ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 351, 2008-01-07 11:00

יצחק גלנטי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

יצחק גלנטי: הנושא שלנו הבוקר הוא הצעה לסדר היום בדיון מהיר, פגיעה במשפחתונים של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק גלנטי: אבקש את חברת הכנסת יחימוביץ להציג את הנושא.

שלי יחימוביץ': בוקר טוב.

שלי יחימוביץ': תודה אדוני היושב ראש.

שלי יחימוביץ': כמי שעמדה בראש הוועדה לזכויות הילד פרק זמן מסויים עסקתי הרבה בזכויותיהם של ילדים.

שלי יחימוביץ': במשפחתונים, בגנים ובכלל.

שלי יחימוביץ': אבל מדי פעם מרוב עיסוק במי ש"מקבל" את השירות אנחנו נוטים לשכוח את מי שנותן את אותו שירות ואמון על החינוך ועל הגידול של הילדים שלנו.

שלי יחימוביץ': ואני חוששת מאוד שבדיון הספציפי הזה אנחנו עדים בדיוק לתופעה כזאת.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להעלות כאן בוועדה את עניינן של אלפיים שלוש מאות נשים שמחזיקות בבתיהן משפחתונים, בפיקוח משרד התמ"ת.

שלי יחימוביץ': רובן מאוד ותיקות, כאן נמצאות נשים ממשפחתונים באשדוד, בבני ברק, מרחובות, אבל הן כמובן פזורות בכל חלקי הארץ.

שלי יחימוביץ': המספר אלפיים שלוש מאות לא כולל את ירושלים, כלומר אנחנו מדברים בהרבה יותר משפחתונים.

אביטל ברכה: לדעתי אלף שלוש מאות.

תמר אלמוג: אלפיים שלוש מאות משפחתונים כולל ירושלים, אבל עכשיו אנחנו בעיצומה של הרחבה של עוד תשע מאות משפחתונים.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על ציבור של נשים עובדות, בעבודה קשה ומסורה, עם מיומנות מאוד מאוד גבוהה, רובן ותיקות, עושות את זה שנים רבות, נשי חינוך במלוא מובן המילה, אחראיות על גידולו של הגיל הרך ועושות את זה בנאמנות ובמסירות, בניגוד לכל סיפורי הזוועה שמספרים לנו עכשיו על מעונות שאינם מפוקחים המעונות האלה מפוקחים גם מפוקחים, והנשים האלה שהן מחנכות, מטפלות, גננות, נתונות לפיקוח מסודר של משרד התמ"ת, וטוב שכך, וגם כמובן עונות על הקריטריונים.

שלי יחימוביץ': בשנים האחרונות אנחנו מדברים על שחיקה מתמדת במעמדן.

שלי יחימוביץ': מדובר במין יצור כלאיים, הן גם לא עובדות והן גם לא עצמאיות.

שלי יחימוביץ': ועל כן הן סופגות מכל העולמות.

שלי יחימוביץ': בשש השנים האחרונות השכר שלהן לא עודכן ובשנתיים האחרונות הן חשופות לכל מיני תביעות חדשות, שעל פניהן נשמעות מאוד יפה, ומוכיחות אולי דאגה מסויימת לילדים, אבל איך שהוא בדאגה המקפת הזאת לילדים הן נשכחו.

שלי יחימוביץ': אפילו דבר פעוט כמו התקנת לחצן מצוקה במשפחתון, זה עולה הרבה כסף, מדובר בכמה מאות שקלים.

שלי יחימוביץ': הכל מתגלגל עליהן.

שלי יחימוביץ': ועוד כהנה וכהנה דרישות שכולן מתגלגלות עליהן, הן פותחות חדשות לבקרים עיתונים ומוצאות שהתעריפים למשפחתונים האלה ירדו, שזה מאוד יפה לצרכנים ולהורים אבל מי סופג את ההנחה, שוב הן.

שלי יחימוביץ': בסופו של דבר הן כלי הספיגה לכל החלטה שהיא של התמ"ת ומעמדן הולך ונשחק.

אברהם רביץ: מחייבים אותן להתקין לחצן מצוקה ולא משלמים להן עבור זה?

שלי יחימוביץ': לא משלמים להן.

שלי יחימוביץ': אגב הדבר הזה גם מיותר לחלוטין כי הן יכולות פשוט לחייג 100 ויבוא אמבולנס בעת מצוקה, אבל מישהו החליט שצריך חברת שמירה פרטית כמובן, עם לחצן מצוקה שהן יממנו, כי איך שהוא, אני לא יודעת מה ההיגיון מאחורי זה, אין היגיון אגב, גם לא טובת הילדים, אבל כמובן שהכל מתגלגל עליהן, וזו רק דוגמא אחת, הן יתנו עוד הרבה מאוד דוגמאות.

שלי יחימוביץ': בשולי הדברים אני אגיד שיש שוב, איך לא, כוונה גם להפריט את המשפחתונים.

שלי יחימוביץ': יש גם ביצוע בשטח חלקי שבטח נשמע עליו בהמשך.

שלי יחימוביץ': עכשיו מה זה להפריט את המשפחתונים, זה אומר שיהיו מכרזים ויהיה קבלן שיהיה אחראי עליהן, מין מתווך באמצע בין משרד התמ"ת לבינן.

אברהם רביץ: איך זה עובד היום, הן עובדות משרד התמ"ת?

שלי יחימוביץ': לא, הן לא עובדות משרד התמ"ת.

שלי יחימוביץ': הן חצי עצמאיות וחצי שכירות, שבזה בעצם טמון יסוד הבעיה שלהן.

שלי יחימוביץ': אבל הן עובדות מול התמ"ת ישירות.

שלי יחימוביץ': כיוון שאנחנו בעידן הסגידה להפרטה.

טובה עמיר: אנחנו עובדות מול העירייה שהרכזות שלנו מקבלות את ההוראות מהתמ"ת.

שלי יחימוביץ': עכשיו מה יהיה, יהיה קבלן פרטי באמצע שיהיה אחראי על כמה משפחתונים, הוא יזכה במכרז, הן גובות את הכסף מההורים אבל מי שקובע את התעריפים להורים זה התמ"ת.

שלי יחימוביץ': ההורים משלמים.

אברהם רביץ: והתמ"ת מסבסד את ההורים?

טובה עמיר: לא את כולם.

טובה עמיר: את ההנחות למי שחייב הנחות.

טובה עמיר: יש חלק רווחה וחלק משרד העבודה.

אברהם רביץ: ומי משלים את ההנחות לכן?

טובה עמיר: הגוף המפעיל שלנו זה העירייה.

שלי יחימוביץ': לעניין ההפרטה, שוב, אני חוזרת ואומרת, מדובר בקבלן שפשוט על הראש שלהן יקצץ עוד מהתגמול הזעום שהולך ומתקצץ ממילא, והקופון שהוא יגזור יהיה על חשבונן כמובן, עד עשרים וחמישה אחוז ממה שהן משתכרות בעמל וביזע.

יצחק גלנטי: סליחה, כאשר את אומרת יש כוונה, איך את מגיעה לכוונה הזאת?

חנא סוייד: זה כבר בשטח.

שלי יחימוביץ': תיכף נשמע גם מהתמ"ת וגם מהן.

שלי יחימוביץ': אני אסיים את דבריי, אני מבקשת שאנחנו בסוף הדיון הזה נתייצב לימינן ונתבע גם את זכויותיהן שנשכחו של אותן אלפיים שלוש מאות נשים שעובדות מאוד מאוד קשה, לא מאוגדות בשום איגוד מקצועי, אין להן אבא ואין להן אמא וזכויותיהן כל הזמן נגזלות מהן.

אביטל ברכה: בלי תנאים סוציאליים לחלוטין.

שלי יחימוביץ': ואם נוכל גם אדוני היושב ראש לשמוע אותן זה יהיה הכי טוב.

יצחק גלנטי: כולם יקבלו רשות דיבור, אין בעיה.

יצחק גלנטי: רק כל מי שמקבל או מקבלת רשות דיבור אני מבקש להתמקד בנושא ולא להתפרש ליותר מידי בשוליים.

יצחק גלנטי: בבקשה חבר הכנסת סוויד.

חנא סוייד: אני לא רוצה באמת לחזור על הדברים שחברת הכנסת יחימוביץ אמרה.

חנא סוייד: אבל באמת יש לנו תחום בעייתי.

חנא סוייד: מבחינת האחריות עליו, מבחינת מי הבוס בעצם.

חנא סוייד: אנחנו עדים בתקופה האחרונה לכך שהתפקיד של הרשויות המקומיות, של הלשכות לשירותים סוציאליים ברשויות המקומיות הופך להיות שולי לחלוטין, וזה במסגרת המהלך של ההפרטה של אותם משפחתונים.

חנא סוייד: אני זוכר את עצמי כראש רשות מקומית שהקים משפחתונים, ואני מכיר את העמל הרב של אותן גברות, אותן בחורות שהקימו משפחתונים, שהשקיעו בהתאמת הבית שלהן והתאמת חדרים בבית וכל מערך הבית והכניסה והיציאה על מנת לעשות איזה עסק שיתפרנסו ממנו בכבוד.

חנא סוייד: אני רואה שהיום המגמה היא בעצם לבטל את כל העמל הזה וההשקעה הזו, וזה בעיקר דרך ההפרטה שמתכוונים לעשות.

יצחק גלנטי: למה שלא יעשירו את העשירים אלא יתנו פרנסה למטפלות?

יצחק גלנטי: זו הסיסמה במדינה שלנו.

אברהם רביץ: אבל אם יבטלו אז גם לעשירים לא יהיה פה.

אברהם רביץ: מה יעשה האדם שזכה.

חנא סוייד: לא עניין של ביטול, העניין של שינוי סדרי בראשית.

חנא סוייד: אולי ירחיבו את השירות, אבל מי שייהנה מזה זה לא המטפלות אלא בעצם הקבלנים, אלו שיכולים באמת היום להקים חברה או שכבר הקימו חברה שתפעיל משפחתונים כאלה.

חנא סוייד: אני חושב שזה בעצם מעשה שפוגע בזכויות של המטפלות שהקימו משפחתונים.

חנא סוייד: צריך להסתכל על האקט הזה, זה אקט שפוגע.

חנא סוייד: לא שאנחנו מתחילים עכשיו שטח חדש או תחום חדש.

חנא סוייד: יש בזה פגיעה ניצחת, באלו שכבר יזמו והקימו משפחתונים.

חנא סוייד: מה שהכי מפריע לי בכל העניין הזה שתנאי המכרז, ובעיקר אני רוצה להתייחס לעניין של הפיקוח על הפעלת המשפחתונים, היום לפי הנורמות, לפי התפקוד הנורמטיבי של משפחתון, זה שיש מטפלת והיא עובדת, אבל יש פיקוח של הרשות המקומית, יש פיקוח של התמ"ת, והעניין הזה הוא במסגרת שאפשר באמת לפקח עליה.

חנא סוייד: לפי מה שאני מבין, שלפי הרביזיה, לפי התיקון שהוא הולך בכיוון הפרטה, הקבלן עצמו שיפעיל את המשפחתונים, שזכה בעצם במכרז להפעלת המשפחתונים הוא בעצמו יפקח על העבודה שלו ועל המטפלות שהוא מעסיק.

חנא סוייד: אני חושב שזה בעצם טומן בחובו סכנה לרמה של השירות הזה.

חנא סוייד: אני בהחלט, כפי שאמרתי בדיון שאני יזמתי, אני אמרתי שזה צעד שלא צריך לעשות אותו.

חנא סוייד: התשובה היתה אז בזמנו שיש רשויות מקומיות שבגלל בעיות פנימיות אצלן הרשויות לא יכולות לכלכל ולנהל את המשפחתונים, ולכן אחד הפתרונות, מכיוון שאי אפשר לבצע קשר ישיר בין התמ"ת לבין המטפלת הבודדת, זה בעייתי ואי אפשר להמשיך לעשות אותו, זה לא חוקי, אז צריך למסור את הניהול הזה לאיזה קבלן שינהל את זה בצורה עסקית.

חנא סוייד: אבל רק באותם מקומות שיש בעיות בניהול המשפחתונים.

חנא סוייד: אני רואה היום שהמגמה היא גורפת, שזה הולך בעצם בכל הכיוונים.

חנא סוייד: גם ברשויות מקומיות שהעסק הזה מצליח שמה, ואני מכיר כמה כאלה, כבר הודיעו להם שמישהו זכה במכרז והם הולכים ומפסיקים את השירות הזה שם.

חנא סוייד: אני מתרעם על זה.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יצחק גלנטי: אני הייתי מבקש לשמוע את ארגון גני הילדים הפרטיים.

יצחק גלנטי: רציתי קודם כל לדעת, כיוון שאני רואה שיש פה איזה שהוא ארגון.

אברהם רביץ: ברשותך אדוני היושב ראש, הייתי מבקש אולי תוכל לדבר בשבילנו, חברי הכנסת, איזה מין יצור זה בכלל, זאת אומרת על מה אנחנו מדברים.

אברהם רביץ: למשל אני אתן לך דוגמא, אם זה עובר מהעיריות, מהרשויות, מה קורה כשלרשות אין כסף, אז אתן לא מקבלות?

עליזה ידעי: לא משלמים.

אברהם רביץ: לא משלמים לכן.

אברהם רביץ: זאת אומרת אתן עובדות של הרשויות.

יצחק גלנטי: לא, הן לא עובדות של הרשויות.

אברהם רביץ: אז את אומרת שמי שיעשה את המכרז בעצם החוב הזה מוטל על הרשות, והרשות לא מסוגלת, לא מעוניינת, לא יכולה, אומרת אנחנו נעביר את זה לידיים פרטיות שיעשו את זה, זאת אומרת כל רשות תחליט לעצמה, אני מבין שכמה רשויות עשו כן כבר, תחליט בעצמה אם היא מעבירה את זה למכרז, לא מעבירה למכרז.

אברהם רביץ: זה נשמע לי כאן בלגן גדול מאוד.

אברהם רביץ: אנחנו לא מוצאים ידינו ורגלינו, לא מוצאים את הכתובת.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת רביץ, עד כמה שזכור לי יש איזו שהיא הצעת חוק שדנה בנושא.

יצחק גלנטי: אני גם מבקש, קודם כל בואו, אני רוצה לשמוע מה קורה במשפחתונים עצמם.

יצחק גלנטי: אני רק מבקש, נציגה שלכם לפחות תציג את עצמה ותאמר את דברה.

טובה עמיר: שמי עמיר טובי, אני עובדת באשדוד.

טובה עמיר: זאת השנה התשע עשרה שלי.

טובה עמיר: שלי כבר אמרה בעצם הכל ועשתה לי עבודה טובה כי אני די מתרגשת.

טובה עמיר: אבל מה שאני יכולה להגיד שאנחנו כולנו מקצועיות, כולנו עברנו הכשרה.

טובה עמיר: בזמני זה היה שייך למשרד העבודה, משרד העבודה עשה קורס, כולן היו מחוייבות בו.

יצחק גלנטי: בכל הארץ כל מי שעוסקת במשפחתונים קודם כל עברה הכשרה?

טובה עמיר: המפוקחים.

אברהם רביץ: העבודה היתה חלק ממשרד הרווחה.

אברהם רביץ: היום כל העבודה, בגלל עניינים קואליציונים, עברו לתמ"ת.

טובה עמיר: כולנו מקצועיות, כולנו מפוקחות.

טובה עמיר: מאז שפתחנו ועד היום אנחנו כל שבועיים שלושה מחוייבות בהשתלמויות, אחרי שעות העבודה, בכל הנושאים שקשורים לגידול ילדים.

טובה עמיר: מי שמעוניין יש לי פה ארבע שנים אחורה את כל ההשתלמויות שעשינו.

טובה עמיר: יש לנו את החוזה בינינו לבין ההורים שמציין שאנחנו מקצועיות.

טובה עמיר: יש לנו פליירים שהעירייה שולחת לפני הרישום שמתחייב שאנחנו מקצועיות.

טובה עמיר: היום יש לנו מכה – מי שלא עושה סוג 1, שזה נקרא מה שהמטפלות לומדות היום, זה עולה איזה שלושת אלפים ומשהו שקל ב-2008 לא יהיה לה רישום.

יצחק גלנטי: כשאת אומרת מפוקחות, על ידי מי?

טובה עמיר: על ידי מחלקת המשפחתונים בעירייה, עם הוראות של התמ"ת.

שלי יחימוביץ': עכשיו דורשים מהן השתלמות בשלושת אלפים שקל אחרת לא יחדשו להן את הרישיון ל-2008.

טובה עמיר: אתם לא רוצים לעשות את ההשתלמות אבל תיגשו למבחן.

טובה עמיר: וזה לא קשור להפרטה כי כולנו עברנו השתלמויות, גם מי שהיתה גננת או מורה ורצתה לפתוח משפחתון היתה מחוייבת לעבור את הקורס הזה.

טובה עמיר: מאז ועד היום אנחנו משתלמות לאורך כל השנים.

טובה עמיר: ויש לי פה ארבע שנים אחורה הוכחות.

טובה עמיר: עכשיו לגבי השכר, שאמרו שהוא נשחק ונשחק ונשחק.

יצחק גלנטי: מה השכר שלך?

טובה עמיר: אני אגיד לך, תינוק עולה אלף ארבע מאות שלושים ושמונה שקלים לחודש, ופעוט אלף שלוש מאות שמונים ושתיים.

טובה עמיר: הורה משלם לנו, עם זה אנחנו צריכים לעבוד.

טובה עמיר: מה אנחנו מחוייבות, מחוייבות לתת ארוחת בוקר, צהריים ומנחה, את כל אבות המזון, אוכל עשיר מלא ומגוון, על חשבוננו.

טובה עמיר: אנחנו מחוייבות לתת חומרים מתכלים, שזה אומר דבקים, צבעים, הכל על חשבוננו.

טובה עמיר: צעצועים דידקטיים, משחקי חצר, להסיק ולצנן, הכל, לשלם חשמל, כל ההוצאות שיש על חשבוננו.

טובה עמיר: מסיבות, ימי הולדת, מתנות, ט"ו בשבט, פירות יבשים, משלוח מנות.

יצחק גלנטי: סליחה, את יכולה לומר מה העלות שלך, כאשר את בנית את כל הדברים האלה, פר ילד לחודש?

יצחק גלנטי: כי את אומרת אלף ארבע מאות שלושים ושמונה.

יצחק גלנטי: כמה יש בקבוצה?

טובה עמיר: חמישה ילדים.

טובה עמיר: בדרך כלל יש תינוק אחד וארבעה גדולים, בבני ברק זה כולם תינוקות בני שלושה חודשים.

טובה עמיר: אז גם מחייבים אותם לתת תחליפי חלב, שזה מטרנה וסימילק.

רן כהן: אתה מבין אדוני היושב ראש שכלל ההכנסה שלה על חמישה ילדים היא שבעת אלפים ארבע מאות שקלים.

יצחק גלנטי: אז בגלל זה אני מנסה להבין, שבעת אלפים ארבע מאות סך הכל עבור חמישה מטופלים נקרא לזה.

יצחק גלנטי: מקסימום.

יצחק גלנטי: עכשיו כאשר אתן נותנות את האוכל, את החומרים המתכלים, את ההסקה, חשמל, מים, וכו', מה העלות, או תיתני לי את העלות החודשית עבור כל החמישה.

אבלין מורד: ששת אלפים תשע מאות עשרים וחמישה שקלים לכל משפחתון.

אבלין מורד: זה נקרא ברוטו.

טובה עמיר: הורה משלם חמישה וחצי שקלים לשעה ברוטו.

טובה עמיר: זה יישמע לך יותר טוב.

יצחק גלנטי: אתן צריכות לנהל ספרים על ההוצאות למס הכנסה?

אבלין מורד: לא, למזלנו לא.

אבלין מורד: אנחנו עוסק פטור נחשבות.

חנא סוייד: השאלה היא, על מנת קצת לחדד את הדברים, אולי היושב ראש מתכוון להגיד כמה אתן מרוויחות?

טובה עמיר: בערך שלושת אלפים שקל.

יצחק גלנטי: רגע, משהו לא מסתדר לי, אני באמת מבקש.

יצחק גלנטי: סך הכל הגענו לחשבון של שבעת אלפים ארבע מאות שקל לחודש, זה צד ההכנסה.

יצחק גלנטי: בצד ההוצאה אתן טענתן שזה מגיע עבור אותם חמישה לששת אלפים תשע מאות עשרים וחמש.

טובה עמיר: לא, מה שהיא אמרה, שבעת אלפים שקל זה הברוטו, מתוך זה אנחנו צריכות להפעיל את המשפחתון עם כל מה שאמרתי לך.

טובה עמיר: נשאר שלושת אלפים.

יצחק גלנטי: אתן מקבלות את הכסף בזמן?

טובה עמיר: אנחנו מקבלות מההורים כל שמיני לחודש צ'קים עד סוף השנה.

יצחק גלנטי: אז יש לכן יתרה חודשית, מה שנשאר לכן זה שלושת אלפים.

יצחק גלנטי: אבל זה עוד לא נטו.

טובה עמיר: זה הנטו.

אבלין מורד: את כל זה תחלק לחמישים שעות שבועיות שאנחנו עובדים נטו.

טובה עמיר: אנחנו עובדים חמישים שעות שבועיות, שישה ימים בשבוע.

טובה עמיר: עם מינימום חופשות.

טובה עמיר: אין לנו לא ימי מחלה, אין לנו אבטלה, אין לנו אופציה בכלל לדאוג לעצמנו לפנסיה, אין לנו כלום.

טובה עמיר: איפה אני בתוך זה כשאני נחשבת עצמאית.

טובה עמיר: דואגים שאני לא אשתכר ודואגים לעשות ממני זקנה ענייה.

טובה עמיר: זה מה שיהיה.

טובה עמיר: כי מי שזה משכורת ראשית שלה לא יכולה לדאוג לעצמה.

יצחק גלנטי: אני מבקש, אתם נתתם חשבון של הוצאות ועלות פר מטופל, או מטופלת.

יצחק גלנטי: מי קבע את הסכומים האלה, מאיפה זה בא?

טובה עמיר: אנחנו פותחים עיתון בראשון לספטמבר, מה שכתוב שם זה מה שאנחנו גובים.

יצחק גלנטי: אז זה נקבע על ידי התמ"ת.

טובה עמיר: התמ"ת ומשרד האוצר.

טובה עמיר: מה שקורה שבשום ועדה אין מישהו שאין לו אינטרס ודואג דווקא למשפחתונים.

טובה עמיר: מי שאחראי על מעונות היום הוא גם אחראי עלינו.

טובה עמיר: אני אתן לך דוגמא שתינוק במעון משלם אלף שמונה מאות שמונים ושמונה שקלים, אצלנו זה אלף ארבע מאות שלושים ושמונה.

טובה עמיר: הפעוט במעון משלם אלף ארבע מאות שלושים ושבע שזה כמו הילד הגדול שלנו.

טובה עמיר: שיסבירו לנו למה ההבדל.

טובה עמיר: יש לנו עוד דבר חשוב, אם תרשה לי, השנה אנחנו מחוייבים בלחצן מצוקה, אנחנו מחוייבות להוסיף כסף, כמעט שבעים אחוז תוספת, שאני לא יודעת מאיפה היא באה, לגבי השתלמויות שאנחנו משלמים אותם, שילמנו מאתיים ארבעים שקל, עכשיו רוצים ארבע מאות שקל.

טובה עמיר: ושמעתי שבבני ברק מבקשים שבע מאות שקל.

טובה עמיר: על מה ולמה, ואיזה יחס, מי קבע את המחיר הזה.

טובה עמיר: בכלל אם מחייבים אותנו לצאת להשתלמויות על חשבון הזמן שלנו אחרי שעות העבודה, שיממנו את זה.

יצחק גלנטי: אני רוצה לשאול מספר שאלות, ואנא, זה לא בשביל להרגיז אתכן, על מנת להבין את הדברים.

יצחק גלנטי: שאלה ראשונה היא, אני מבין שמדובר כעת, לפי המספרים, על אלפיים שלוש מאות משפחתונים, כולל ירושלים.

יצחק גלנטי: אני לא מדבר על תוספת עתידית של עוד שבע מאות.

יצחק גלנטי: מתוך אלפיים שלוש מאות משפחתונים יש מתוכם איזה שהוא חלק שהם מאורגנים?

טובה עמיר: לא, אנחנו כולנו באותו מצב.

יצחק גלנטי: זאת אומרת אין לכם שום התארגנות.

יצחק גלנטי: איך אתן הגעתן להנה?

טובה עמיר: אני כתבתי מכתב לשלי, והיא הראשונה, ואני מודה לך על זה מאוד בשם כולנו שהתייחסה אלינו וענתה לנו ועשתה בדיוק את מה שהיא אמרה.

טובה עמיר: אחרים לא טורחים אפילו לענות למכתבים שלנו.

עליזה ידעי: אנחנו פנינו גם לפני שנתיים למשרד התמ"ת.

יצחק גלנטי: כשאת אומרת אנחנו אני עוד לא מוצא פה את הארגון שקוראים לו אנחנו.

שלי יחימוביץ': אין להן ארגון, אין להן ועד עובדים, הן לבד בשטח.

יצחק גלנטי: חברת הכנסת שלי, אני מחדד את הנושא.

יצחק גלנטי: אני לא כזה תמים כמו שאת חושבת.

עליזה ידעי: אנחנו מתארגנות דרך טלפונים, בקבוצות, נפגשות באיזה מסעדה או באיזה בית קפה, מחליטות שעושים צעד.

עליזה ידעי: אנחנו קבענו פגישה במשרד התמ"ת לפני שנתיים עם תמי אלמוג, והיא שלחה לנו את ציפי שנקנמן.

עליזה ידעי: פנינו אליה, לנו היתה בעיה מאוד רצינית.

עליזה ידעי: אני מבני ברק, היתה לנו בעיה של אי תשלום משכורות במשך שלוש שנים.

עליזה ידעי: בתמ"ת ידעו שאנחנו לא מקבלים משכורות, כל שלושה חודשים משכורת אחת קיבלנו.

עליזה ידעי: מהעירייה.

עליזה ידעי: התמ"ת העביר לעירייה וזה נבלע.

עליזה ידעי: פנינו לתמ"ת בכל לשון של בקשה, תעבירו לנו את הכסף כצבוע או באיזו שהיא דרך.

עליזה ידעי: הם לא הסכימו בשום פנים ואופן.

עליזה ידעי: המנהלת שלנו רצה כמעט כל פעם לתמ"ת, התחננה.

יצחק גלנטי: גבירתי, סליחה שאני מפסיק אותך, כמה זמן את עוסקת בתחום זה?

עליזה ידעי: אני עשרים שנה.

יצחק גלנטי: אז מה היה לפני זה?

יצחק גלנטי: כל הזמן עשרים שנה את עובדת בשביל שלושת אלפים שקל לחודש?

טובה עמיר: כל השנים המשכורת התעדכנה פעמיים בשנה.

טובה עמיר: זה שש שנים שהפסיקו את זה.

טובה עמיר: רק בספטמבר, ופתאום גם פעמיים הורידו.

יצחק גלנטי: מי קבע את העדכון?

אביטל ברכה: התמ"ת.

אביטל ברכה: וחוץ מזה, כולכם סליחה שאני מתפרצת, כולנו כאן יודעים שכל יום מוצרי היסוד עולים.

אביטל ברכה: אנחנו נותנים אוכל לילדים, וזה נגזר מזה במיוחד.

אביטל ברכה: כשקניתי לחם בשניים וחצי שקלים היום אני קונה אותו בשבעה שקלים.

שלי יחימוביץ': משלמים להן פחות והן צריכות לשלם יותר.

חנא סוייד: זה שחיקה.

יצחק גלנטי: לא, זה לא שחיקה.

יצחק גלנטי: שחיקה זה רק כאשר משלמים להן פחות.

יצחק גלנטי: אבל יש להן מעבר לשחיקה, יש להן העלאת מחירים.

אבלין מורד: סליחה, כדי להקל על ההורים אז הורידו לנו את המשכורת.

עליזה ידעי: ביקשנו שיעבירו לנו לאיזה מקום כסף צבוע.

עליזה ידעי: בשום פנים ואופן.

עליזה ידעי: שלוש שנים סבלנו, והמון חברי כנסת ידעו במגזר החרדי.

עליזה ידעי: אתה יודע, כמגזר חרדי, אנחנו משפחות ברוכות ילדים, כל אחד מעשרה ילדים ומעלה, הרב רביץ יודע וח"כ אזולאי, יודעים איך זה החיים במגזר החרדי.

עליזה ידעי: האישה מפרנסת יחידה, הבעל לא עובד.

עליזה ידעי: ואתה צריך לא רק את הילדים שלך לפרנס, גם את החמישה של המשפחתונים.

עליזה ידעי: ואז החליטו, אחרי שפנינו למבקר המדינה, בתמ"ת החליטו להעביר לנו את הכספים דרך המתנ"ס, שגם שם לא היה בזמן, אבל כל חודש שילמו.

עליזה ידעי: עכשיו החזירו שוב פעם את זה לעירייה, וגם שוב פעם אתה מבין, חודש כן, חודש לא.

עליזה ידעי: ופנינו גם לרב גפני במכתב שאנחנו רוצים שיכניסו את הכספים שלנו לחשבון הישיר.

עליזה ידעי: כי מה קורה, עם העירייה שלנו אי אפשר להתמודד.

עליזה ידעי: בנוסף הדרישה היום חדר למשפחתון, שנים עשר מטר מרובע, צריכים להוציא את כל הילדים מהבית מהמשפחתון.

עליזה ידעי: אם אנחנו גידלנו עשרה ילדים עם ארבעה חדרים חמישה ילדים לא יכולים לגדול במשפחתון.

עליזה ידעי: אנחנו בשנת שמיטה, הרבנים יודעים שהמחירים בשמים.

עליזה ידעי: אני לא אלך לקנות בשוק הכרמל לחסוך עוד שניים שלושה שקלים מה שאני קונה בבני ברק.

עליזה ידעי: ההורים לא ירצו, יתנגדו.

עליזה ידעי: ובשנת השמיטה המחירים הם בשמיים.

עליזה ידעי: אף אחד לא מפצה אותנו, אף אחד לא מחזיר לנו את הסכומים.

עליזה ידעי: אנחנו צריכים לרדוף אחרי המשכורות שלנו, כל חודש מלחמה על המשכורת.

דוד אזולאי: מי מוציא את ההנחיות האלה לגבי החדרים?

עליזה ידעי: התמ"ת.

עליזה ידעי: עשרים מדרגות, אין משפחתון.

עליזה ידעי: סוגרים לך.

עליזה ידעי: כל השנים ההורים עלו, ופתאום היום מעל עשרים מדרגות לא פותחים משפחתון.

יצחק גלנטי: אני מבקש, יש פה נציג של התמ"ת?

יצחק גלנטי: אני אודה לכם אם אתם תסבירו את עצמכם, תסבירו לאן אתם מובילים את זה.

אברהם רביץ: אולי שהם יסבירו גם את השאלה שלי.

אברהם רביץ: אני רוצה להבין, נאמר לנו שהמטפלות מקבלות בתחילת השנה שנים עשר צ'קים לאורך השנה.

אברהם רביץ: אז מה אתם עושים עם התמ"ת, כן משלמים, לא משלמים, מה עושה התמ"ת?

טובה עמיר: כי יש הורים שמגיעות להם הנחות.

אברהם רביץ: בא הורה, אומר אני חייב לשלם לך רק כך וכך בגלל המצב הסוציו-אקונומי השאר המדינה תשלם.

טובה עמיר: כן, כי קבעו לו דרגה והוא משלם מה שקבעו לו.

אברהם רביץ: אז אתם מדברים על החלק של המדינה שהיא לא משלמת בזמן.

אבלין מורד: סליחה, אבל לבני ברק למשל יש חמישה ילדים שהם ילדי רווחה אז היא חיה מחמש מאות שקל כל החודש.

יצחק גלנטי: אני מבקש את נציגת התמ"ת להסביר את העמדה של התמ"ת לפחות.

תמר אלמוג: אדוני היושב ראש, אני מבקשת את הרשות קצת להסביר, לעשות סדר בדברים שנשמעו כאן, הן מצד חברי הכנסת והן מצד העובדות המשפחתונים.

תמר אלמוג: אני תמר אלמוג, אני מנהלת האגף למעונות יום ומשפחתונים במשרד התמ"ת, תחום העבודה שעבר למשרד התעשייה והמסחר.

תמר אלמוג: מערך המשפחתונים הוקם בראשית שנות התשעים, על רקע מצוקה שהיתה אז בזמנו במדינה שלא היו מספיק משאבים לבנות מעונות חדשים, היה ביקוש גבוה מאוד והיה היצע נמוך מאוד, ולכן היוזמה הראשונה היתה של עיריית ירושלים.

תמר אלמוג: היתה התארגנות מקומית דרך המחלקה לשירותים חברתיים, והציעו לנשים להגיע לקבל איזו שהיא הכשרה כלשהי ואז להיכנס ולפתוח את המסגרת בתוך הבית, ולהזמין להן רכזת מקצועית שתלווה אותן, תדריך אותן ותפקח על עבודתן.

תמר אלמוג: משם זה הלך והתפתח, הנושא הזה תפס תאוצה, בעיקר בשני מגזרים, החרדי והלא יהודי, מסיבה פשוטה שאלה נשים שלרוב מבחינת המסורת שלהן לא הורשו לצאת לעבודה אז זה נתן הזדמנות לאישה להקים עסק בתוך הבית שלה, וגם הן גרו במקומות שלא היתה כדאיות כלכלית להקים מעון של שבעים שמונים ילדים, כי היה כפר קטן והיתה דרישה מאוד נמוכה למספר הילדים.

תמר אלמוג: משם זה הלך והתפתח ובואו נגיד זה התמסד בשנת 93-94', ואני מחזיקה כאן אוגדן משפחתונים, על תכנית המשפחתונים שנבנתה אז, מדינת ישראל, משרד העבודה והרווחה, אגף למעונות יום והשירות לילד ונוער, נכתבו בו ונרשמו כל הכללים והדרישות איך לנהל ולהפעיל משפחתון כדת וכדין.

תמר אלמוג: ופה אני אתחיל מהקטע של הסטטוס של המטפלות.

תמר אלמוג: יש מטפלות משפחתונים פרטיות, שלא מפוקחות על ידי גורם ממשלתי ולא על ידי רשות מקומית, ויש מטפלות שנקראות מהסקטור הציבורי, שיש להן פיקוח על ידי העירייה, הרשות המקומית בעיקר, בפיקוח משרד העבודה והרווחה שהיה אז והיום משרד התמ"ת.

שלי יחימוביץ': רק עליהן אנחנו מדברים היום.

תמר אלמוג: הכללים האלה הגדירו ככה, הסטטוס של המטפלת היא מטפלת עצמאית, שמתוך בחירה היא פונה ומבקשת מהרשות להכיר בה ולאפשר לה לפתוח משפחתון בביתה.

תמר אלמוג: היא מגיעה לראיון, יש ועדה מקצועית שההרכב שלה נציגי הרשות המקומית, בריאות הציבור, משרד הרווחה, משרדה עבודה כמובן.

תמר אלמוג: בוחרים וממיינים את המטפלות הראויות.

תמר אלמוג: המשרד שלנו מממן לאותה רשות מקומית את הרכזת המקצועית המלווה.

תמר אלמוג: רכזת המשפחתונים.

תמר אלמוג: והתקינה של הרכזת הוא ביחס למספר המשפחתונים ביישוב.

תמר אלמוג: בעבר זה היה על כל עשרים ושמונה משפחתונים רכזת אחת שהמשרד מממן באופן מלא.

תמר אלמוג: אגב הפער במחיר בין המעונות למשפחתונים, בתעריף שציינה פה הגברת, הוא נובע מכך שעל מעון יום שמפעילה נעמ"ת, ויצ"ו וכאלה אחרים יש להם חובה להעסיק מטעמם מדריכה חינוכית בוגרת תואר בחינוך לגיל הרך שמדריכה את הצוות של המעון.

תמר אלמוג: ואילו המטפלות של המשפחתונים, המשרד מממן את הרכזת.

תמר אלמוג: אני מממנת פה אחד עשרה אלף שקל לרכזת תקן לרכזת ברשות מקומית.

שלי יחימוביץ': תגידי, את אומרת שהן בחרו בזה באופן עצמאי, בעצם כנשות עסקים.

תמר אלמוג: הן ידעו את התנאים.

שלי יחימוביץ': אבל אתם מפרים את החוזה הכתוב איתן בזה שאתם מרעים את התנאים שלהן השכם והערב.

שלי יחימוביץ': אם הן צריכות לקום בבוקר ולמצוא מודעה בעיתון על תעריפים מופחתים למשפחתונים שהן מתפעלות זו פגיעה במעמד שלהן.

יצחק גלנטי: סליחה, אני מבקש להבין גם האם הרכזות האלה, רכזת אחת על כל עשרים ושמונה משפחתונים.

תמר אלמוג: למשל בעיריית ירושלים יש שמונה וחצי רכזות כאלה.

תמר אלמוג: יש הרבה משפחתונים.

יצחק גלנטי: ויש לרכזת הזאת אני מבין תפקידים מסויימים.

יצחק גלנטי: הפיקוח נעשה על ידה?

תמר אלמוג: הפיקוח נעשה על ידי הרכזת על פי הנחייה של המשרד.

תמר אלמוג: היא צריכה לעבור, היא צריכה לעשות איקס ביקורים במשפחתון.

תמר אלמוג: כל הנושא של השיווק, פרסום והרשמה של הילדים לא נעשה דרך המטפלות באופן עצמאי.

תמר אלמוג: מטפלת פרטית של משפחתון צריכה לשווק את עצמה, לאתר את הילדים.

תמר אלמוג: פה העירייה עושה את הפרסום, העירייה מבטחת את הילדים שבאים למשפחתון.

אבלין מורד: סליחה, השנה החלטתם שלא, לא מבטחים, הכל על חשבוני.

שלי יחימוביץ': אגב סליחה, איך מפצים אותן על שחיקה, על עליית מחירים?

שלי יחימוביץ': אם שש שנים לא עדכנו את התעריפים, שעה שהשכר נאמר של עובד במשק מתעדכן באיזה שהוא אופן.

תמר אלמוג: אני כבר אומר.

תמר אלמוג: רק בנקודה הזו של הביטוח, השיווק והפרסום וההרשמה של הילדים נעשית דרך הרשות, לא דרך כל מטפלת ומטפלת באופן עצמאי.

תמר אלמוג: זה דורש זמן, זה דורש משאבים, זה דורש כסף.

תמר אלמוג: הביטוח של הילדים ששוהים במשפחתונים הוא מממומן מדמי הרשמה שמשלם כל הורה לרשות המקומית.

תמר אלמוג: זה לא בא מהכיס של המטפלות, ואם מישהו באיזה רשות הפר את העניין אז אנחנו נטפל נקודתית באותו יישוב.

תמר אלמוג: זה לא הוראה שלי, זה משהו מקומי שעשו מאחורי הגב שלנו.

תמר אלמוג: לגבי התעריף, תעריפי המעונות ותעריפי המשפחתונים הם מפוקחים בצו מחירים במצרכים ושירותים.

תמר אלמוג: כל שנה מתעדכן התעריף גם של המעונות, יש טבלה מיוחדת למשפחתונים, טבלה למעונות, כל שנה מתעדכן לקראת ראשון בספטמבר התעריף, שהוא מושפע מכמה דברים, אני אסביר בדיוק ואני אסביר גם למה זה פעם היה פעמיים בשנה והיום זה רק פעם בשנה.

תמר אלמוג: יש לי כאן ניתוח, ועדת התעריפים באוצר יושבת עם נציג אגף התקציבים אצלנו במשרד והם קובעים בכמה להעלות את התעריף במעון ובמשפחתון.

שלי יחימוביץ': עכשיו הבנתי הכל.

שלי יחימוביץ': הכל ברור עכשיו.

שלי יחימוביץ': יושב איזה ילד מהאוצר ומחליט שאפשר לשלם להן פחות.

תמר אלמוג: לא, זה לא ככה.

תמר אלמוג: זה נקבע לפי מדד המחירים לצרכן, מזון כולל ירקות ופירות.

תמר אלמוג: זה נקבע לפי אם היה תיקון שכר מינימום, למשל כשהיה האחרון באפריל אז היה תיקון.

תמר אלמוג: תיקון שכר מינימום נוסף ביולי, הבראה, הפחתת מע"מ באחוז אחד, כל זה נתן בראשון לספטמבר האחרון העלאה במעונות יום ב-5.61 אחוזים.

תמר אלמוג: במשפחתונים בגובה 4.61 אחוזים.

יצחק גלנטי: סליחה, מתי היתה ההעלאה הקודמת?

תמר אלמוג: כל ראשון לספטמבר.

תמר אלמוג: ספטמבר 2007 אחוז התעריף הנדרש כולל גורמים רטרואקטיביים 4.5 אחוז, ולגבי המשפחתונים 1.83.

תמר אלמוג: יש פה ניתוח של המחירים, כל אחד זה פתוח, כל אחד יכול להסתכל.

תמר אלמוג: בספטמבר 2005 היתה העלאה של המדדים, סך ההשפעה היה 0.44 אחוזים.

תמר אלמוג: עכשיו אני אסביר לאדוני למה רק בשנים האחרונות אנחנו שינינו והתחלנו לעדכן את התעריף רק אחת לשנה.

תמר אלמוג: בעבר היתה אינפלציה גבוהה במדינה.

תמר אלמוג: היה נדרש עדכון גם בספטמבר וגם במרץ.

תמר אלמוג: כל חצי שנה.

תמר אלמוג: ואז התקבלה החלטה שאם המדד אינו עולה, שיעור האינפלציה לא מעל שלושה אחוז אז אפשר להסתפק בהעלאה אחת לשנה שנותנת את כל הפיצוי.

תמר אלמוג: ואם זה יהיה מעל לשלושה אחוז אז עושים את זה גם במרץ.

תמר אלמוג: בדיוק לפני נדמה לי ארבע שנים קרה מקרה כזה.

יצחק גלנטי: הנקודה היא ברורה, וזה נכון לגבי כל המשק במדינה, במיוחד לגבי ציבור השכירים.

יצחק גלנטי: אבל עדיין, איך לומר, נשאלת השאלה, האם לדעת משרד התמ"ת סכום שהוא נשאר עד שלושת אלפים ₪ לחודש, האם הוא מאפשר קיום בכבוד לאותה מטפלת מוסמכת, מה עוד שמעבר לזה אני הבינותי שנדרש מהן כעת גם להשתלם בתכניות שיצאו מטעם התמ"ת, צד החובות ברור, אני לא כל כך בטוח שצד החובות של התמ"ת ברור.

יצחק גלנטי: אני אשמח לשמוע ממך תשובה על זה.

שלי יחימוביץ': וגם מאיפה צצה ההשתלמות הזאת בשלושת אלפים שקל ואיך הן אמורות לממן את זה לעצמן, ממה בדיוק?

תמר אלמוג: המטפלות, כמו שאדוני שמע, הסכום הכולל לחמישה ילדים שנמצאים אצלן במשפחתון מגיע לידי כשבעת אלפים שקל ברוטו.

תמר אלמוג: המטפלות נמצאות בסטטוס של עוסק פטור.

תמר אלמוג: הן לא חייבות בדיווח לשלטונות המס, הן לא חייבות לשלם מסים מההכנסה הזאת.

תמר אלמוג: עוסק פטור זה אומר הרבה דברים, לא צריך להביא קבלות ולהזדכות ולהחזיר מע"מ.

שלי יחימוביץ': ממש בונוס אדיר.

שלי יחימוביץ': את מציגה את זה כאילו זה איזה מתנה.

תמר אלמוג: עכשיו אני לא הבנתי מה התחשיב שהן עשו שלפיו נשארים להם שלושת אלפים שקלים בלבד ביד.

שלי יחימוביץ': כל מי שיש לה משפחה והיא עקרת בית, ואני רואה את עצמי עקרת בית לצורך העניין, יודעת בדיוק על מה הולכים שלושת אלפים חמש מאות שקלים על חמישה ילדים בחודש.

דוד אזולאי: תיכנסי לסופר ותעשי קנייה של מוצרי מזון בסיסיים.

תמר אלמוג: אני יכולה להגיד לך שארגוני הנשים, במיוחד הגדולים מביניהם, הם עומדים על כך שיפצו אותן על כל שקל ושקל.

תמר אלמוג: נכון להיום עלות לכלכלה לילד במעון יום לכל הארוחות, בוקר, צהריים, ארוחת מנחה ופרי מסתכמות במאה ועשרה שקלים לילד לחודש.

יצחק גלנטי: סליחה, האם גבירתי יודעת מה העלות של הוצאות עבור מיזוג האויר, פעם זה לחמם, פעם זה לקרר?

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, עכשיו אתה מדבר על לוקסוס, אנחנו מדברים על לחם.

תמר אלמוג: אני חייבת פה להגיד משהו שהוא נכון לגבי המעונות והמשפחתונים.

תמר אלמוג: המדינה קבעה בצו מחירים כמה עולה ילד במעון וכמה עולה המשפחתון.

יצחק גלנטי: המדינה גבירתי זה אני ואת והם.

תמר אלמוג: מתוך בחירה יש גופים שבוחרים, פונים למשרד שלנו ומבקשים הכרה, בכפוף לזה שהם יגבו רק את התעריף שהמשרד קבע, כנ"ל מטפלות משפחתונים, יש כאלה שרוצות בכך, ופונות ומבקשות לקבל הכרה וסמל, כדי שתחת קורת גגן יבואו גם ילדים שמגיע להם סיבסוד ממשלתי, ויש כאלה שאומרות לא בבית ספרי, אני לא רוצה, תודה רבה לכם, ואני הולכת לסקטור הפרטי ועושה את זה ומבקשת מההורים מה שאני רוצה.

תמר אלמוג: אז זה קודם כל מצב עובדתי.

תמר אלמוג: אני לא הכרחתי פה ולא כפיתי על אף אחד להיכנס למערכת הזאת.

יצחק גלנטי: גברת תמר אלמוג, את יודעת שזה לא ככה מהסיבה הפשוטה, משום שבכל זאת כאשר אנחנו מדברים על אלפיים שלוש מאות משפחתונים, שמי שקובע את המסגרת שבה הם פועלים זאת המדינה, אם זה דרך התמ"ת ואם זה דרך העיריות.

יצחק גלנטי: ולכן כאשר אתם יוצאים במכרז כלשהו אתם בעצם קובעים לכל המשק, אני מתכוון לכל הקבוצה הזאת שאנחנו קוראים להם משפחתונים, כולל הפרטיים, אתם קובעים איזה שהוא רף מסויים.

יצחק גלנטי: שעל מנת לעבור אותו אין שום בעיה, מי שיש לו את האפשרות לשלם, אני מתכוון על ההורה, אין לו בעיה, הוא משלם, תודה.

יצחק גלנטי: אבל לא לכל ההורים ישנה אפשרות לשלם ולכן המחירים האלה כן נתבעים על ידכם.

יצחק גלנטי: לו הן היו איזה שהוא ארגון, סתם אני בא ואומר, נניח תחת הגג של ארגון העובדים במדינה, אז יכול להיות שהן יכלו, איך לומר, להגן על עצמן באיזו שהיא דרך.

יצחק גלנטי: נכון שזוהי בחירה חופשית, אבל אז אני שואל את השאלה, נניח שיום בהיר אחד הן יחליטו לא, עם זה אני לא מסתדרת, תודה רבה, אני אלך הצידה, אני אעסוק באיזה שהוא עיסוק, ואני אקבל השלמת הכנסה על חשבון המדינה.

יצחק גלנטי: האם הפתרון הזה הוא יותר זול למדינה?

יצחק גלנטי: האם הוא עדיף על הפעוטונים, אני מתכוון מבחינת הצרכן, הפעוט הוא בעצם מקבל את השירות הזה.

יצחק גלנטי: צריך להסתכל לדעתי בראייה הרבה יותר כוללת על הנושא.

יצחק גלנטי: לא לבוא ולהגיד לא טוב לכן, לא נוח לכן, שלום, תלכו הביתה, אף אחד לא מכריח אתכן.

יצחק גלנטי: זוהי גישה שלדעתי את יכולה להגיד את זה על כל המשק, כולל השכירים, לא נוח לך לקבל את שכר המינימום, שלום, תקום ותצא.

יצחק גלנטי: רבותיי, זה לא יכול לעבוד בצורה כזאת.

יצחק גלנטי: אני יודע שאנחנו נמצאים בתוך מסגרת של נקרא לזה כלכלה קפיטליסטית, קיצונית ביותר, אבל השאלה האם לשם אנחנו רוצים להוביל את כולנו.

יצחק גלנטי: לאחר מכן באים בטענות לכל הציבור, ולא מבינים מדוע הציבור מתייחס בצורה עויינת.

יצחק גלנטי: אי אפשר להחזיק את המקל בכל הקצוות.

יצחק גלנטי: אני מבקש להיות בעלי גישה יותר כוללנית ולא להסתכל דרך העיניים של האוצר.

יצחק גלנטי: הדבר הכי קל זה להסתכל על כל דבר במדינה דרך העיניים של האוצר.

יצחק גלנטי: נמצא כעת, הגיע לפה ברגע זה נציג האוצר והייתי מאוד מאוד שמח אם הייתי יכול לקבל את ההתייחסות שלו.

שלי יחימוביץ': אגב אני חושבת שהאיחור הזה מבטא את היחס שלכם לנושא שעומד על הפרק.

שלי יחימוביץ': כי אם היינו מדברים על ענייני ועדת הכספים אז שם אתם מקפידים להגיע לפני הזמן.

שלי יחימוביץ': אבל כיוון שמדובר רק במשפחתונים הרשית לעצמך לבוא באמצע הדיון ולא לשמוע את הדברים החשובים מאוד שנאמרו כאן.

תמר אלמוג: הייתי מבקשת רק התייחסות לשתי נקודות.

תמר אלמוג: אחת לגבי הדרישות של התמ"ת עם ההכשרה ואחת לגבי ההפרטה שחבר הכנסת כאן העלה.

תמר אלמוג: לגבי הדרישות, אין דרישות חדשות.

תמר אלמוג: דרישה שמטפלת משפחתון יהיה לה תעודה סוג 1 היתה קיימת מאז שקיים האוגדן הזה וזה רשום פה.

עליזה ידעי: לא נכון, אנחנו עשרים שנה עובדות דרך משרד העבודה והרווחה, עם הסמכה של משרד העבודה והרווחה.

תמר אלמוג: המשרד לא דאג לאכוף את הדרישה הזאת, בשנים האחרונות הוא החליט לאכוף את זה בצורה מאוד רצינית, כי אנחנו היום הולכים לרפורמה של התמקצעות כל המערכת, ואני רוצה שבראש ובראשונה המשפחתונים שבפיקוח המשרד יהיו הכי טובים שיש.

שלי יחימוביץ': איך הם יהיו הכי טובים אם אתם מקצצים ומקצצים?

תמר אלמוג: אני יכולה להגיד לאדוני שהדרישה הזאת עומדים בה שבעים וחמישה אחוז מהמשפחתונים הקיימים, אלפיים שלוש מאות.

תמר אלמוג: במחוז ירושלים מתוך עשרה יישובים בשישה יישובים לכל המטפלות יש תעודה סוג 1 בדרום, שיש שם הרבה יישובים בדואים למעלה מתשעים אחוז יש להם סוג 1.

תמר אלמוג: בחיפה יש כמעט לכולם, ויש שם מגזר ערבי גדול מאוד.

תמר אלמוג: במחוז תל אביב מתוך עשרים לעשרה יישובים יש באופן מלא.

שלי יחימוביץ': אבל למה הן צריכות לממן את זה, וממה הן אמורות לממן את זה, מהשלושת אלפים שקל בחודש שהן מרוויחות?

פיני קבלו: הבעיה היא לא רק מימון, יש כאלה שכבר לא מסוגלות לעשות את זה.

תמר אלמוג: סוג 1 אנחנו לא דורשים מותיקות ללמוד את המסלול הארוך של שמונה מאות שעות.

תמר אלמוג: הם עברו כבר עבודה מעשית, הם למדו השתלמויות, הם למדו את המאתיים ועשר.

תמר אלמוג: אני מדברת על קורס מקוצר של מאתיים שמונים שעות שבסופו של התהליך הזה הן עושות בחינה.

יצחק גלנטי: סליחה, אני רוצה לדעת, ואם הן לא עוברות את הבחינה, מה עושים?

יצחק גלנטי: אם יהיה איזה שהוא אחוז של מטפלות שלא עוברות את הבחינה.

תמר אלמוג: אני אענה לאדוני, בשבוע שעבר המשרד, יחד עם חבר הכנסת מלכיאור, העביר לקריאה ראשונה את הצעת חוק הפיקוח על מסגרות לפעוטות.

תמר אלמוג: והיא עברה בקריאה ראשונה.

תמר אלמוג: בתקנות לחוק הזה מטפלת במשפחתון ובמעון תהיה חייבת שיהיה לה סוג 1.

תמר אלמוג: כשיעבור החוק ולא יהיה סוג 1 היא לא תוכל להפעיל את המשפחתון.

תמר אלמוג: יהיו תקופות מעבר, יינתנו תקופות מעבר, גם עכשיו אני אמרתי יש תקופות מעבר.

תמר אלמוג: כל רכזת יכולה להגיש לי בקשה איזה תקופת מעבר עם לוחות זמנים סביר היא מעריכה שכל הבנות אצלה שעוד לא השלימו את החובה הזאת ישלימו את החובה ויסדירו ותהיה לה תעודת מקצוע תלויה, זה חלק מהרישיון.

תמר אלמוג: כי כל משפחתון לא יהיה מחר עם סמל, הוא יהיה עם רישיון.

טובה עמיר: כמה יעלה הרישיון?

טובה עמיר: גם זה יעלה כסף.

תמר אלמוג: אנחנו הולכים להסדרה, ובהסדרה הזאת יש הרבה דברים שקורים.

יצחק גלנטי: אני מבקש לדעת מגבירתי האם אכן אתם הכנתם איזה שהוא מכרז ותנאי מכרז להפרטה.

תמר אלמוג: זה אני אגיד לאדוני.

תמר אלמוג: אני חושבת שחבר הכנסת שהעלה את הסוגייה הזאת היה שותף בדיון שהתקיים לפני מספר חודשים בוועדה הזו ברשותו של יו"ר הוועדה שרוני, ועלתה סוגיית ההפרטה בעוצמה רבה שהולכים להרוס את המשפחתונים.

תמר אלמוג: אני חושבת שהמכרז שהמשרד הוציא לבחירת זכיינים מיועד להציל את המצב במקומות שהרשויות המקומיות קרסו.

תמר אלמוג: ואדוני שמע מה קרה בבני ברק, ובני ברק עד שלא יעבירו את המשפחתונים מהעירייה לגורם אחר הסוגייה הזו של אי תשלום תמשיך ותהיה.

שלי יחימוביץ': מאיפה יהיה הרווח של הגורם הזה?

תמר אלמוג: המעמד של המטפלת מבחינת מה היא משלמת, מה היא חייבת יהיה זהה לחלוטין אם היא שייכת או כפופה לרשות מקומית או לזכיין.

שלי יחימוביץ': לזכיין אתם הולכים לשלם עוד כסף.

שלי יחימוביץ': למה, איזה היגיון יש בזה?

שלי יחימוביץ': הם ישלמו לזכיין, כלומר הם מגדילים את התקציב של המשפחתונים, בלי שהן יקבלו פרוטה מזה ובלי להקים למשל עוד משפחתונים בעלות הזאת.

תמר אלמוג: למה אנחנו מגדילים?

שלי יחימוביץ': הוא צריך להרוויח הזכיין.

שלי יחימוביץ': או שהוא מרוויח על חשבונן או שאתם מוסיפים כסף.

תמר אלמוג: אז אני רוצה להגיד לגבירתי שאני עומדת בראש המערכת הזאת והדאגה שלי היא לשלום הילד לפני הכל.

שלי יחימוביץ': סליחה, את לא נתת לי תשובה, מאיפה הוא מרוויח את הכסף, על חשבונן או שהמדינה נותנת יותר.

תמר אלמוג: לא על חשבונן, מהמדינה.

שלי יחימוביץ': למה לשלם יותר כסף לקבלן?

תמר אלמוג: רשויות מקומיות העסיקו רכזות שהן עובדות סוציאליות.

תמר אלמוג: הרבה פעמים הרכזת הזאת קיבלה הנחיות ממנהל המחלקה לעשות עבודה אחרת ולא לבוא למשפחתון.

שלי יחימוביץ': עכשיו הבנתי.

שלי יחימוביץ': במקום הרכזות שהן עובדות סוציאליות.

תמר אלמוג: זה אחד.

תמר אלמוג: עכשיו רכזת כזאת היא לא יכולה להיות מקצועית כי מטבע הדברים היא לא יכולה להתמקצע.

תמר אלמוג: אני אגיד למה, אנחנו מכוונים את האחוז של התקן רכזת לפי מספר המשפחתונים ביישוב.

תמר אלמוג: ויש לי יישובים שיש לי ארבעה משפחתונים או שישה ואז אני צריכה לתת לה עשירית תקן, עשרים אחוז תקן.

תמר אלמוג: בשאר המשרה היא במקום אחר.

שלי יחימוביץ': אז תעשו משרה אחת של כמה יישובים.

יצחק גלנטי: סליחה, גבירתי, אם הזכיין במכרז מחליף את הרכזת.

תמר אלמוג: לא, לא.

יצחק גלנטי: מי יבצע את הפיקוח על הפעוטונים, האם הזכיין במכרז?

תמר אלמוג: אני יכולה להגיד למשל שאחד הזכיינים שזכה במכרז, קודם כל אני חייבת לציין שבדיון שהיה ברשותו של יו"ר הוועדה שרוני ניתן אישור למשרד לפרסם את המכרז ולהמשיך במהלך כדי להציל את המצב ברשויות שקרסו.

חנא סוייד: אבל יחד עם זאת, כי זה עניין עובדתי, כי אני יזמתי אז אותו דיון אם את זוכרת, אבל אז דובר על טייבה, שכל אחד במדינה יודע ששם יש רשות שמתפוררת.

חנא סוייד: אבל אני יודע על הרבה יישובים אחרים שהרשות המקומית בהם פועלת בהצלחה והם עכשיו בהפרטה.

תמר אלמוג: אז אני אגיד לאדוני, אם ראש רשות מחליט מעצמו.

חנא סוייד: לא שאלו את ראש הרשות.

חנא סוייד: אני מכיר את זה.

תמר אלמוג: אבל אני לא נותנת אישור כזה.

חנא סוייד: אבל זה קיים, אני אתן לך דוגמא, היישוב שלי.

תמר אלמוג: אז אני אסביר לך, זכיין במכרז יכול לקבל לפיקוחו ולהתנהלותו את המשפחתונים שאני קובעת לו.

תמר אלמוג: הוא לא יכול ללכת לבד לעשות את העבודה בשטח.

תמר אלמוג: אני אומרת לו מהיום אתה לוקח את כל המשפחתונים של טייבה, מפעיל אותם.

תמר אלמוג: הוא חייב לקבל את האישור ממני.

תמר אלמוג: הוא לא יכול ללכת בשטח לעשות מה שהוא רוצה.

חנא סוייד: אני מבקש בהחלטות צריך לבדוק את העניין באופן עובדתי בשטח, מה קורה.

חנא סוייד: האינפורמציה שיש לי בשטח היא לא בדיוק ככה.

תמר אלמוג: אני יכולה להגיד לאדוני שאחד הזכיינים למשל זה החברה למתנ"סים, או למשל נעמ"ת וויצ"ו גם ביקשו להפעיל את המשפחתונים.

יעקב כהן: כבוד היושב ראש, חברים נכבדים, אני חייב, כאחד שאני קצת הייתי בעבר חבר עירייה, ואני מכיר, בתור חבר עירייה הכרתי את הנושא מקרוב, אני חייב לומר דבר אחד.

יעקב כהן: אני ביקרתי בפעוטונים.

יעקב כהן: לא התעודה היא תיתן את היחס לתינוק ואת הקירבה ואת החיבה.

יעקב כהן: אני מכיר כאלה פעוטונים ומטפלות שהיה להן תעודה על הקיר והן נגעלו להחליף תינוק.

יעקב כהן: מה זה אומר התעודה, היא למדה קורס, היא נגעלה להחליף תינוק.

יעקב כהן: מה יעזור כאן התעודה.

יעקב כהן: העניין הוא אם אנחנו רוצים לשפר את המצב ולתת לתינוקות והפעוטות יחס יותר טוב זה רק הפיקוח, לראות איזו גישה יש למטפלת לילדים.

יעקב כהן: אם זה מעושה, אם זה מלאכותי או שזה טבעי.

יעקב כהן: ורבותיי, הקבלנים, ברוב המקומות, לא הצליחו.

יעקב כהן: איפה שמכניסים קבלנים זה עסק כלכלי.

יעקב כהן: זה לא ייתן לילדים שום דבר.

יעקב כהן: רבותיי, אל תלמדו, תלמדו מהשטח, תצאו למקומות.

יעקב כהן: אם יש לי אחות שיש לה שישה עשר ילדים, היא לא למדה באף קורס.

תמר אלמוג: אז מה נעשה בבני ברק שלא משלמים למטפלות?

יעקב כהן: רבותיי, תעבירו כסף למטפלות.

יעקב כהן: אני מכיר את הבעיה של בני ברק.

שלי יחימוביץ': זאת הדרך?

שלי יחימוביץ': אתם מכניסים קבלן כדי להעביר דרכו את הכסף?

שלי יחימוביץ': אני לא מבינה.

יעקב כהן: רבותיי, הקבלן זה אסון.

יעקב כהן: זה לא יתן לילדים שום דבר.

יעקב כהן: הקבלנים מחפשים ביזנס ותו לא.

יעקב כהן: לכן אני אומר וחוזר, זה רק ירע את המצב.

יעקב כהן: ויש בשטח היום פקחים, יש עובדות סוציאליות, יש רכזות שהן בודקות את הנעשה, הן הולכות למקום.

יעקב כהן: ואני יודע מקומות שהיתה רכזת והיא באה לביקור, ולא עזרה שום פרוטקציה היא אמרה למטפלת הזאת אין גישה לילדים.

יעקב כהן: ואז לא יעזור שום דבר.

יעקב כהן: רבותיי, אם אנחנו ניקח חס ושלום קבלנים אנחנו גורעים את מצבם של הילדים.

יעקב כהן: ואני מדבר את זה מעובדות בשטח.

יעקב כהן: אני קורא רבותיי, לברוח מההצעה הזאת, זה רק יגרע את מצבם של התינוקות.

יעקב כהן: קבלנים זה אסון.

יעקב כהן: רק להגביל את הפיקוח, רכזות שיסתכלו, וזה המציאות.

יעקב כהן: המציאות היא רק הניסיון בשטח.

יעקב כהן: אנחנו צריכים לראות אם למטפלת יש גישה, יש קשר לילדים, יש אהבה לילדים, זה סוד ההצלחה.

יצחק גלנטי: אני מבקש את נציג השלטון המקומי.

פיני קבלו: אדוני היושב ראש, כנראה שכשאנחנו אז זעקנו, לפני שלוש וארבע שנים, שפגעו ברשויות המקומיות וקיצצו את אותם תקציבים, ידענו שזה יגיע.

פיני קבלו: היום המדינה משתמשת בעניין הזה, בזה שאנחנו הכושלים, בזה שאנחנו לא מצליחים לעמוד בתשלומים, ואז היא יוצרת לה את אותן בקשות של הפרטות.

פיני קבלו: אנחנו, ברגע שהנושא הזה החל אנחנו התנגדנו לכל התהליך הזה, שזה יוצא מהרשויות המקומיות, מנהלי הרווחה, ארגון מנהלי רווחה התנגד לעניין.

פיני קבלו: אנחנו נאבקנו בעניין.

פיני קבלו: אבל היה לנו קשה לעמוד באותם מקומות שמטפלות כתבו לנו וזעקו שהן לא הצליחו לקבל שלושה וארבעה חודשים כספים שעברו לחלק גדול מהרשויות המקומיות.

פיני קבלו: אנחנו הצענו הרבה מאוד עצות, ואולי לשולחן הזה יכולה להיות עצה, ואני אתן מספר עצות.

פיני קבלו: כי הרשויות המקומיות, והפיקוח של הרשויות המקומיות, אנחנו רוצים להמשיך לתת שירות בעניין הזה.

פיני קבלו: אנחנו לא רוצים להכניס שום גורמים בתוך הרשויות המקומיות, ועוד גורמים שבאים ונמצאים באותם מקומות איפה שהרשויות המקומיות ממשיכות לתת את אותו שירות.

פיני קבלו: לכן אנחנו גם קבענו, רשות מקומית שמעוניינת להמשיך בשירות הזה התמ"ת לא ייכנס לשם.

פיני קבלו: ורק לפני שבוע קיימנו דיון נוסף, כי אני מחזיק תיק הרווחה ברשויות המקומיות, קיימנו דיון נוסף למשל בבני ברק.

פיני קבלו: בני ברק למשל נקבע שהעירייה רוצה להמשיך את השירות הזה, העירייה נתנה ערבות וראש העיר עם הגזבר חתמו על ערבות.

פיני קבלו: בא התמ"ת והחליט שהוא רוצה משפחתונים נוספים כן להכניס קבלן.

פיני קבלו: אנחנו התנגדנו והוצאנו מכתב בעניין הזה.

פיני קבלו: לכן רשות מקומית שרוצה להמשיך, נותנת ערבות, הרשות יכולה להמשיך, אף אחד לא יוציא את זה ממנה.

פיני קבלו: ולכן מה שקורה, אני יודע שהיתה לי שיחה בנוכחות תמר עם מנכ"ל התמ"ת, בבני ברק.

פיני קבלו: בני ברק יש לה התחייבות, אבל מה, גם ההתחייבות הזאת היא לא עומדת.

פיני קבלו: ולכן אנחנו עומדים במצב שהורים לילדים ומטפלות נמצאות במצב כלכלי קשה, ולכן אנחנו לפעמים נאלצים לעשות דברים בגלל המצב הכלכלי הקשה של הרשויות המקומיות.

פיני קבלו: לכן אני הצעתי לתמר בישיבה האחרונה, ואני אומר את זה, גם במגזר הערבי מתנגדים לזה, היינו בדיון בסכנין, סכנין נלחמים להשאיר את זה אצלם, ושם יש הרבה מאוד משפחתונים.

פיני קבלו: אני חייב לומר שאני יצאתי, ואולי חברי הכנסת יקחו את הכפפה הזאת, כמו שיש, לקרוא לזה כספי חינוך, מאחר ולחינוך, לגני ילדים, הכסף סגור בחשבון שאי אפשר לעקל אותו, יכול להיות שאפשר למצוא דרך שאותם כספים שיגדירו אותם חינוך, יעברו לאותו חשבון ולכן לאף אחד לא יוכל לשים על זה יד והכסף כפי שהוא ייכנס הוא יוצא על פי חוק, אנחנו מכירים את החוק הזה לגבי החשבון הזה.

פיני קבלו: התמ"ת מתנגד לזה, ואני אומר את זה לחברתי תמר, תמר יושבת כאן, יש להם רצון אז לקחת את הכל מהרשויות המקומיות ולהיכנס כמה שיותר מהר ולהפעיל כמה שיותר מהר קבלנים.

פיני קבלו: אנחנו מנסים לעכב אותם, מנסים לעצור אותם.

פיני קבלו: אנחנו לא רוצים לשחרר את השירות הזה.

פיני קבלו: אני חושב שעובדים סוציאליים ומנהל רווחה שמסתכלים על הילדים ועל המשפחתונים זה הרבה יותר טוב מאיזה שהוא קבלן שייקח איזה שהוא רכז, ואני לא יודע אם הוא יימצא או לא יימצא בשטח.

שלי יחימוביץ': הערה אחת, יצאו כבר שני דו"חות מבקר שביקרו הפרטה במקומות אחרים, של סיעוד לקשישים ושל מעונות למפגרים.

שלי יחימוביץ': ועיקר הביקורת, הקשה ביותר היא שמהלך ההפרטה נעשה בלי שום חשיבה מושכלת של טובת החולייה החלשה במערכת, בין אם זה הקשיש הסיעודי, בין אם זה המפגר, ואך ורק מסיבות כלכליות.

שלי יחימוביץ': זאת הביקורת הנוקבת ביותר של המבקר.

שלי יחימוביץ': כאן אנחנו רואים ממש, הכתובת על הקיר, רק בגלל איזו שהיא בעיה בהעברת הכספים, שאגב יכולים להיות או מועברים ישירות אליהן, לא יקרה כלום, או צבועים לחילופין.

שלי יחימוביץ': יש החלטה על הפרטה, שהיא החלטה דרמטית ביותר, בלי לבדוק בכלל מה יהיה גורל הילדים בסופו של יום, ובודאי בלי לבדוק מה יהיה גורל המטפלות, כי הן בכלל אותן אף אחד לא סופר.

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, כמי שמכיר את העבודה שעושים במשפחתונים אני חושב שמי שמכיר את זה מקרוב, גם כאיש חינוך בעברי וגם כחבר מועצת עירייה, נעשית עבודת קודש.

דוד אזולאי: זו פשוט עבודה של מסירות נפש.

דוד אזולאי: מי שלא אוהב את זה לא מסוגל.

דוד אזולאי: לכן בכלל כל הגישה הזאת של להפריט לא ברורה לי.

דוד אזולאי: אני לא יודע מה התועלת הגדולה שתצא לילדים, ואני קודם כל אומר לילדים, עם כל הכבוד למטפלות, שהן עושות עבודה טובה, אבל קודם כל מההפרטה אני לא יודע מה ייצא טוב לילדים.

שלי יחימוביץ': דוד, סליחה, אתה יודע מה, זה אפילו לא הפרטה, זה ממילא פרטי שלהן.

שלי יחימוביץ': מביאים עוד סרסור, סליחה על המילה, עוד סרסור, ונותנים לו כסף מתנה.

שלי יחימוביץ': פשוט מאוד, זה אפילו לא הפרטה.

דוד אזולאי: אני חושב שאסור שהדבר הזה, אדוני היושב ראש, לדעתי אסור לנו לתת יד למהלך הזה.

דוד אזולאי: צריך להוציא מכאן היום החלטה האומרת להקפיא את המהלך הזה של ההפרטה עד להמשך הדברים האחרים שנכתבו באותה הצעה.

דוד אזולאי: אחד הדברים החשובים שצריך לבדוק, אני שמעתי כאן מחיר מצחיק, אני לא יודע, או שמדובר על עלות סל לילד מאה ועשרה שקל לחודש.

דוד אזולאי: רבותיי, כולנו הולכים לסופר ועושים קניות, לכולנו יש ילדים.

אביטל ברכה: אין בעיה, גם עם זה אנחנו לא יכולות לעמוד.

אביטל ברכה: תעשה חשבון.

אביטל ברכה: זה לוקח לנו את כל המשכורת.

דוד אזולאי: לפעמים קשה לי להבין את זה, אני לא מאמין, אני בטוח שגבירתי עצמה עושה קניות ומי שנכנס לסופר יודע מה אפשר לקבל תמורת מאה ועשר שקל.

דוד אזולאי: אז מה אתם דורשים מהאנשים האלה, שלא יתנו לילדים לאכול, הרי אני יודע את האמת, אנחנו מכירים את המציאות.

דוד אזולאי: הם נותנים על חשבונם בלבד שהילד לא יישאר רעב.

דוד אזולאי: הנושא של ההשתלמות אדוני היושב ראש, אני חושב שצריך לאפשר למטפלות כן להשתלם, זה חשוב, אבל לא על חשבונן.

אבלין מורד: אני רוצה להעיר הערות על מה שהיא אמרה, שזה לא נכון, אז אני פשוט רשמתי לי את הנקודות.

אבלין מורד: היא אמרה שהביטוח של הילדים לא על חשבון המטפלת.

אבלין מורד: אנחנו עד עכשיו, שנים, כל הזמן העירייה, הגוף המפעיל שילם, באשדוד.

אבלין מורד: השנה אנחנו נאלצנו לשלם את הביטוח צד ג'.

תמר אלמוג: העירייה לא בסדר.

אבלין מורד: ההוראה היא ממך, זה מכתב שהגיע ממשרד התמ"ת.

אבלין מורד: מי מבטח את הילדים, ביטוח צד ג', בבקשה, על חשבון המטפלת.

אבלין מורד: ביטוח תאונות אישיות על חשבון הרשות המפעילה.

אבלין מורד: עכשיו עוד שאלה, למה הורדתם לנו פעמיים את השכר.

אבלין מורד: לך היית מסכימה שיורידו לך את שכר החודשי?

אבלין מורד: עד היום, במהלך השבע שנים האחרונות.

יצחק גלנטי: אני מבקש, אני לא רוצה להתעסק בהיסטוריה.

אבלין מורד: הורידו לנו בשנה אחת שנים עשר שקלים מכל ילד.

אבלין מורד: רואה חשבון מטעם משרד התמ"ת שישב בשנה שעברה הודיע לנו בפירוש, אנחנו מקבלות משכורת, לאחר כל ההורדות, אלפיים שמונה מאות תשעים שקלים לחודש.

אבלין מורד: במעונות יום לא מקבלים לא בשר, לא עוף ולא דגים.

אבלין מורד: אנחנו מחוייבות לתת את האוכל הזה לילד.

אבלין מורד: כל יום לתת מנה חמה שזה כולל או עוף, או בשר או דגים.

יצחק גלנטי: תודה.

יצחק גלנטי: אני מבקש את מכרז השלטון, מר כאמל בבקשה.

ריאן כאמל: שלום, ראשית כל אני מתנצל על האיחור.

ריאן כאמל: לגבי נושא ההפרטה, אני מניח שהכיוון הוא במתכונת של חוק סיעוד או מהניסיון שלי כראש רשות לשעבר זה קטסטרופה לשירות הזה.

ריאן כאמל: זה לקבור את השירות הזה עוד פעם כמו שאני בעצמי ראיתי ונכחתי לדעת איך ניתן השירות הזה.

ריאן כאמל: זה עניין כלכלי גרידא, זה לא שירות לחלש ולא שירות לזקן ולא שירות לילד.

ריאן כאמל: אבל עדיין אני מודאג, כל עוד קיים נושא המצ'ינג ומחזירים את זה לרשויות המקומיות בלי שיעשו דירוג אחר בעניין המצ'ינג, הרשויות המקומיות החלשות ובמיוחד הערביות הן לא יוכלו לשאת את הנטל הזה.

ריאן כאמל: אני אגיד לך את היישוב שלי, זה כפר ברע, זה מהיישובים המשגשגים ביותר במגזר הערבי.

ריאן כאמל: כל המשפחתונים נסגרו בגלל המצ'ינג וההשתתפות של העשרים וחמישה אחוז.

ריאן כאמל: החלש ייחלש והחזק יתחזק.

ריאן כאמל: עוד פעם.

ריאן כאמל: כי אין לרשויות המקומיות הערביות להשתתף בעשרים וחמישה אחוז.

ריאן כאמל: בא ראש הרשות, בגלל העשרים וחמישה אחוז הוא אומר אני לא רוצה את השירות הזה.

ריאן כאמל: ואני לא יודע איפה המשרד, איפה הוועדות, איפה השרים.

ריאן כאמל: לא יכולים גם להתערב בעניין הזה.

ריאן כאמל: בגלל העשרים וחמישה אחוז אז כל השירות הזה נעלם לגמרי.

ריאן כאמל: ואם היום נעשה סקר במגזר הערבי רוב הרשויות המקומיות בגלל המצ'ינג, כל עוד שלא ישתנה, אני אגיד לך, לא יחזירו את זה לרשויות המקומיות.

טובה עמיר: יש לי משהו חשוב להגיד שלא דיברנו עליו, נושא של משפחתון שהוא לא מלא.

טובה עמיר: עכשיו האחריות של השיבוץ היא חלה על העירייה.

טובה עמיר: אין מי שיפצה על אובדן הכנסה.

טובה עמיר: אתה לא יכול אפילו לסגור כי התחייבת להורים שכבר רשומים.

טובה עמיר: וכולם חוגגים.

יצחק גלנטי: האם ההרשמה לא יכולה להיות על תנאי?

טובה עמיר: לא, אין דבר כזה על תנאי.

טובה עמיר: הורים במרץ כבר נרשמים, אתה מתחייב אליהם, וקורה שזה עוזב, זה לא מגיע, משהו קורה.

טובה עמיר: גם באמצע שנה פתאום יכול לעזוב ילד, אם הוא עבר עיר, לא נראה לו.

טובה עמיר: אני רוצה לדעת מה קורה, אני רוצה להדגיש את זה, שאף אחד לא לוקח אחריות עלינו בשום צורה.

יצחק גלנטי: סליחה גבירתי, איך שאני מבין את זה, מרגע שהחלטת להיות במתכונת הזאת כעצמאית, יכולת לא להיכנס.

טובה עמיר: אז אם אני עצמאית אז אני עצמאית.

טובה עמיר: אז היחסי גומלין שלי הם שהעירייה שולחת לי ילדים, בתמורת זה אני מסכימה שהם יבואו לפקח על הילדים, לראות שהם מטופלים כמו שצריך, שהם מקבלים כל מה שהם צריכים, שהמשפחתון עובד כמו שצריך.

טובה עמיר: אבל מה שקורה בשטח שחוץ מלנשום קובעים לנו הכל.

אביטל ברכה: אנחנו גם לא יכולים לקחת שכר יותר.

טובה עמיר: אני מסכימה לפיקוח תמורת זה שדואגים לי לילדים.

טובה עמיר: אבל פה חדשות לבקרים קובעים לנו עניינים שלא היו וכן היו.

אברהם רביץ: לא שמענו מהאוצר שום דבר.

יצחק גלנטי: אני מבקש, בכל זאת, נציג האוצר לא מספיק שהוא איחר אלא לפתור אותו גם בלא כלום אני חושב שזה לא יהיה נכון.

ורד רוטפוגל: ואני כנציגת רווחה רוצה להגיד גם מילה.

אביטל ברכה: הרווחה, אין לנו מה להגיד.

אביטל ברכה: באמת, מצויינים, עשר.

ורד רוטפוגל: משפט בנושא של ההפרטה.

ורד רוטפוגל: אנחנו כמשרד מאוד מרוצים, שמחים מהעבודה המקצועית שנעשית על ידי רכזות המשפחתונים ברשויות המקומיות שמועסקות על ידי המחלקות לשירותים חברתיים.

יצחק גלנטי: אז לא צריכים קבלני משנה.

ורד רוטפוגל: אלא שיש את הבעיה של הרשויות שכפי שהוזכר כאן עם הנושא של התשלום.

ורד רוטפוגל: גם מבחינת הרווחה.

ורד רוטפוגל: משרד הרווחה מצא את הדרך ברשויות שלא שילמו למטפלות להעביר את התשלום ישירות לחשבון של המטפלת, עם התחשבנות אחר כך עם הרשות המקומית.

ורד רוטפוגל: זה לא מאוד פשוט, זה מעמיס, אבל מצאנו את הדרך הזאת בתקווה שהרשות תוכל להמשיך.

יצחק גלנטי: האם גבירתי לא סבורה שזה יתן פתח לכל הרשויות המקומיות להתנער מכל הנושא הזה ולהגיד או.

יצחק גלנטי: קיי.

יצחק גלנטי: , שיתקיים קשר ישיר בין התמ"ת לבין המשפחתונים, ובא גואל לישראל, נפתרה הבעיה.

יצחק גלנטי: השאלה היא אם התמ"ת מסוגל לעמוד בזה.

יצחק גלנטי: אם כן אז מה טוב.

ורד רוטפוגל: היום כשניתנה לראש רשות האופציה לבחור האם הוא רוצה להמשיך להפעיל או להעביר את זה לזכיין, לא רק ברשויות שלא יכולות, יש רשויות שמשיקולים שלהן מחליטים שמעבירים את זה לזכיין.

ורד רוטפוגל: ופה אנחנו קצת מפסידים.

ורד רוטפוגל: כי כשרשות מקומית מפעילה טוב זה צריך להיות הצינור של ההפעלה.

יצחק גלנטי: תודה.

יצחק גלנטי: כבוד נציג האוצר, אנא הצג עצמך.

יובל יעקובי: יובל יעקובי, רפרנט תעסוקה באגף תקציבים במשרד האוצר.

יובל יעקובי: אז ראשית אני רוצה להתנצל על האיחור שלי, אני פשוט הבוקר הגעתי מחוץ לארץ.

יובל יעקובי: אז קבלו את התנצלותי.

יצחק גלנטי: סליחה, ומה היה קורה אם אתה היית מגיע מחר מחוץ לארץ, האם האוצר לא היה שולח שום רפרנט לנושא הזה?

יובל יעקובי: אני לא יודע.

יובל יעקובי: שאלה טובה.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יצחק גלנטי: הוועדה רואה בזאת, אני מודיע לך, זלזול מוחלט בדיונים של הוועדה.

יצחק גלנטי: אני מבקש להעביר את המחאה שלי לשר האוצר.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יובל יעקובי: גם אני רוצה להגיד לכבוד היושב ראש ולחברי הכנסת שבטח ובטח אין פה זלזול מכיוון משרד האוצר בנושא של משפחתונים.

יובל יעקובי: אני רק רוצה להזכיר שהתקציב של האגף למעונות יום ומשפחתונים במשרד התמ"ת גדל משנה לשנה, הוא אמור ב-2010 להגיע כבר למעל שבע מאות מיליון שקלים.

שלי יחימוביץ': במיוחד השישים ושבעה מליון שהוחלט עליהם במרץ 2007 והם בוטלו בשורה אחת באוגוסט 2007.

יובל יעקובי: גבירתי הם לא בוטלו, הם פשוט נדחו בשנה.

יצחק גלנטי: אדוני, סליחה, אני רוצה שנתרכז בנקודה מאוד קריטית.

יצחק גלנטי: משרד האוצר היה מעורב, כחלק בעל משקל, הייתי אומר אולי המשקל כאשר הלכו לכיוון של חיבור המכרזים.

יצחק גלנטי: אני מבקש בנקודה זו להתמקד.

יצחק גלנטי: מדוע היה צורך להעביר את זה ולהוסיף קבלן נוסף בתוך המערכת.

יצחק גלנטי: הרי למעשה המערכת מופרטת.

יצחק גלנטי: ציינו את זה כבר קודם.

יצחק גלנטי: מופרטת כיוון שהיא נמצאת בידיים פרטיות.

יצחק גלנטי: אז למה האוצר כחלק מהתהליך הזה נתן את ידו להוצאת מכרז שבו מוסיפים לתוך המערכת עוד כמה כאלה שמגלגלים לכיס שלהם רווח על חשבון הנצרך.

שלי יחימוביץ': אדוני, ברשותך, יש עוד סוגייה אחת שהוא חייב להתייחס עליה וזה הורדת המחירים.

שלי יחימוביץ': הרי על צו פיקוח המחירים חתומים שר האוצר ושר התמ"ת.

שלי יחימוביץ': איך הם הגיעו לתחשיב של מאה ועשרה שקלים לחודש לילד.

שלי יחימוביץ': איך הם חישבו את זה.

שלי יחימוביץ': האם הם שמעו את העלויות האמיתיות מפי המטפלות.

שלי יחימוביץ': בסופו של דבר הם קובעים את המחיר.

יובל יעקובי: לגבי השאלה של כבוד היושב ראש על ההפרטה, מה שאתם קוראים הפרטה, עמדת משרד האוצר זה שזה לטובת הילדים בסופו של דבר.

יובל יעקובי: הזכירו פה שלא חושבים על החוליה החלשה אבל החוליה החלשה פה זה הילדים.

יובל יעקובי: מה שקורה זה שמשרד התמ"ת, יותר נכון האגף שמתפעל את כל המערכת של המשפחתונים.

יצחק גלנטי: סליחה אדוני, אני עד עכשיו מה שידוע לי שנציגי האוצר ובאוצר הם מומחים לנושא של אוצר.

יצחק גלנטי: כשישבתי בוועדת החינוך התברר לי שהם מומחים בחינוך.

יצחק גלנטי: כשאני יושב בעניינים של הרווחה הם מומחים לרווחה.

יצחק גלנטי: כשישבתי בוועדת חוקה ומשפט הם היו מומחים לחוקה ומשפט.

יצחק גלנטי: אני לא יודע בשביל מה צריך את הכנסת ואת הוועדות.

יצחק גלנטי: הכל נמצא באוצר.

יובל יעקובי: אנחנו לא מתיימרים להיות הערכאה העליונה בכל מה שקשור למשפחתונים.

יובל יעקובי: הגוף המקצועי שאנחנו מסתמכים עליו זה כמובן האגף למעונות יום בתמ"ת.

יובל יעקובי: קיצורו של עניין, השיטה הזאת בהרבה מן הרשויות, השיטה הזאת של רכזות משפחתונים לא עבדה.

יובל יעקובי: וצריך רכזי משפחתונים, זה דבר חשוב.

יובל יעקובי: אני רק רוצה להזכיר בדיון כשאנחנו מדברים על קבלן על מה אנחנו מדברים.

יובל יעקובי: אנחנו מדברים על החברה למתנ"סים, זה פחות או יותר הפרופיל של אותו קבלן, שכביכול מוצג פה כמי שגוזר עוד איזה קופון על הכסף של הממשלה בדרך למשפחתונים.

פיני קבלו: אבל למה זה צריך לבוא במקום העירייה?

יובל יעקובי: בגלל שהעירייה לא מתפקדת אדוני.

יובל יעקובי: בחלק מהרשויות.

יובל יעקובי: אני באמת לא מבין על מה הוועדה מלינה, כי באותן רשויות שבהן המערכת מתופעלת באופן סביר הן ממשיכות להפעיל אותה.

יובל יעקובי: באותן רשויות שלא היה ריכוז, לא היה פיקוח סביר, לא היה פיקוח נאות על המשפחתונים.

פיני קבלו: בבני ברק לא היה פיקוח כמו שצריך?

יובל יעקובי: אז זה בעצם לגבי הנושא הראשון.

יובל יעקובי: לגבי הנושא השני של התעריף, אנחנו יושבים בוועדת התעריפים עם משרד התמ"ת.

יובל יעקובי: ועדת התעריפים הזאת לוקחת בחשבון את סל התשומות של משפחתון, את המשכורות של המטפלות, כוח האדם הדרוש, התקינה הדרושה, ועל פי זה נקבע התעריף, שלמשל בספטמבר, בשנת הלימודים הקרובה הוא עלה בשני אחוז למרות שהמדדים היו שליליים, זאת אומרת אני סתם נותן דוגמא, בין יוני 2007 ליוני 2006 מדד המחירים לצרכן ירד אבל התעריף של המשפחתונים עלה בשני אחוז.

יצחק גלנטי: תודה.

דוד אזולאי: נכון שהמדד ירד אבל סל המצרכים עלה.

דוד אזולאי: אם אתה הולך רק לפי המדד אתה צודק, אבל סל המצרכים עלה, וכולנו יודעים מה המשמעות שהוא עלה.

יובל יעקובי: עוד הערה אחת קטנה, אנחנו צריכים לזכור שאנחנו מנסים לשמור על תעריף שגם בסופו של דבר לא יגולגל להורים.

יובל יעקובי: הרי המערכת הזאת עובדת על זה שהמעונות האלה מסובסדים על ידי המדינה.

יובל יעקובי: והסיבה של התעריף של המשפחתונים הוא תעריף מפוקח היא כדי לא להכביד על הכיס הפרטי של ההורים שצריכים לשים שם את הילדים.

יצחק גלנטי: תודה רבה לאוצר שדואג להורים, הייתי רוצה לראות את הדאגה הזאת שלו גם בתשלומי הורים לבתי ספר.

יצחק גלנטי: לא ראיתי שם את הדאגה הגדולה שלו.

יצחק גלנטי: אני מבקש ממנהלת הוועדה וילמה לקרוא את הסיכום.

אברהם רביץ: האם אנחנו יכולים לרשום לפנינו את הודעת האוצר האומרת שאת כל נושא ההפרטה הם מפעילים רק במקומות שהרשויות עצמן אינן מתפקדות.

אביטל ברכה: הם מנופפים לנו כל הזמן שהם רוצים לעשות הפרטה בכל הארץ.

אביטל ברכה: זה יגיע גם אליכם.

עליזה ידעי: סליחה, בעיריות החרדיות והמגזר הערבי כל הזמן נמצא באיומים.

עליזה ידעי: או סוגרים להם או מפריטים אותם.

יצחק גלנטי: אני מבקש מכל מי שסבורה שיש לה נתונים אמיתיים יותר, היה טוב אם הייתן יכולות ביחד להגיש משהו מסודר.

יצחק גלנטי: אנא, רכזו נתונים בצורה מסודרת.

אביטל ברכה: יש לנו של 2006, של שנה שעברה.

יצחק גלנטי: היה טוב אם זה יכול היה להיות מעודכן גם ל-2007.

יצחק גלנטי: אני מבקש, תעבירו את זה.

אברהם רביץ: אני מבקש רשימה באיזה מקומות הולכים לעשות הפרטה ובאיזה לא.

יצחק גלנטי: האם משרד התמ"ת יכול להגיש לנו מסמך באיזה מקומות אמורים לבצע את, לא נקרא לזה הפרטה, נקרא לזה המכרז הזה, והיה רצוי מאוד גם את תנאי המכרז.

יצחק גלנטי: האם זה אפשרי?

תמר אלמוג: כן, זה אפשרי.

תמר אלמוג: בתנאי המכרז מופיע בפירוש: עדיפות תינתן לרשות המקומיות שמתפקדת כהלכה.

יצחק גלנטי: אני מבקש את הגברת תמר אלמוג נציגת התמ"ת להגיש לוועדה בהקדם את הרשימה של אותן רשויות מקומיות שלא מפעילות כראוי את המערכת הזאת.

וילמה מאור: סיכום: 1.

וילמה מאור: הוועדה מציינת את הפגיעה המתמשכת במעמדן ובזכויותיהן של מנהלות המשפחתונים המוכרים על ידי התמ"ת והפועלים באמצעות הרשויות המקומיות.

וילמה מאור: 2.

וילמה מאור: הוועדה תובעת מוועדת התעריפים באוצר לעשות בדיקה מחודשת של העלויות להפעלת המשפחתונים, כמו גם בסוגיית מעמדן וזכויותיהן של המטפלות, תוך שמיעת עלויות התפעול מהמטפלות עצמן.

וילמה מאור: במקביל הוועדה תפנה למחלקת המחקר בכנסת לקיים בדיקה זהה.

וילמה מאור: 3.

וילמה מאור: הוועדה קובעת כי כל השתלמות והכשרה של המטפלות צריכה להינתן עלי די משרד התמ"ת ולא להיות משולמת על ידי המטפלות.

וילמה מאור: 4.

וילמה מאור: הוועדה קוראת למשרד התמ"ת להקפיא לאלתר את מהלך ההפרטה של המשפחתונים עד לבחינה יסודית של השלכות המהלך.

וילמה מאור: כמו כן תובעת הוועדה ממשרד התמ"ת להמציא לידי הוועדה את רשימת הרשויות המקומיות שאינן מסוגלות להפעיל את המשפחתונים ואת תנאי המכרז של אותם קבלנים.

וילמה מאור: 5.

וילמה מאור: הוועדה קוראת לממשלה לאמץ את המנגנון הקיים במערכת החינוך ולהעביר את הכספים לידי המשפחתונים באופן ישיר ולא באמצעות הרשויות המקומיות.

וילמה מאור: 6.

וילמה מאור: הוועדה תקיים ישיבה נוספת בתוך שלושה חודשים.

יצחק גלנטי: רבותיי, הישיבה נעולה.

יצחק גלנטי: תודה רבה לכולכם.