנחנו כבר מאחורי פיילוט ובדקנו.

אלי זרחין: זה לא שהם סותמים לנו מקום.

זאב אלקין: אני רוצה להבטיח, כדי לא להיות במצב שהגופים נמצאים בו שיש כבר דגם קבוע שהמשרד כבר בנה הכל עליו, ואז פתאום באים גופים שונים מהשטח ואומרים כדאי לעשות אחרת, ואז זו מלאכה מאוד לא פשוטה, משרדי ממשלה הם גופים אנרטיים ,מטבעם, לטוב ולרע, כשהם בונים משהו זה קשה להרוג את זה.

זאב אלקין: גם כשאין תקציב.

זאב אלקין: יש לזה פוטנציאל שרידות.

אלי זרחין: אדוני היושב ראש, מה ההצעה שלך בעצם, האם אתה רוצה שעכשיו הם יפעלו בכמה מתכונות?

זאב אלקין: לא בטוח, כשמדברים על עשר כיתות זה יהיה מצחיק לבקש מהם כמה מתכונות.

זאב אלקין: אבל אני רוצה שהם יקחו בחשבון, גם לאור השאלות שעולות כאן, שלמעשה מאחורי השאלות מסתתרות הגיונות אחרים של מודלים אחרים, וגם לאור הדברים שהם בעצמם כך או אחרת או שותפים להפעלתם מול גורמים אחרים, או לפחות מודעים לקיומם, כי זה עדיין הכל מתקיים בתוך מערכת החינוך הישראלית.

זאב אלקין: שהם יקחו את זה לתשומת לבם, וכשהם יעשו הערכה על ההרחבה, בשלב ראשון בקיץ, כבר איזו שהיא הערכה ראשונה, ואחר כך אחרי סיום של עוד שנת לימודים אחת נוספת, שהם יסתכלו מחדש על כל התמונה, ואת אותן השאלות מפתח שהצבנו כאן שיעמדו על השולחן.

זאב אלקין: ולא ירוצו במסגרת שתיסגר עכשיו.

זאב אלקין: כדי שאחר כך לא נצטרך לטעון שצריך לתקן משהו שכבר התבסס.

אלי זרחין: אני רק רוצה הערה, זה מאוד מעניין אותי לראות את התכנית הזאת נגיד ברמלה, שאין שם בחטיבת ביניים אף כיתה שאין בה ערבים.

אלי זרחין: אני רוצה לראות גם בבאר שבע, בהרבה מאוד חטיבות ביניים יושבים בדואים.

עמיהוד בהט: כרגע אנחנו מדברים בבאר שבע, על רבין ועל ג'.

אלי זרחין: ברבין יש ערבים, אבל ברמלה יש שתי חטיבות ביניים, ובכל כיתה שם יש ערבים מרמלה, אזרחי ישראל.

אלי זרחין: וזה מעניין אותי כי אנחנו מדברים על זהות ישראלית.

עמיהוד בהט: אבל אגב, יש בכל חטיבות הביניים בארץ אלי שיעור מורשת, שאגב היתה החלטה אסטרטגית שלא תהיה שום חפיפה ושום נגיעה בין שיעור המורשת לבין הנושא הזה.

עמיהוד בהט: ויושבים שם תלמידים שהם גם מיפו וגם מרמלה.

אלי זרחין: ויש הרבה עולים לא יהודים.

זאב אלקין: המציאות הזאת שיושבים ערבים בתוך כיתה זאת מציאות ישראלית.

זאב אלקין: ולכן דווקא המטרה לבנות שייכות זה מאוד נכון שזה יהיה מול כיתה כזאת.

זאב אלקין: לי מבחינה זאת זה לא מפריע לחלוטין.

זאב אלקין: זה אתגר מסויים, זה לא פשוט, זה עוד זהות אחרת בתוך הדיאלוג הזה.

זאב אלקין: יכול להיות שיש גם יתרון, כי בכיתה שהיא ממילא בנוייה מזהויות שונות יותר קל.

עמיהוד בהט: בואו נאמר שלא התאמנו לרמלה ולא נמנענו ממנה, בגלל השיקול הזה אלא מכיוון שיש שם באמת פלורליזם ומבחינת אופי העולים, יש שם עולים מקבוצות שונות.

זאב אלקין: אבל עדיין, אני רוצה שתהיו מודעים לכך שבוודאי ובוודאי התכנית הזאת לא תפתור את הפערים של ידע, ולא רק ידע, גם פערי רקע אני קורא להם.

זאב אלקין: כי זה לא רק ידע קוגנטיבי, זה גם שאלה מה קורה בבית, מבחינת המסורת של הבית.

זאב אלקין: תלוי באיזה גיל התלמידים, גם כשזה תלמידים עולים ותיקים תלוי באיזה גיל הם עלו, מה למדו ההורים שלהם וכן הלאה וכן הלאה.

עמיהוד בהט: עוד לא טיפלנו, למרות שסיכמנו גם אריה וגם אני, וגם אתמול דובר על זה, על פרק ההורים.

עמיהוד בהט: צריך לטפל בו בצורה גם משמעותית כי באמת החיבור של הבית הוא חיבור מאוד נחוץ, ונעשה אותו.

מיכל צידון: יכול להיות שעם ההורים, אם נעשה עבודה מקבילה עם הורים במקומות האלה, אז עם ההורים צריך לעשות הרבה יותר עבודה על הידע.

מיכל צידון: פחות עם התלמידים, יותר עם ההורים.

זאב אלקין: זה בטוח, ועם ההורים בוודאי שצריכים לעשות כבר עבודה עם קבוצת היעד.

אלי זרחין: שוב, אודי מדבר על תכניות שהן במסגרת חינוך פורמלי.

אלי זרחין: רצות תכניות של אריה ושל רשויות בחינוך בלתי פורמלי.

זאב אלקין: זה אגב מעורבב, זה לא בדיוק, היות שזה גם כמה שותפים.

אלי זרחין: אבל כל עוד שזה בא כחלק מבית הספר, בתפיסה של הילד לפחות, זה חלק מחינוך פורמלי.

אלי זרחין: הוא מקבל את זה בבית הספר.

אלי זרחין: ושאותו ילד יכול להיכנס גם אחרי הצהריים ,לא כל ילד, אבל חלק מהילדים וחלק מההורים יכולים אחרי הצהריים להיכנס לפעילויות בלתי פורמליות נגיד של אגף קליטה בקהילה ושל הרשויות אני חושב שזה חלק מאיזה שהוא מעגל שהוא כן יכול לתת איזה שהוא מענה ראשוני.

עמיהוד בהט: אגב, בלי שום קשר לזה, אני לא בא להטיל על עצמי עכשיו עוד עבודה, כי זה לא מה שאני מחפש, אבל באופן עקרוני יכול להיות, אני לא אומר, זה באמת שלב שאם יהיה לנו פעם כוח לעשות את זה, לקחת את המסגרות שאנחנו במילא פועלים בהן לעולים, אחרי הצהריים, כל מיני תכניות, ולהכניס בהן אלמנטים של הנושא הזה.

עמיהוד בהט: הרי אלה תכניות שיש להן אלמנט לימודי אבל גם קצת חברתי.

עמיהוד בהט: אז אפשר בזה להכניס איזושהי אג'נדה מהסגנון הזה, ואז בכלל אין בעיה זו סתם חשיבה.

זאב אלקין: משרד הקליטה רוצה להוסיף, להעיר, לתת את הזווית שלו לתכנית הזאת, וקודם כל אני אשמח לשמוע שזה כן גם על דעתכם בגלל אי הבהירות המסויימת שנוצרה פה לפרוטוקול בישיבה הקודמת.

אריה קורת: למען הפרוטוקול, אני תמיד שמח שאתם מזמינים אותי, אני תמיד שמח להגיע לכאן, אני מתנצל על התקלה שהיתה לפני שבועיים, אבל אנחנו כאן.

אריה קורת: אנחנו הולכים על פיילוט, ומבחינתנו הייחודיות של הפרוייקט היא בעצם שלראשונה אנחנו נכנסים לפעילות במסגרת הפורמלית.

אריה קורת: וזאת מבחינתנו כניסה לאפיק חדש.

אריה קורת: כי הפעילויות של המשרד ושל האגף היו קודם כל במסגרת של החינוך הבלתי פורמלי.

זאב אלקין: אפילו במקרה שיצאתם למכרז משותף?

אריה קורת: גם על "פלא".

אריה קורת: עדיין אנחנו מדברים על פעילות בית ספרית, שיש מחוייבות של הילד העולה, בניגוד לפעילויות שהמשרד יוזם ומממן שהיא בעצם פעילות במסגרת הבלתי פורמלית שלא כל ילד מגיע, שהיא וולונטרית.

אריה קורת: חשוב גם לומר, שבנושא הזה נעשית פעילות עניפה על ידי המשרד באמצעות עמותות, בייחוד ארגוני עולים.

אריה קורת: אבל גם בעיקר במסגרת הפרוייקט עם הרשויות המקומיות אין כמעט יישוב שבו אין התייחסות לנושא הזה של זהות ישראלית, זהות יהודית, שייכות, אין כמעט רשות שהנושא הזה לא מטופל בדרך כזאת או אחרת.

אריה קורת: הייחודיות של הפיילוט היא במסגרת הפורמלית, ובמסגרת ההטרוגנית שלו, שזה בעצם לראשונה אנחנו נכנסים לאפיק כזה.

אריה קורת: לכן מבחינת התכנית, בגדול אנחנו בהחלט רואים את עצמנו שותפים.

אריה קורת: עוד לא סגרנו סופית, לא את הנושא התקציבי, לא את הנושא של הפיקוח, של הבקרה, כי אני חושב שדווקא בפיילוט כן חשוב שיהיה ליווי גם מצד העולים, וצריך פה לחשוב האם אולי אחד מהתלמידים, או מורה עולה, או הורה, כמובן צריך לבחון ולבחור את האנשים שמתאימים, עם הניסיון הפדגוגי.

אריה קורת: אבל מאחר שזה פיילוט אז השמים זה הגבול, ופה אנחנו יכולים להשתולל כמה שאנחנו יכולים, ואני בעד להשתולל בנושא הזה.

זאב אלקין: אני חושב שההערה של אריה היא מאוד נכונה, היא גם באותו כיוון של הדברים שנאמרו כאן.

זאב אלקין: היות ויש חופש פעולה די גדול לצוות הבית ספרי, בשונה מתכנית שבונים אותה מקוביות כאלה מאוד ברורות ושמים בפני בית ספר, ההערה הזאת חשובה שבעתיים.

זאב אלקין: לכן אני הייתי מציע מראש, בודאי ובוודאי ברמת הפיילוט, שתתנו שבאותו צוות שמפתח את התכנית ישתתף מישהו שהוא עולה.

זאב אלקין: שוב, זה יכול להיות בכל בית ספר פתרון אחר, זה יכול להיות מורה עולה, לאו דווקא בתחומים האלה, או תלמיד עולה ממועצת התלמידים, או מישהו מההורים עולים, אם יש חבר ועד הורים שהוא דווקא מהאוכלוסיה הזאת, למרות שזה בדרך כלל לא קורה.

זאב אלקין: אבל מאוד מאוד חשוב שזה יקרה.

זאב אלקין: אני תומך בזה בשתי ידיים, ודאי ברמת הפיילוט.

מיכל צידון: גם אם זה יהיה הורה שהוא לא עולה, עצם ההשתתפות שלו כבר משנה את העמדה שלו.

אריה קורת: אבל פה חשוב הנושא של העולים דווקא, הורה עולה או תלמיד עולה או מורה עולה.

זאב אלקין: עולה אמיתי, ולא מורה עולה שעלה ארצה בגיל חמש.

אלי זרחין: אם הבנתי נכון, בתכנית עצמה, בבניית התכנית לא יושב אף עולה.

אלי זרחין: זאת אומרת, כל התכנית בנוייה אנחנו לכם, וזה מאוד בעייתי.

עמיהוד בהט: לא.

עמיהוד בהט: בתגובה לדבריו של אריה, אמנם הוא רואה בזה פריצת דרך עולמית אבל בסך הכל עדיין בכל מה שקשור לשעה הזאת שלומדים בכיתה היא תהיה שעה שכחלק מהמערכת הפורמלית בפיקוחו הבלעדי של משרד החינוך, עם המפקח הכולל של בית הספר, זה חלק מהשעות.

עמיהוד בהט: זה לא שכל מיני גורמים חיצוניים, לא רק ממשלתיים אלא גם חוץ ממשלתיים יבואו.

אריה קורת: למען הסדר הטוב, ברגע שמשרד הקליטה, ואני אומר את זה במלוא האחריות בשולחן הזה ובחדר הזה, המשרד שותף לא באפיק הכספי בלבד.

אריה קורת: הוא לא צינור שמגדיל את ההקצבה.

אריה קורת: הוא יהיה שותף אמיתי בקביעת התכניות, בוועדת ההיגוי המשותפת, לזה התכוונתי.

אריה קורת: לכן חשוב לי לומר את הדברים האלה.

עמיהוד בהט: חס ושלום.

עמיהוד בהט: לא היתה פעם אחת, שלא הוזמן נציג המשרד לוועדת ההיגוי.

עמיהוד בהט: אבל אני אומר, הפיקוח על מה שנעשה בבית הספר הוא עדיין של משרד החינוך.

אריה קורת: לא תהיה כניסה לטריטוריה לא שלנו, אל תדאג.

אריה קורת: אבל ברגע שאנחנו נותנים שקל, אני רוצה שיהיה ליווי שלנו, שיהיה פיקוח משותף, מבחינה זאת אני לא חושב שתהיה בעיה.

אריה קורת: יותר מזה, אני חושב, מאחר שזה פיילוט, אני חושב שחשוב לתקצב מחקר מלווה.

אריה קורת: חשוב שיהיה מחקר מלווה בנושא הזה.

אלי זרחין: בצוות של בניית התכנית ישבו העולים עצמם.

אלי זרחין: נציגי משרד החינוך אין, נציגי ג'וינט אין, נציגי משרד הרווחה אין, מסד קליטה אני לא יודע.

אלי זרחין: ולכן אני אומר בעצם, בוועדת ההיגוי שתהיה בבית הספר לשים מישהו, תלמיד עולה, הורה עולה.

עמיהוד בהט: קיבלנו, ואפילו יזמנו את זה כבר קודם, וגם דיברנו אתמול במסד קליטה, בוועדה שהיתה אתמול על נושא של הערכה מלווה של התכנית.

זאב אלקין: אבל כדאי דווקא בנושא הזה של מחקר מלווה, לאור הדו-שיח שהיה פה עם אלי קודם, כדאי שמראש, אם יש תכניות בסגנון דומה, כי אין משהו כזה, אבל אם יש משהו בתחום הזה בחטיבות הביניים, שאו שאתם שותפים באיזו שהיא דרך להפעלתו, או אפילו לא, אבל הוא קיים ומתבצע במודל אחר, אני מציע שמחקר מראש יהיה השוואתי במידה כזאת או אחרת.

זאב אלקין: זה מאוד יעזור לכם בשלב הראשוני גם להעריך את זה מול המודלים האחרים.

אריה קורת: חשוב שתהיה הטרוגניות, אבל אני אומר יכול להיות שתוך כדי תנועה נצא מתוך הנחה שבמסגרת הזאת יש גם מקום לפעילות ייחודית.

אריה קורת: צריכה להיות פה רגישות שלנו לאורך כל הדרך.

אריה קורת: ואנחנו יכולים תוך כדי הליכה ותוך כדי עשייה לבוא ולומר לטירת הכרמל הפרוייקט הזה לא מתאים, מתאים משהו אחר.

אריה קורת: זאת אומרת צריך להבין שאנחנו עוסקים פה בתלמידים וברגישויות.

אריה קורת: לכן צריכה להיות פה יד מכוונת ויד מלווה את כל התהליך הזה.

זאב אלקין: יתכן, הרי התכנית בנוייה בשלוש רמות, רמה בית ספרית, מוניציפלית וארצית.

זאב אלקין: וייתכן שודאי ברמה המוניציפלית וארצית שם אני מניח תהיה אפילו יותר נטייה כן לשבור את המסגרת ההטרוגנית, לפחות בחלקו.

זאב אלקין: גם מהשיקולים התקציביים תצטרכו לעשות את זה.

עמיהוד בהט: שם בוודאי האפקט של משרד הקליטה, יהיה הרבה יותר משמעותי.

אריה קורת: יכול להיות מצב שההטרוגניות דווקא יכולה להיות בעוכרינו.

אריה קורת: בתהליך הזה ההטרוגניות יכולה להיות גם בעוכרינו.

אריה קורת: לכן אנחנו צריכים להיות מאוד רגישים לעניין הזה.

אריה קורת: הנושא של ההורים זה מוסכם, יש הסכמה לגבי הנושא הזה, לי זה נראה בשלב זה.

אלי זרחין: אני רוצה להתייחס אדוני היושב ראש לשלוש נקודות בקצרה.

אלי זרחין: הנושא האחד, ואני שמח לראות כאן את דוברת המשרד, אני רואה בחומרה רבה קיצוץ של כמעט ארבעים אחוז מתקציב של קליטת העולים במשרד.

זאב אלקין: זה לא הנושא כרגע.

זאב אלקין: דיברנו על זה בתחילת הישיבה ואני מקווה שהבעיה תיפתר, ואם לא תיפתר אני מבטיח לך שיתקיימו כאן ישיבות על גבי ישיבות, ולא רק כאן אלא מייד ישליכו על החדר הסמוך בוועדת הכספים עם כל מה שמשתמע.

אלי זרחין: השאלה שאני רוצה לשאול בקטע הזה, אם אגף קליטה בקהילה, מכניס כסף לכיתה, שיכול להיות שיותר מחצי מהכיתה אינם עולים, למה אי אפשר להוסיף לכאן תקציב רגיל, אני לא יודע מאיזה סל, אבל תקציב אחר עבור אותם תלמידים שאינם עולים.

זאב אלקין: אגלה לך סוד, כי בסעיף תקציבי במשרד החינוך שנקרא נדמה לי שיעורי יהדות או דמוקרטיה, לא זוכר איך הוא נקרא אבל הוא דומה לתחומים האלה יש גם קיצוץ ניכר השנה.

אלי זרחין: כן, אבל אני אגלה לך אדוני היושב ראש, שיש יותר מעשרים סלים שחטיבת ביניים מקבלת.

זאב אלקין: וכולם מקוצצים השנה.

אלי זרחין: אבל עדיין נשאר בחטיבת ביניים לא מעט כסף שצריך לדרוש, אני הייתי רוצה לראות כאן.

פנינה בן שלום: חטיבות הביניים סופגות את הקיצוצים הכי משמעותיים, מכל חתך הגילאים.

אלי זרחין: אני עדיין מצפה שבמכלול התקציב לכיתה, תהיה התחייבות של בית הספר לשים על השולחן איזה שהם משאבים שלו מטעם בית הספר.

עמיהוד בהט: אם זה מה שיקרה אלי, אולי ההיגיון הוא נכון אבל בפועל כל השעות האלה באות כדי לשרת את העולים.

אלי זרחין: אני עובד בבית ספר, אל תספרו לי שאין כסף, יש מיליונים בכל בית ספר.

זאב אלקין: זו אמירה מעניינת.

זאב אלקין: תאמין לי, אם היו נוכחים כאן אנשי אגף התקציבים של משרד האוצר, הם היו לוקחים אותך לראיון עמוק והיו יודעים מה לעשות איתך.

אלי זרחין: אדוני היושב ראש, אם אי פעם אגיע לניהול משרד החינוך, אני יודע בדיוק איך לשנות את התקציב כדי שיהיה מספיק כסף ולא יהיה בזבוז כמו שיש היום.

אלי זרחין: אבל בוא נעזוב את זה בצד.

זאב אלקין: יש לך לובי באגף התקציבים שיקדם אותך לתפקיד הזה.

אלי זרחין: אני באופן אישי, חושב שצריך מאוד לברך גם את היוזמה, אני לא חושב שיש הרבה יוזמות בשטח שבא משרד הקליטה, בא משרד החינוך, בא הג'וינט, ביחד עושים תכנית לטובת הילדים.

אלי זרחין: אני מאוד מקווה שיהיו יותר תכניות כאלה, כי כל משאב נוסף הוא בעצם מקדם את הילד עצמו ספציפי.

אלי זרחין: ואני חושב גם שאני מאוד מקדם את היוזמות השונות.

אלי זרחין: יכול להיות שאתה צודק, יכול להיות שיש הרבה בעיות בתכנית שאודי מציע, אבל זה משהו חדש.

זאב אלקין: זה לא מה שאמרתי, אני שאלתי כמה שאלות.

אלי זרחין: יש משהו חדש, בואו ניתן לו צ'אנס כפיילוט ונראה שהוא עובד.

אלי זרחין: לא היה דבר כזה קודם, גם אותם נסיונות שהיו באמת עבדו עם עולים בנפרד, אז בואו נראה איך זה עובד.

זאב אלקין: בשונה ממשרד החינוך, לי יש יתרון שאני זוכר גם את ההיסטוריה לפני 96', ואני יכול לספר לך שבשנים של העלייה הגדולה בתחילת שנות התשעים, בודאי ובודאי לגבי חטיבה עליונה אבל לא רק משרד החינוך הפעיל למעשה מכרז גדול מאוד על סמינרים, שחלקם לא היו סמינרים לתלמידים עולים אלא היו סמינרים של מפגשים.

זאב אלקין: כך קראו להם.

זאב אלקין: לקחו קבוצות הטרוגניות וכו'.

זאב אלקין: פעם, בימים הטובים, כשהיו הרבה יותר תלמידים ולכאורה היה צריך להיות פחות כסף היה הרבה יותר כסף.

זאב אלקין: זה היה פעם.

אלי זרחין: אני רק יכול להגיד לך מניסיון שלי, בתכנית שאנג'לה עובדת עכשיו מול מיכל הם יושבים על כל דבר, יש מעקב על כל דבר, בבית הספר עצמו יש ועדת היגוי בתוך בית הספר.

אלי זרחין: זאת אומרת, כל דבר נבדק ןלכל דבר יש פידבק חזרה.

אלי זרחין: אני חושב שאם התכנית הזאת תעבוד באותה צורה, כמו שאריה אמר, נראה בעוד תקופה יחסית קצרה מה עובד, מה לא עובד, מה צריך לשנות.

אלי זרחין: ולכן אני חושב שצריך לברך את הדבר הזה ומגיע שיהיה גיבוי לכל הדבר הזה.

אלי זרחין: אני שוב חוזר לאותה שאלה, למרות שזה הפיקוח של משרד החינוך, אני הייתי מצפה שהתכנית הזאת כן תיפתח למכרז, למכרז שגופים של עולים, גופים ציבוריים, יכולים לשים גם את היד שלהם בפנים, גם יכולים להביא את הידע המקצועי מהשטח, אולי חלק מהמשאבים נוספים שאפשר לגייס מבחוץ.

אלי זרחין: זאת אומרת כאן בעצם מדובר על תכנית שבה כסף של המימסד, וג'וינט עם כל הכבוד בשבילי זה מימסד.

זאב אלקין: יכול להיות שבגלל שלא היית בישיבה הקודמת, הנושא עלה בישיבה הקודמת מי הגורמים שנכנסים.

זאב אלקין: בית הספר מקבל סל.

זאב אלקין: עכשיו בית הספר מנצל את הסל הזה כדי לעשות איתו משהו.

זאב אלקין: והתשובה שקיבלנו מאנשי משרד החינוך היתה כזאת, שמשרד החינוך יבנה באמצעות מכרז או כל דרך אחרת, יעשה את זה אולי הג'וינט, המכרז הזה יבנה רשימה של ספקי שירות מורשים, הגורמים שמנהל בית הספר יכול לפנות.

זאב אלקין: כמו שהיום לגבי סמינרים יש לך נניח ארבעה גופים שאתה יכול לפנות לסמינרים בחטיבה עליונה, אז כאן תהיה רשימה מסויימת של גופים שאפשר לפנות אליהם.

זאב אלקין: מה שאנחנו הערנו וביקשנו לגבי המודל הזה, והבנתי שזה מקובל על משרד החינוך, אמרנו יש גופים מסויימים, בוודאי ובוודאי מתוך מגזר העולים, שיהיה קשה להם להתחרות עם תנאי המכרז מראש שיהיו ארציים, עם דרישות סף מאוד גבוהות.

זאב אלקין: והיות ודווקא חלק מהפעילות מתבצע ברמה בית ספרית או מוניציפלית אנחנו הצענו שבודאי שלשני הרבדים האלה, כל מה שהוא לא רובד ארצי, תיתכן, או באמצעות רשויות או באיזו שהיא דרך אחרת, אפשרות של כניסה לרשימת הספקים וגופים שהם לא בפריסה ארצית, או לא עומדים בפריסה ארצית באותם סדרי גודל כמו שיכולה לעמוד לדוגמא החברה למתנ"סים או כל גוף.

אלי זרחין: ההיגיון שלי דווקא אומר שנגיד שגלעד גולמונד, סתם הבאת אותו לדוגמא, שגלעד גולמונד הוא זה שיעשה מכרז עם מי הוא רוצה ברמלה לעבוד.

אלי זרחין: ההכרה שלי כאן, בדיוק כמו שאדוני היושב ראש אומר שאם מכרז יבנה מראש, פועלים בחמישים מוקדים, פועלים במשך של חמש עשרה שנה, אז זה אומר או שנגיד ערבות של שני מיליון שקל.

זאב אלקין: אנחנו דיברנו על זה ואני מבין, אני רק רוצה לשמוע עוד פעם אישרור, לא אישור כי אישור שמעתי לפני שבועיים, אישרור של משרד החינוך לכך שאנחנו הבנו נכון.

זאב אלקין: אנחנו העלינו את השאלה הזאת בדיון הקודם ושמענו שמשרד החינוך בהחלט יתחשב בבקשה הזאת והמכרז ינסה להיבנות כך כדי שגם גופים יותר קטנים ארציים או גופים שפועלים בתוך רשות מסויימת ששם פועלת תכנית יוכלו להיכנס לרשימת הספקים, ולא יהיה מכרז ארצי אחד כולל שיתמודדו שם ארבעה גופים גדולים בסדר גודל שוב כמו חברה למתנ"סים וכו'.

זאב אלקין: לדוגמא.

זאב אלקין: זאת תהיה הרשימה הסגורה והכל יצטרך להתנהל דרכה.

זאב אלקין: אמרתם לנו שם שבהחלט תתחשבו בבקשה הזאת, וזה עומד בעינו.

זאב אלקין: אז הנושא יטופל.

שרון בניאן: יש לי איזושהי הצעה, מבוססת על איזו שהיא בחורה דווקא מאשדוד, בחורה שעלתה לארץ לפני שבע שנים, וחוותה מה שנקרא חוויה קשה, כעולה.

שרון בניאן: היא הציעה איזהו רעיון, דווקא שאני קצת התנגדתי אליו, לבודד את הקבוצות עולים וליצור מן רשת ארצית של עולים כביכול.

שרון בניאן: שאני יותר מתחברת דווקא לרעיון של שילוב בחברה הכללית.

שרון בניאן: אבל ליצור איזשהו מפגש בין בתי הספר, גם של הפיילוטים האלה, בבאר שבע, בנצרת, של כל בתי הספר האלה, מין פורום כזה, לאו דווקא אינטרנטי, שהם יחליפו ביניהם חוויות על הנושא הזה.

שרון בניאן: זה גם יכול להיות פידבק בשבילכם וגם פידבק בינם לבין עצמם.

זאב אלקין: אני חושב שיכול להיות מענה לזה, דווקא בקומה השלישית.

זאב אלקין: הם מתחילים את הפעילות ברמה בית ספרית, מוניציפלית וארצית.

זאב אלקין: אז ברמה הארצית אני מניח שבהחלט, שוב, גם לגבי הרעיון לבודד את אוכלוסיית העולים, כל פעם שעולים קומה אז בוודאי שזה יותר ויותר רלוונטי, בוודאי ובוודאי זה יכול להיות נכון ברמה הארצית בדרך כזאת או אחרת.

אנג'לה סקליאר: כן, הייתי רוצה להוסיף הערה, מכיוון שאני בעצם התחלתי עכשיו לקבל את הפידבקים מהשטח, אז קודם כל באמת לי נראה שהשלב הראשון של קבוצות עולים בלבד הוא שלב מאוד נכון.

אנג'לה סקליאר: מכיוון שכאשר אנחנו מדברים על קבוצות מעורבות אנחנו בעצם מוצאים השתתפות שווה, גם של עולים אבל גם של ותיקים.

אנג'לה סקליאר: כאשר בעצם העולים שהם לא התנסו קודם גם בדברים כמו סדנה חווייתית, שדורשת גם איזו שהיא הבעת עמדה אישית, הם עדיין יישארו אפשר לומר אחורה.

זאב אלקין: אם זה סוג אוכלוסיה כמו שאלי תיאר, שרובם הם או עולים ותיקים או בני עולים אז בוודאי שהם עברו בדרך כזאת או אחרת את המסגרות של סדנאות.

אלי זרחין: אתה יודע שבבתי הספר הן מבודדות עדיין.

אלי זרחין: תיכנס לרמלה בחטיבת ביניים אתה תראה בהפסקה רוסים עומדים בנפרד, בוכרים עומדים בנפרד, ערבים עומדים בנפרד.

זאב אלקין: זה נכון, אבל זה לא קשור לזה שהם לא עברו סדנא חוויתית.

זאב אלקין: זה קשור לזהות קבוצתית.

אנג'לה סקליאר: נכון.

אנג'לה סקליאר: מהמנחים אני למעשה שומעת בשטח שבמפגשים הראשונים שהיו עכשיו הילדים מוציאים המון המון תיסכולים, שבעצם זה אומר שהם כן פתוחים לדיאלוג, אבל הם צריכים שלב של העצמה.

אנג'לה סקליאר: הם צריכים למעשה להרגיש באיזה שהוא שלב שווי ערך לותיקים ובשביל זה הם צריכים שלב מוקדם יותר שיעבדו רק איתם.

אנג'לה סקליאר: זו דעה שלי שאני בעצם אוספת מאותם מנחים שמדברים בשטח.

אנג'לה סקליאר: זאת אומרת אפילו באופן חלקי יש לדעתי אפשרות, וגם נכונות, כן לעזור להם להיכנס לאותן קבוצות שיהיו קבוצות הטרוגניות עם הכנה מסויימת.

אנג'לה סקליאר: יכול להיות שזה גם הכנה של ההורים, כי חלק נכבד בכל ההכנה הזו זה בעצם חוויה משפחתית.

אנג'לה סקליאר: אי אפשר להעצים את הילד שבא כל יום הביתה, ואפשר לומר שעושה כמה צעדים אחורה.

אנג'לה סקליאר: זו עבודה מאוד מקיפה, ויש גם לקחת בחשבון את הנקודות האלה.

זאב אלקין: על זה דיברנו, על ההורים, וכאן אני מניח שגם משרד הקליטה יעמוד על המשמר.

מיכל צידון: אולי היות וזה פיילוט, בכוונה ננסה חלק ככה וחלק ככה.

זאב אלקין: לגבי המודל שאנג'לה מדברת עליו, שוב, אם להזדקק לאותו ארכיון לפני שנת 96', באותם סמינרים שהמשרד הפעיל כמכרז לפני 96', גם בסמינרים הטרוגניים שהוגדרו מראש כסמינרים של מפגשים השלב הראשון של הפעילות היה בנפרד בשתי הקבוצות ואחר כך הפגישו אותם.

זאב אלקין: זאת אומרת נעשתה גם וינטלציה וגם הכנה לעצם המפגש.

עמיהוד בהט: אני לא בטוח שאני צודק, אני חושב, אני לא הייתי אז בעניין הזה, שאז דובר על עולים חדשים ממש.

עמיהוד בהט: פה יש ילדים שאם תגיד להם עולה חלק מהם יעלבו.

עמיהוד בהט: אני אומר לך את זה באחריות, אני ראיתי אותם.

עמיהוד בהט: תיכנס לכיתה ח' ותגיד כל מי שעולה חדש יקום, אף אחד לא קם.

זאב אלקין: יכול להיות שפעולת ההכנה, הרי שוב, אף אחד לא אומר שהתכנית צריכה להיות, גם לגבי תלמידים עולים, אחידה.

זאב אלקין: יכול להיות שתלמידים עולים טריים יותר צריכים איזו שהיא הכנה ובני עולים ותלמידים עולים ותיקים פחות.

זאב אלקין: מאוד חשוב שלא תשימו הטרוגניות כתנאי ייהרג ובל יעבור, כי אז בית הספר מייד ייכנס לעניין הזה, וגם איפה שצריך הוא לא יילך למפגשים ייחודיים.

זאב אלקין: ופה אני מניח, שוב, אני מקווה שבנושא הזה, כמו גם בנושא של פעולה עם הורים וכמו גם בנושא דרישה שבכל צוות בית ספרי שעוסק בזה יהיה לפחות עולה אחד או ילד או מבוגר, כאן אני סומך על משרד הקליטה שיעמוד על המשמר.

אלי זרחין: אדוני היושב ראש, בוא נהיה ריאלים, מאוד קשה בשטח לגייס הורים עולים.

אלי זרחין: זה עבודה מאוד קשה, הם לא באים לבתי ספר רגיל ברוב המקרים.

זאב אלקין: אבל יש מורים עולים וילדים עולים, כל מקום יכול להיות פתרון משלו.

זאב אלקין: היתה עוד שאלה אחת, שאלת הגיל, השכבה.

זאב אלקין: והיא עלתה משני כיוונים.

זאב אלקין: דווקא בהקשר של המפגש לאחר מכן עם סמינרים.

זאב אלקין: לשאלה של החטיבה העליונה אנחנו עוד נחזור, האם לא כדאי אם זה המצב קצת להקדים את הסמינרים.

עמיהוד בהט: אנחנו עכשיו עוסקים בדיוק בהכנת המכרז החדש.

זאב אלקין: זה בדיוק לישיבה בעוד שבועיים.

זאב אלקין: אני אשאל את זה עכשיו מהצד של חטיבת הביניים, זה ברור שהשנה אתם מחוייבים ללכת כנראה על ז', ח' אולי, אבל בוודאי לא ט', כדי שתהיה המשכיות בשנה הבאה.

זאב אלקין: אבל השאלה אם בהפעלה כבר השוטפת, ואפשר להתחיל ליישם את זה כבר משנה הבאה וזה במילא יקרה, לא כדאי לשים את עיקר הדגש בט' כדי לבנות איזה שהוא רצף לחטיבה עליונה, כדי שלא יקרה מצב שהיתה פעילות, אחר כך שנה שנתיים הפסקה ואחר כך פתאום שוב חוזרים לנושא הזה כאילו מחדש.

זאב אלקין: ואז אתה בונה איזה שהוא רצף.

אלי זרחין: העקרון היה שכתה י', זו השנה הראשונה שמתחילים עם בגרויות, ורצו כמה שפחות להוציא את הילדים.

זאב אלקין: העומס רק גדל עם השנים.

אלי זרחין: בהרבה בתי ספר, גם של עולים, משתמשים בסמינרים שלהם כהכנה לפולין.

אלי זרחין: זו אחת מהתופעות של סמינר שבהרבה בתי ספר עם ריכוז גבוה של עולים משתמשים בסמינרים שלהם כהכנה לפולין, כי בעצם תכנים שמעבירים שם הם בעצם נותנים לילדים הרבה מאוד בסיס וזה זמן טוב ביא'.

זאב אלקין: אבל אני אגיד לך, הסיפור הזה של הכנה לפולין, בפרק זמן היסטורי, שוב אני משתמש בידע היסטורי, כשמשרד החינוך דרש ששואה יהיה חלק חובה בסמינרים, אנחנו כבר אחרי העניין הזה, משרד החינוך נסוג מהדרישה ההיא, ובאופן מסורתי זה קצת נשאר בסמינרים אבל הרבה פחות ולכן זה פחות רלוונטי.

זאב אלקין: זה נכון שכששואה תפס מרכיב מרכזי אז באו בתי הספר ואמרו יופי, אז נשתמש בזה גם כהכנה לפולין.

זאב אלקין: היום זה פחות רלוונטי, ולעומת זאת הרצף כאן נראה לי מאוד מאוד חשוב.

זאב אלקין: זה גם יאפשר לנצל את זה, זאת אומרת שהגופים שיפעילו סמינרים ידעו מה קורה בחטיבות הביניים ולא יעשו חזרה על אותו דבר.

זאב אלקין: לכן אני הייתי מציע בהפעלה הסדורה של התכנית כן לשקול את ט', ולעומת זאת לגבי הסמינרים להקדים את עיקר הכובד מיא' לי', אבל הסמינרים עוד נחזור להיבט הזה בעוד שבועיים.

אנג'לה סקליאר: הבעיה היא טכנית, מכיוון שהרבה ילדים בעצם הם לומדים לא בבתי ספר שש שנתיים, וגם אם זה בית ספר שש שנתי אף אחד לא נותן התחייבות שאותו ילד מתחיל אחרי ט' באותו י', הוא יכול בעצם לנוע.

אנג'לה סקליאר: ואז למעשה חלק מהחבר'ה יהיו מפוספסים.

זאב אלקין: אבל בכל זאת, אם יש לתכנית איזה שהוא מיתאר כללי.

עמיהוד בהט: זה יענה על חלק מבתי הספר.

זאב אלקין: גם איפה שיש פיזור עדיין הידיעה שהתלמידים עברו משהו, הרי ברגע שתכנית תעבוד בפריסה ארצית היא תיתן מענה לאותן רשויות עם אחוז גבוה של עולים ולרוב העולים לא ישנו את הרשות, ישנו אולי בית ספר, יעברו לתיכונים אבל לא יעברו מעיר לעיר.

זאב אלקין: זה פחות נפוץ.

זאב אלקין: לא יסעו בשביל תיכון לעיר אחרת לרוב.

זאב אלקין: אני מציע לסיכום, אנחנו כאן למדנו את התכנית בשלב הראשוני שלה, אנחנו שמענו כאן עדכון על לוח הזמנים שבעקבות לוח הזמנים המעודכן אחרי פסח כבר התחנות הן כך שבפברואר ייבחרו בתי ספר ויקבלו את כל המידע הדרוש, לקראת סוף מרץ הם כבר יציגו את התכניות הבית ספריות, ואחרי פסח התכנית תתחיל לפעול, אז אנחנו כאן נשמור לעצמנו את הזכות, הרי אתם צריכים גם לאשר את התכנית.

זאב אלקין: אם רוצים שאחרי חופשת פסח התכנית תפעל בית ספר צריך להציג אותה לכם במרץ.

מיכל צידון: תחילת אפריל.

זאב אלקין: עד תחילת אפריל לא תספיקו להגיב.

זאב אלקין: ואנחנו שומרים לעצמנו את הזכות מייד לאחר חזרתנו מחופשת פסח, אני מקווה שהבית הזה יפעל והקואליציה תישמר ואנחנו נחזור לכאן, אז עד אז אנחנו נקיים כאן או אולי יציאה לשטח כסיור או אולי דיון במהלך מושב הקיץ לפני סוף שנת הלימודים על ההפעלה הנסיונית של התכנית.

זאב אלקין: ההערות העיקריות שהושמעו כאן, ומקובלות על השותפים: לשאוף לשיתוף עולה בצוות הבית ספרי, או ילד או מבוגר, או הורה או מורה או תלמיד.

זאב אלקין: רשימת הגופים שבית ספר מורשה לפנות אליהם כדי להפעיל את התכנית, תיבנה על בסיס מקומי ולא על בסיס ארצי, עם דרישות סף שיאפשרו גם לעמותות עולים להיכנס להתמודד לרשימה הזאת.

זאב אלקין: ייעשה ניסיון שיפעל בעיקר משנת הלימודים הבאה, לפעול גם עם ההורים, בעיקר באמצעות הכוונה ממשרד הקליטה ודרך הרשות, ואולי כשותפות תקציבית אפילו של הרשות.

זאב אלקין: ייבנה מחקר מלווה שינסה לקחת בחשבון לא רק את הפיילוט הזה אלא גם תכניות אחרות, אם קיימות, באותה שכבת גיל של חטיבת ביניים בתחומים האלה של שייכות וזהות כדי שהמחקר יהיה השוואתי.

זאב אלקין: המשרד גם ישקול את סוגיית הגיל, שכבת גיל, לגבי העתיד.

זאב אלקין: הנושא של כיתה הטרוגנית לא יהווה תנאי גורף אלא המשרד ישאיר לשיקול דעתו של בית הספר לקיים פעילות גם עם קבוצת עולים, טריים במידה כזאת או אחרת, כהכנה לפעילות כוללת, ובודאי ובודאי לגבי השלב המוניציפלי והשלב הארצי, היכולת לבודד של אוכלוסיית עולים תישאר.

זאב אלקין: אלה פחות או יותר הנושאים שעלו כאן, ואני מבין שהם מקובלים גם עליכם.

זאב אלקין: אז עם הסיכום הזה ועם הברכה של יישר כוח לכל העוסקים במלאכה והמקדמים את היוזמה אנחנו ניפרד, ונדבר כאן בעוד שבועיים על הסמינרים מה קורה איתם השנה ומה הולך לקרות איתם בעתיד לאור התכנית של חטיבת הביניים.

זאב אלקין: תודה רבה.