ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 342, 2007-12-25 09:00

יצחק גלנטי: בוקר טוב.

יצחק גלנטי: אני פותח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא הצעת חוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים (תיקון מספר 3) (תחולה לגבי כוחות הביטחון), התשס"ח-2007, הצעתו של חבר הכנסת יואל חסון.

נועה בן-שבת: הדיון הוא אחרי קריאה ראשונה.

נועה בן-שבת: בין הקריאה הראשונה להיום, בינתיים נכנס לתוקף תיקון ספר 2 לחוק שבעצם שינה גם את שם החוק וגם הכניס התייחסות לכוחות הביטחון לעניין תחולת הוראות החוק על כוחות הביטחון.

נועה בן-שבת: אנחנו יכולים בעצם להיעזר בחלק מההגדרות שכבר מופיעות ולכן חלק מהתיקונים שמופיעים כאן בסעיף 1 הם תיקוני נוסח.

נועה בן-שבת: התיקונים של 11(א) נובעים מהעובדה שבינתיים החוק תוקן.

נועה בן-שבת: נושא אחד שנשאר לדיון מהפעם שעברה הוא סעיף 8א לעניין סדרנים בבתי חולים כאשר בעצם הייתה הערה שעלתה שאולי יש מקום שבו הצבא מטפל בחיילים והשאלה אם שם צריך להסדיר הוראות מיוחדות לעניין סדרנים.

נועה בן-שבת: אני אשמח לשמוע התייחסות כי יכול להיות שאותו חלק, גם אם הוא בשליטת הצבא או בפיקוח הצבא, הוא חלק מבית חולים אזרחי והדבר הזה מיותר.

נועה בן-שבת: שינינו מהנוסח הקיים של החוק והוספנו את המלים "דרך קבע".

נועה בן-שבת: מבצעים בו עבודה דרך קבע.

נועה בן-שבת: העירו לנו שייתכן שלא מתאים לומר דרך קבע.

נועה בן-שבת: הכוונה שלנו הייתה לדבר על כך שאדם שיוצא ומבצע את עבודתו במקום שהוא מחוץ למקום עבודתו הרגיל, אנחנו תמיד מביאים את הדוגמה של מתקין מזגנים והשאלה האם אותו מתקין מזגנים לוקח אתו לכל מקום שהוא הולך אליו את איסור העישון.

יואל חסון: האיסור הוא על המקום או על האדם?

נועה בן-שבת: לכאורה האיסור הוא על המקום, אבל אם אנחנו אומרים שכל מקום שבו מבצעים עבודה, אם אנחנו מורידים את המלים דרך קבע, גם אם אני מבצעת כרגע עבודה, אם אני מתקינה מזגנים והגעתי לכאן כדי לבצע עבודה, לאולם ריק או לחדר המתנה, לכאורה אני לא אמורה לגרור אתי את איסור העישון.

נועה בן-שבת: בגלל זה שאני מבצעת עבודה באופן זמני, אני לא אמורה לגרור אתי את איסור העישון.

נועה בן-שבת: במחשבה שנייה, יתכן שרוב המקומות בהם מדובר הם במילא מקומות – כמו אולם המתנה – שחל עליהם איסור העישון.

נועה בן-שבת: מנגד אמרו לנו שיכול להיות שדרך קבע מוציא או עלול להביא פרשנות אחרת, אבל אני מציעה להעמיד את זה לדיון.

נועה בן-שבת: אני רק מעלה עכשיו את שתי הנקודות שנשארו לדיון כאן פתוחות והן באות לידי ביטוי בנוסח.

יצחק גלנטי: נתחיל בנקודה הראשונה שהעלית והיא מתייחסת לסדרנים בבתי חולים, אם אפשר לקרוא להם סדרנים כי יכול להיות שצריכה אולי להיות מילה אחרת.

יצחק גלנטי: איזשהו גורם פיקוח.

וילמה מאור: כך זה מופיע בחוק.

יצחק גלנטי: המילה סדרנים?

וילמה מאור: כן.

אלה אלון: אין לנו צורך בהוספת סעיף 8א כי החדרים בהם מדובר, החדרים של ר"מ 2 בבתי החולים, אלה חדרים שאין מניעה שסדרנים ייכנסו אליהם.

יצחק גלנטי: כוונתך לסדרנים האזרחיים.

אלה אלון: כן.

אלה אלון: אין צורך בתיקון.

יצחק גלנטי: מבחינת הפיקוח, זה מקובל עליכם שהסדרנים האזרחיים האלה יוכלו להיכנס.

יואל חסון: באזור צריפין שהוא אזור די צבאי יש מרפאת מומחים גדולה צבאית.

אלה אלון: זה נכנס לתוך מחנה צבאי.

יואל חסון: את מדברת על בתי חולים, על החדרים שלכם בתוך מתחמי בתי החולים.

אלה אלון: נכון.

יצחק גלנטי: בהזדמנות זו הייתי מבקש לקבל מידע לגבי יכולת הפיקוח של הצבא על מנת שאכן החוק הזה יחול.

יואל חסון: אני רוצה לחזק את דבריו של היושב-ראש.

יואל חסון: אחת הסיבות שחשבתי להיכנס לנושא הזה ולהכניס את צה"ל וגורמי הביטחון פנימה היא בגלל שאני רואה מה קורה גם מתוך שירות המילואים האחרות שעשיתי וגם מהיכרות עם הצבא.

יואל חסון: בצבא יש אווירה חברית, תומכת, לפעמים לא נעים לומר לחבר הכי טוב שלך שלא יעשן, שלא יעשן בחדר האוכל, שלא יעשן בחדר ההרצאות, שלא יעשן בכיתה, שלא יעשן במקומות האלה.

יואל חסון: לפעמים גם המפקדים – אני לא מדבר על הטירונות אלא בשלבים שלאחר מכן – מרגישים שזה רגע הפורקן של החייל ולא על זה צריך להיטפל לחייל.

יואל חסון: הסכמנו כאן בדיון הקודם שלא יהיו סדרנים אזרחיים שיוכלו להיכנס לתוך בסיסי צה"ל או לכוחות הביטחון, ואין כאן ויכוח.

אלה אלון: העברנו לוועדה טיוטה של פקודה צבאית שאמורה להסדיר את הנושא הזה.

יצחק גלנטי: הטיוטה הזאת התקבלה בוועדה?

וילמה מאור: אני לא קיבלתי אותה.

יואל חסון: זאת פקודה חדשה?

אלה אלון: כן, פקודה חדשה שמתאימה את עצמה לתיקון הקודם ובעצם מסדירה את כל הסוגיה של האכיפה בצה"ל של איסור עישון.

אלה אלון: מבחינת הפקודה מי שאחראי על האכיפה הוא מפקד היחידה שזה הגורם הכי בכיר ביחידה והוא בעצם אחראי על המשמעת ועל האכיפה של כל הפקודות בכל הנושאים והוא גם אחראי על הנושא הזה.

אלה אלון: בנוסף יש בפקודה חובה להעביר את הידיעה על הפקודה ועל איסור העישון לכל המשרתים תחת פיקודו, גם לאנשי מילואים וגם לעובדי צה"ל, לקיים פעילות של הסברה וגם לפרסם את הפקודה וגם דף מידע בנושא של נזקים של עישון.

וילמה מאור: הם יהיו רשאים לתת דוחות?

אלה אלון: בוודאי.

אלה אלון: זאת עבירה פלילית, זאת הפרה של פקודות הצבא ומי שעובר עליהן יועמד לדין משמעתי.

יצחק גלנטי: האם יש הענקת סמכויות מבחינת הדרג הצבאי מלמעלה עד למטה, כך שגם כל מפקד זוטר יכול לשמש כמפקח בנושא הזה.

אלה אלון: ברגע שמשהו מוגדר כעבירה על פקודת הצבא, כל מפקד רשאי לשפוט את החייל ולהתלונן על החייל.

יצחק גלנטי: מה דינו של חייל שרוצה להתלונן?

אלה אלון: כל חייל רשאי להגיש תלונה.

אלה אלון: כל חייל יכול להגיש תלונה למפקד שרשאי לשפוט בדין משמעתי.

יצחק גלנטי: במערכת האזרחית אין קונפליקטים בסיטואציות כאלה.

יצחק גלנטי: במערכת הצבאית, שהיא מערכת קשוחה מיסודה, יש מצבים, כך אני מניח ואני אומר את זה בלשון המעטה, בהם חייל נמצא באזור מסוים, בחדר מסוים, ומעשנים שם.

יצחק גלנטי: לפעמים מעשן מי שממונה עליו.

אלה אלון: לכן מי שאחראי זה לא מי שממונה.

אריה אלדד: יש מפעל והממונה עליו במפעל מעשן ולעובד לא נעים להתלונן על הממונה עליו.

אריה אלדד: זה נכון בכל מקום עבודה.

יצחק גלנטי: נכון, אבל בכל זאת זה לא בדיוק אותו המצב.

יצחק גלנטי: אני יכול לומר לך שאני הייתי נוכח במקום עבודה מסוים בו הפריע לעובד מסוים והוא לא התלונן אלא הוא אמר למנהל שלו שעישן בנוכחותו שהוא מצטער, הוא לא יכול לנשום את האוויר וביקש ממנו לצאת החוצה ולעשן בחוץ.

קריאה: יש גם איגוד עובדים ומישהו שיכול לתמוך בו.

יצחק גלנטי: נכון.

יצחק גלנטי: אני לא יודע אם הסיטואציה הזאת יכולה להתקיים בתוך מתקן צבאי.

יצחק גלנטי: באיזשהו מקום אני צריך גם מערכת שמגנה על אותו חייל שמתלונן.

אלה אלון: בצבא יש מערכות מאוד רציניות שמגינות על חיילים כמו נציב קבילות חיילים.

אלה אלון: האחריות היא לא על החייל ללכת ולהתלונן אלא היא על מפקד היחידה למנוע מצב כזה.

אלה אלון: זאת אומרת, האחריות היא שמפקד היחידה ידאג לזה שתהיה אווירה בבסיס לפיה לא מעשנים במקומות בהם אסור לעשן.

אלה אלון: אנחנו לא מטילים את האחריות כאן על החייל.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת חסון, אתה יוזם החוק, זה מקובל עליך?

יואל חסון: אני רוצה להסביר לכם מאיפה באה לי האנרגיה לחוק הזה.

יואל חסון: דווקא פחות מהעניין הזה שאני רוצה שיתחילו לרדוף כאן חיילים ולשפוט אותם.

יואל חסון: אני רואה בצבא מקום שבמובן מסוים בהרבה תחומים, אבל גם בתחום הזה, יכול להיות גורם מחנך.

יואל חסון: הסיבה שרציתי להכניס את צה"ל לתוך הסיפור הזה – גם את המשטרה אבל בעיקר את צה"ל – כי חייל בתחילת דרכו, יהיה לו חינוך ואווירה של אנטי עישון ונגד עישון, זה באמת יכול לגרום לאנשים לרדת מהעניין הזה של העישון, במיוחד כאשר הם באים בגיל הזה שזה הגיל שמתחילים את העישון או אפילו שנתיים קודם.

יואל חסון: ברגע שאתה מגיע לצבא וגם בצבא יש לגיטימציה לעישון ונוצר כאן תהליך כללי, כמו גם בחוק הקודם שהייתי מעורב בו, שבכלל במדינה הופך להיות מאוד מאוד לא נוח לעשן ומאוד לא אין לעשן, כך שבסוף נביא לירידה דרסטית של מספר המעשנים.

יואל חסון: אגב, זה קרה במדינות אחרות ולדעתי זה גם יקרה כאן ובסוף אנשים יפסיקו לעשן.

יצחק גלנטי: בנושא הזה, בין היתר תתייחסו לאפשרות של הצבת שלטים באותם מקומות שהעישון אסור.

אריה אלדד: השלטים כבר קיימים היום.

יצחק גלנטי: אבל לא מתייחסים אליהם.

אריה אלדד: לא נכון.

אריה אלדד: במרפאות צה"ל, עת הייתי קצין רפואה ראשי, הותקנו שלטים, היו סדרנים, היו פקחים, והיה אסור לעשן.

אריה אלדד: בכל מתקן רפואי בצבא זה קיים.

יצחק גלנטי: כאן אנחנו מרחיבים את זה.

אריה אלדד: נכון, אבל בחדרי אוכל יש שלטים שאסור לעשן.

אריה אלדד: הדברים האלה קיימים בבסיסי הצבא כבר היום.

אריה אלדד: מסעות הסברה למניעת עישון בצבא קיימים כבר היום.

אריה אלדד: הצבא לא חיכה לחוק הזה כדי לפעול.

ענת צוראל: משנת 2001 צה"ל מקיים סדנאות לגמילה מעישון.

ענת צוראל: בשנה האחרונה הוכשרו עוד גומלים שלנו ואנחנו מקיימים עוד ועוד סדנאות.

ענת צוראל: זה נמצא בתוכניות העבודה שלנו גם לשנה הבאה.

ענת צוראל: יש כבר די הרבה שנים פקודה שקובעת שקצין רפואה בצה"ל צריך לקיים פעם בשנה הרצאה בנושא אורח חיים בריא כאשר הקטע של עישון והסברה של עישון נכנס לזה.

ענת צוראל: צה"ל מקיים במסגרת יום הפסקת עישון עולמי הסברה וימי עיון.

ענת צוראל: דבר זה מתבצע כבר במשך שנים וזה לא משהו שנכנס עכשיו בעקבות החוק.

יצחק גלנטי: אם כן, אני מבין שאנחנו מסתפקים לגבי סעיף זה ואומרים שהוא עונה לצרכים, גם מבחינת הניסוח.

יואל חסון: אני מציע שנקרא את הניסוח.

נועה בן-שבת: אני אקרא ואני אסביר.

נועה בן-שבת: 1.

נועה בן-שבת: הוספת סעיף 11א

נועה בן-שבת: "11א מקום ציבורי שהמחזיק בו הם כוחות הביטחון

נועה בן-שבת: למעשה בתיקון מספר 2 הוספה התייחסות.

נועה בן-שבת: ההתייחסות בתיקון מספר 2 לחוק הייתה החלת החוק על המדינה אבל למעט כוחות הביטחון.

נועה בן-שבת: כלומר, החוק לא חל על המדינה למעט סעיפים 2(א) ו-2א ו-2ב שהם חלים גם על המדינה אבל לא על כוחות הביטחון.

נועה בן-שבת: הוטלה חובה על כוחות הביטחון לקבוע הוראות מקבילות לאותם סעיפים של הצבת שלטים בפקודות שלהם.

נועה בן-שבת: אנחנו בעצם פונים לאותם גורמים והולכים לאותם מקומות בהם הם צריכים לעדכן את ההוראות ומבקשים מהם לקבוע הוראות לעניין אכיפת איסור העישון בכלל באותם מקומות.

נועה בן-שבת: סעיפים 7, 8 ו-9 עוסקים באכיפה.

נועה בן-שבת: כלומר, בסמכות של נהג כלי רכב שמעשנים בו לדרוש מהנוסע לזהות את עצמו כאשר הוא יכול לעכב את הנוסע בנסיבות מסוימות.

נועה בן-שבת: אנחנו מדברים על מקום ציבורי בו סדרן או מפקח רואה אדם מעשן וגם הוא יכול לדרוש זיהוי ועיכוב.

נועה בן-שבת: הסמכויות האלה, בגלל שהן לא נתונות לצבא, אמרו שייקבעו הוראות מתאימות.

יואל חסון: נאמני מניעת עישון.

יואל חסון: מישהו שממונה בבסיס על הנושא הזה.

אלה אלון: בפקודה המוצעת לא מוגדר משהו כזה, אבל מה שיש זאת בעצם סמכות המפקד שהוא אחראי והוא יכול גם לקבוע מטעמו אנשים שיאכפו את הנושא.

אלה אלון: בעיקרון כל מפקד של כל חייל אחראי על המשמעת של החייל, ואם החייל עושה משהו שמנוגד לפקודות הצבא, הוא יכול לפעול.

יואל חסון: יש תחום מסוים בצבא שיש בו אדם שהוא אחראי, כמו למשל הטרדות מיניות?

אלה אלון: יש בנושאים של בטיחות אחראי בטיחות.

אלה אלון: יש נגדי משמעת שאחראים על המשמעת בצבא והם בעצם אחראים על כל קיום המשמעת.

אלה אלון: הם הגורם מטעם המפקד שאחראי על נושא המשמעת.

יואל חסון: אני מתלבט אם זה נכון להוסיף בחוק משהו שידרוש אדם ספציפי שיהיה ממונה.

אלה אלון: יש אדם ספציפי.

אריה אלדד: אני חושב שזה יגרום לתופעה הפוכה.

אריה אלדד: כלומר, דווקא ביחידה כמו יחידה צבאית נכון שההיררכיה הטבעית תפעל ולא תשתול פנימה עוד איזה פקח מיוחד לעניין.

אריה אלדד: יש מ"כ, יש מ"מ, יש מ"פ, יש מג"ד ואתה יודע בדיוק מה ההיררכיה.

אריה אלדד: פתאום תכניס לגדוד מישהו שמסתובב שם.

אריה אלדד: נדמה לי שזה עלול לגרום לתופעה הפוכה.

יצחק גלנטי: אני גם חושב שברגע שאתה מכניס אדם שהוא מוגדר לתפקיד הזה במיוחד, אתה בעצם מוריד – אני לא יודע אם אתה מוריד, אבל אתה מקטין - מסמכויות הפיקוד את האחריות לנושא הזה.

יצחק גלנטי: אתה מקטין את האחריות שחלה על כל שרשרת הפיקוד לנושא הזה.

יצחק גלנטי: לכן אני חושב שזה לא יהיה נכון לעשות את זה.

יצחק גלנטי: מקובל עליך?

יואל חסון: כן.

יצחק גלנטי: אם כן, אנחנו יכולים לנעול את ההגדרה בסעיף הזה.

יואל חסון: כן, אבל איפה הגדרנו אותה?

יואל חסון: מי הם כוחות הביטחון?

נועה בן-שבת: אלה בעצם אותם כוחות ביטחון שנמחקו.

נועה בן-שבת: זאת אומרת, הם מופיעים כאן במחיקה.

נועה בן-שבת: צה"ל בפקודות הצבא, שם הוא קובע את ההוראות שלו, משטרת ישראל קובעת בפקודות משטרת ישראל, שירות בתי הסוהר קובע בפקודות השירות, יחידות ויחידות סמך של משרד ראש-הממשלה ומשרד הביטחון שעיקר פעילותן בתחום המדינה והגורם האחרון אלה מפעלים הנכללים בצו שהוציא שר הביטחון לפי פרט 3 לתוספת הראשונה לחוק להסדרת הביטחון לגופים ציבוריים.

נועה בן-שבת: אלה אמורים להיות מפעלים ביטחוניים נוספים.

נועה בן-שבת: כל העניין הוא שהמפקח האזרחי, הוא לא זה שיאכוף את האיסור באותם מקומות.

יואל חסון: החוק מגדיר קודם כל באופן קבוע ואומר שהוא מחייב את אותם גופים לקיים הוראות למניעת עישון.

נועה בן-שבת: נכון.

יואל חסון: הוא קובע קודם כל שאי אפשר לעשן.

נועה בן-שבת: יש איסור עישון באותם מקומות ציבוריים, גם אם הם בצבא.

יואל חסון: ומטיל עליהם לקבוע הוראות ברורות.

נועה בן-שבת: זה בהצעת החוק שלך לגבי אכיפת האיסורים ונקבע שהאיסורים כמו שהם לא חלים על מקומות שנמצאים בצבא אבל הצבא חייב לקבוע דרכים לאכיפה באותם מקומות.

נועה בן-שבת: איסור העישון חל גם במקומות כגון נגיד מרפאה שהיא בצבא ובחדר אוכל שהוא בצבא – ממילא איסור העישון חל שם – אבל אנחנו מבהירים שהאכיפה לא חלה בצבא.

נועה בן-שבת: אכיפה אזרחית לא חלה בצבא ולכן הצבא צריך לקבוע הוראות חלופיות לאכיפה בתוך השטחים שבצבא בהם העישון אסור.

אריה אלדד: מה קורה עם בתי כלא?

אריה אלדד: עם שירות בתי הסוהר?

נועה בן-שבת: אותו הדבר.

אריה אלדד: בתא כלא אסור לעשן?

קריאה: בתא המגורים יש בעיה.

קריאה: מותר לעשן.

יצחק גלנטי: אבל יש תאי מגורים בהם מתגוררים יותר מאדם אחד.

קריאה: זאת בעיה מאוד קשה.

טל דוד ארגמן: היה בג"ץ בנושא הזה.

אריה אלדד: אני מניח שמסדרים את האוכלוסייה לפי מעשנים ולא מעשנים.

יצחק גלנטי: לא תמיד זה המפתח.

חיים גבע הספיל: האם כל הגופים האלה יציגו את ההוראות הפנימיות שלהם כדי שתהיה עליהן בקרה שהן באמת עומדות בהגדרה או שנדע שזה קיים מהתיקון הקודם שעלה בהצעת החוק?

חיים גבע הספיל: בתיקון הקודם, בהוראה מספר 2, דיברנו על הנושאים האלה ואמרנו שהם יוכלו לעשות זאת בהוראות פנימיות.

חיים גבע הספיל: השאלה אם לוועדה או לאיזשהו גורם תהיה אפשרות בקרה כדי לראות שזה באמת קיים.

אריה אלדד: הרצון להביא כל דבר לוועדות הכנסת, עוד תקנה לאישור, גורם להצפת הוועדות.

חיים גבע הספיל: לי אין סמכות לדרוש ממשרד ראש-הממשלה לתת לי את ההוראות הפנימיות של השב"כ, של המוסד או איזשהו מקום אחר.

חיים גבע הספיל: לי אין סמכות שאני יכול להפעיל מול יחידות משרד הביטחון ומשרד ראש-הממשלה.

אריה אלדד: אתה רוצה להביא את התקנות הפנימיות לדיון?

חיים גבע הספיל: לדיון.

יואל חסון: אתה רוצה שיובאו לוועדה או אליך למשרד הבריאות?

חיים גבע הספיל: לא איכפת לי להיכן, אבל שתהיה איזושהי בקרה על ידי מישהו שיוגדר ונדע שזה מיושם.

וילמה מאור: שר הבריאות חייב על פי חוק לבוא ולדווח לוועדה על יישום כל החוקים בנושא הזה מדי שנה.

וילמה מאור: הוא לא עושה את זה למרות שאנחנו מבקשים ממנו.

וילמה מאור: במסגרת הדיווח ששר הבריאות מחויב לתת לוועדת העבודה והרווחה, שם זה צריך להיות.

אריה אלדד: שיבוא משרד הבריאות ויראה לי מכתב שהוא פנה לצה"ל וביקש לראות את התקנות וצה"ל אמר לו שלא רוצה לתת לו את התקנות כי הוא לא חייב בחוק להעביר אותן.

אריה אלדד: אם זה יהיה כך, תבוא לוועדה ואנחנו נכתוב בחוק שמוכרחים לשלוח את התקנות האלה.

יואל חסון: מי השר הממונה על ביצוע החוק?

נועה בן-שבת: שר הבריאות.

יואל חסון: אם שר הבריאות ממונה על ביצוע החוק, מתוקף המצב הזה יש לך את האפשרות לפנות, לדרוש ולוודא שהחוק מתקיים.

יצחק גלנטי: עד כמה שידוע לי, משרד הבריאות חייב לדווח לפחות פעם בשנה לוועדה הזאת.

חיים גבע הספיל: כל שנה יוצא דוח וגם השנה יצא דוח והוגש לוועדה.

חיים גבע הספיל: מי שלא קיים דיון תוך 60 יום על פי החוק, זאת הוועדה.

וילמה מאור: איך אתה יכול לומר דברים כאלה?

יצחק גלנטי: מתי הוגש הדוח האחרון?

חיים גבע הספיל: הדוח האחרון הוגש באוגוסט.

חיים גבע הספיל: אולי במאי.

חיים גבע הספיל: הוא צריך להיות מוגש עד סוף מרץ ואני חושב שהשנה הוא הוגש במאי ואולי קצת יותר מאוחר, אבל כל שנה מוגש דוח.

חיים גבע הספיל: הדוח מוגש לכנסת על ידי שר הבריאות.

וילמה מאור: אחרי שהתחננתי ואחרי שביקשתי.

יצחק גלנטי: מתי הגיע הדוח?

וילמה מאור: אני כבר לא זוכרת, אבל זה היה באיחור.

חיים גבע הספיל: בתפקידי הקודם כל שנה וידאתי שהוועדה באמת תקיים דיון בדוח כפי שנדרש.

חיים גבע הספיל: הדוח הזה מופץ לכולם ומונח על שולחן הכנסת לפי החוק בזמן והוא נשלח לכל העולם.

חיים גבע הספיל: הוועדה היא זאת שלא קיימה את הדיונים עד היום.

חיים גבע הספיל: אפשר עוד לקיים דיון על הדוח שהוגש השנה.

יצחק גלנטי: אני מבקש ממנהלת הוועדה לבדוק אם הדוח האחרון אכן עונה או לא עונה, ואם לא, להביא אותו לדיון.

יואל חסון: אני רוצה לחזור למשרד הבריאות כי חשוב לי שהאחריות כאן תהיה ברורה.

יואל חסון: ברגע ששר הבריאות ממונה על החוק הזה, מבחינתי, כפי שאני מבין, כפי שהוועדה מבינה, יש לך את מלוא הסמכות והאחריות לבוא ולוודא את קיום הוראות החוק.

יואל חסון: זה אומר לפנות לצה"ל, לפנות למשטרה, לפנות לגורמים השונים ולבקש מהם לעדכן אותך.

חיים גבע הספיל: אני הייתי שמח לכך.

חיים גבע הספיל: זה מה שרציתי.

יואל חסון: ברור לך שברגע שקבענו את השר ממונה על קיום החוק, זה מספיק לך.

חיים גבע הספיל: מצדי זה בסדר גמור.

יצחק גלנטי: לגבי הסעיף השני נשאלת השאלה לגבי הביטוי מקום עבודה קבוע.

נועה בן-שבת: דרך קבע.

נועה בן-שבת: בחוק היום מדובר על עבודה ולא כתוב דרך קבע.

יואל חסון: מאיפה הגיע הביטוי דרך קבע?

נועה בן-שבת: הצענו להוסיף את זה כדי להבחין בין מקום עבודה קבוע למקום עבודה שאינו קבוע ואמרו לנו שיתכן שההוספה הזאת הייתה מוטעית.

יואל חסון: זה לא היה בהצעה שלי.

נועה בן-שבת: בנוסח שאנחנו הצענו.

אריה אלדד: אני נוהג לעשן בביתי ואני מזמין טכנאי מזגנים לתקן מזגן אצלי בבית.

אריה אלדד: לצורך זה נדרש בדיוק הביטוי דרך קבע.

אריה אלדד: כלומר, תיקון המזגן הוא לא מקום עבודתו דרך קבע ולכן אי אפשר לאסור על העישון בבית כאשר מזמינים לבית טכנאי לתיקון.

נועה בן-שבת: בית הוא לא מקום עבודה.

אריה אלדד: אבל הוא עובד אצלי בבית ומתקן את המזגן.

נועה בן-שבת: כן, אבל מקום עבודה הוא מקום שאינו משמש למגורים.

נועה בן-שבת: הבית, גם אם הוא בית של מישהו אחר והוא מקום עבודה של מישהו אחר, הוא לא ייחשב כמקום עבודה לצורך העניין הזה.

נועה בן-שבת: אם זאת חנות, ההנחה היא שיש מישהו שעובד בחנות הזאת.

אריה אלדד: בעל הבית הוא העובד היחיד בחנות.

אריה אלדד: יש לו מכולת והוא יכול לשים שלט בחוץ שאומר שבמכולת הזאת מעשנים.

יצחק גלנטי: הוא לא יכול כי מכולת היא מקום ציבורי אליה באים אנשים לקנות.

יואל חסון: יש פאבים שאומרים שהם רוצים להיות פאב עם עישון.

יואל חסון: זה בלתי אפשרי.

אריה אלדד: אנחנו נתקן את החוק בכיוון הזה.

יואל חסון: אני אתנגד לזה, אבל זה לא יכול להיות.

אריה אלדד: צריך להיות מקום בו כתוב שרק מי שאוהב לעשן, ייכנס לכאן.

יצחק גלנטי: אבל החוק הוא לא כזה.

יצחק גלנטי: החוק הוא מקום ציבורי.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת אלדד, אתה מסתכל על הנושא של מקום עבודה דרך קבע של זה שהזמין את העבודה ואילו אנחנו מדברים על זה שמבצע עבודה.

אריה אלדד: גם אני מדבר על מבצע עבודה.

אריה אלדד: לאדם יש משרד לתיווך דירות.

אריה אלדד: זה גם מקום ציבורי?

אריה אלדד: כל עסק הוא מקום ציבורי?

נועה בן-שבת: משרד לתיווך דירות לא נכנס כאן במיוחד כחנות, אבל רוב הסיכויים שיימצא פה.

נועה בן-שבת: באופן מובהק לא, אבל הוא מקום עבודה.

נועה בן-שבת: אם עובדים בו עוד אנשים, הוא מקום עבודה.

אריה אלדד: רק הוא עובד והוא מזמין לשם טכנאי מזגנים.

נועה בן-שבת: הוא מבצע עבודה במקום הזה ולכן זה הופך להיות מקום עבודה.

נועה בן-שבת: אנחנו בעצם לא מדברים על עובדים ביחסי עובד-מעביד אלא נמצאים בו אנשים שמבצעים עבודה.

נועה בן-שבת: זה בעצם התיקון שמוצע כאן בהצעת החוק.

נועה בן-שבת: מקום עבודה זה כל מקום שאנשים מבצעים עבודה ולא משנה אם אלה רבים או יחיד.

יואל חסון: אני רוצה להעיר הערת מציאות.

יואל חסון: זה אומר שלדוגמה משרד התיווך שאתה מדבר עליו, אם המתווך עצמו הוא מעשן, נכנס אליו אדם שחיפש דירה וגם הוא מעשן, והם שניהם היחידים בתוך החדר והם החליטו שניהם להדליק סיגריה, זה בסדר כי אין מי שיתלונן ואין כאן פגיעה מהותית.

יואל חסון: בפאב או במסעדה תהיה קבוצה, רוב או מיעוט, שלא תרצה לעשן או שתרצה לעשן.

אריה אלדד: אלא אם זה פאב למעשנים.

יואל חסון: שכרגע אי אפשר לעשות דבר כזה.

יואל חסון: כרגע אין הגדרה כזאת.

אריה אלדד: זה דבר שהוא תמוה משום שבארצות מתוקנות בעולם, בהן יש איסור עישון, עושים מועדונים למעשני סיגרים.

חיים גבע הספיל: בארצות-הברית.

חיים גבע הספיל: יש מקומות מאוד מוגבלים ושם מדובר למשל על מקומות למכירת סיגריות שהם מוגדרים באופן טבעי כחדר עישון ואסור להעסיק בהם אף אחד חוץ מהבעלים.

חיים גבע הספיל: למשל, פאב לא יכול להיות כי אתה צריך להעסיק ברמן או מלצר.

אריה אלדד: יש מועדונים למעשני סיגרים.

חיים גבע הספיל: אסור שיהיו בהם עובדים.

חיים גבע הספיל: אני לא חושב שזה המצב שהפאבים רוצים שיהיה בארץ, שהם יפעלו ללא עובדים.

אריה אלדד: זה לא מצב שאני מכיר מביקור בארצות-הברית לפני ארבעה שבועות.

יצחק גלנטי: אנחנו דנים כאן האם להוציא את הביטוי דרך קבע או להשאיר אותו.

אריה אלדד: אני חושב שהביטוי דרך קבע נדרש.

אריה אלדד: לכן אני מעלה את הסוגיה.

אילנה מישר: לדעתנו המלים בדרך קבע יכולות לגרום לכל מיני סיבוכים ופרשנויות.

אילנה מישר: זה לא היה קודם ויתחילו לשאול מדוע הוסיפו.

אילנה מישר: לדעתנו אין מקום עכשיו להכניס את הדבר הזה שיכול להיות שלא נדע איך להתמודד אתו.

יואל חסון: אתם אומרים להוריד את דרך קבע?

אילנה מישר: כן, להוריד.

נועה מרים גל: זה יכול לפגוע באנשים שהם עובדים זמניים או מועסקים בכל צורה אחרת, כאשר כל מי שצריך להסתובב, אנחנו פוגעים בו והוא לא יכול להיכנס כי בכל מקום יאמרו לו שזה מקום פרטי.

נועה מרים גל: אנחנו בעצם פוגעים בזכויות שלו.

נועה מרים גל: אנחנו לא יכולים להשאיר את המילה הזאת.

אריה אלדד: אני מבקש להשאיר את המלים.

אריה אלדד: עכשיו שכנעת אותי שחובה להשאיר את המלים בדרך קבע.

יואל חסון: אני חושב שלא.

יצחק גלנטי: נצטרך להצביע.

יואל חסון: דרך קבע, זה אומר היום למי שעובד במקום בדרך קבע.

יואל חסון: הוא בא כל בוקר לעבודה וזה מקום עבודתו.

נועה בן-שבת: כן.

יואל חסון: ברגע שאת מורידה את בדרך קבע, את למעשה אומרת שאם אדם מגיע לשם להתקין מזגנים, במקום עבודה, על פניו הוא יכול לעשן כי הוא לא עובד שם בדרך קבע.

נועה בן-שבת: לא, הוא לא יכול.

נועה בן-שבת: בגלל שזה מקום עבודה של אנשים אחרים, אסור לעשן שם.

נועה בן-שבת: השאלה אם יש מקומות בהם תהיה בעיה וזה יכול להיות למשל מקומות מגורים או מקומות שלא מכוסים כאן בחוק.

יואל חסון: מה זה מקום מגורים?

יואל חסון: אני חושב שיש כאן ויכוח מיותר.

יואל חסון: אם אדם בא לבית פרטי לתקן מזגן, אני לא מעלה בדעתי מישהו שמרשה לעצמו בבית פרטי להדליק סיגריה בלי שהוא שואל את בעל הבית אם הוא יכול להדליק סיגריה.

אריה אלדד: אנחנו מדברים על המצב ההפוך, שבעל הבית מעשן, אבל מגיע אליו מישהו לעבודה זמנית ואותו עובד שבא לעבוד במקום שעה אומר לבעל הבית שאסור לו לעשן.

נועה בן-שבת: הבית הוא חריג משום שבית הוא לא מקום עבודה.

נועה בן-שבת: מקום עבודה הוא מקום למעט מקום שאינו משמש למגורים, כך שבית הוא לא הדוגמה.

אריה אלדד: אז החצר שלו.

אריה אלדד: היום אסור לעשן גם בחצר של מסעדה.

אריה אלדד: אני באתי לתקן את הגדר, אתה לא יכול לעשן.

יצחק גלנטי: לגבי מסעדה, אין צל של ספק שזה מקום ציבורי.

יצחק גלנטי: השאלה עולה לגבי חצר פרטית.

יצחק גלנטי: אני מעביר את זה מחצר של מסעדה לחצר פרטית.

יצחק גלנטי: חצר פרטית, לפי הפרשנות שלי, אני לא רואה אותה כמקום ציבורי אלא כמקום של בעל החצר.

יצחק גלנטי: נשאלת השאלה האם מותר שם לעשן או אסור לעשן.

יצחק גלנטי: אם בעל החצר מסכים שתעשן, תעשן.

יצחק גלנטי: אם הוא לא מסכים שתעשן, לא תעשן.

אריה אלדד: בגן ציבורי מותר לעשן?

אילנה מישר: כן, מותר.

אריה אלדד: למה?

יצחק גלנטי: כי הוא פתוח.

אריה אלדד: אבל בחצר של מסעדה אסור.

אילנה מישר: בהגדרה של מקום עבודה, זה כל מקום בבניין.

אריה אלדד: בחצר של מסעדה אסור לעשן.

אילנה מישר: נאמר בכל מקום בבניין שאנשים מבצעים בו עבודה.

אילנה מישר: זה כבר צריך להיות בניין.

אילנה מישר: אם זה לא בניין, אנחנו לא מדברים על מקום עבודה והשאלה בכלל לא עולה.

אריה אלדד: חצר של מסעדה היא מקום של בניין.

נועה בן-שבת: בהגדרה של מסעדה ובתי אוכל לא כתוב בניין, כך שאין הפרדה בין החצר לבין כל מקום שהוא שטח המסעדה.

אילנה מישר: אנשים עובדים ביחד אבל במקום זמני, כאילו שזה לא מקום העבודה שלהם וזה גורם בעיה כי הכוונה הייתה להגן על העובדים.

אילנה מישר: אם העובדים עובדים במקום עבודה זמני והם חשופים לעישון, אם הם באים לצריף בו הם צריכים לעשות עבודה מסוימת, המעשנים שם יוכלו לעשן והלא מעשנים יהיו חשופים משום שזאת לא עבודה שעובדים בה דרך קבע.

אילנה מישר: יש שתי פנים למטבע כאן.

אילנה מישר: לא נעשה תיקון כזה אגב תיקון לגבי כוחות הביטחון.

אילנה מישר: צריך לתקן את כל הפרק הזה.

אריה אלדד: מישהו שהתפקיד שלו בבסיס הוא לתקן פנצ'רים.

אריה אלדד: הוא מתקן פנצ'רים דרך קבע אבל הלקוחות שלו הם לקוחות זמניים.

אריה אלדד: מותר לו לעשן או אסור לו לעשן בזמן עבודתו?

יצחק גלנטי: יש לי הצעה.

יצחק גלנטי: יש כל כך הרבה חורים בנושא הזה.

אריה אלדד: אי אפשר לעשות תקנה שהציבור לא יכול לעמוד בה.

יצחק גלנטי: אנחנו נוכחים שהבעיה לא קיימת רק במישור הצבאי אלא היא קיימת גם במישור האזרחי.

יצחק גלנטי: אם אתה סבור שיש מקום לשנות את החקיקה בנושא זה, אין שום בעיה, אפשר להגיש הצעת חוק בעניין.

אריה אלדד: אנחנו באים לתקן את החוק לצבא ולהחמיר לגבי הצבא.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, קודם כל, האיסור על העישון הוא על המקום ואין ויכוח בעניין הזה.

יואל חסון: כל נושא המגורים או הבתים, הוא בכלל לא נושא שאנחנו רוצים להיכנס אליו.

יואל חסון: לכן ברגע אתה נכנס לתוך בית מגורים, לדעתי לא צריכים לחול האיסורים כי זה כבר בין אדם לאדם.

יואל חסון: לכן אני לא מבין בכלל למה יש לנו את הביטוי דרך הקבע ומאיפה הוא בא.

יצחק גלנטי: אתה בדעה שצריך להסיר את הביטוי דרך קבע.

נועה בן-שבת: הביטוי נכנס להצעת החוק הזאת על ידי הלשכה המשפטית.

יואל חסון: היועצים המשפטיים שוב סיבכו אותנו.

נועה בן-שבת: זה לא מופיע בחוק כפי שהוא היום.

נועה בן-שבת: אני רציתי להבחין בין אדם שיוצא לבצע את עבודתו.

נועה בן-שבת: אבל אם אנחנו מדברים על כך שכל המקומות אליהם הוא הולך הם יהיו מקומות שיש לגביהם הסדר או שאלה מקומות פרטיים שלא חל עליהם החוק, יכול להיות שאפשר להוריד את זה.

אריה אלדד: לכן ההגדרה של מקומות פרטיים בצבא לא תופסת כי אין מקום פרטי בתוך הצבא, בתוך מחנה צבאי.

יואל חסון: מה עם חדרו של מפקד הבסיס שגר בבסיס?

אריה אלדד: עדיין זה לא מקום פרטי שלו.

יצחק גלנטי: גם אם הוא גר שם?

אריה אלדד: בוודאי.

יצחק גלנטי: גם בית חולים אצלך הוא לא מקום פרטי אלא מקום ציבורי.

אריה אלדד: הוא מקום ציבורי לגמרי, אבל כאן אנחנו אומרים שכל המחנה הצבאי הוא מקום ציבורי.

יואל חסון: קבענו שמגורים לא.

יואל חסון: חייל יכול לעשן במגוריו.

יואל חסון: אגב, חייל יכול לעשן גם במרחב הבסיס.

יואל חסון: הוא יכול לעשן ברחבת המסדרים ולעשן ברחבת הכיתות.

יואל חסון: אם הולכים למטווחים – לא באזור המטווחים כמובן מבחינה בטיחותית – בחוץ הוא יוכל לתפוס פינה ולעשן.

יואל חסון: אני לא קובע שכל אזור הבסיס הוא אסור לעישון.

אריה אלדד: לגבי המשרדים נדמה לי שיש איסור עישון בצבא כבר הרבה זמן.

אלה אלון: יש איסור עישון.

יצחק גלנטי: אתה רוצה להוריד את הביטוי דרך קבע?

יואל חסון: אמרתי מה אני רוצה.

אילנה מישר: כדאי להשאיר את הנוסח כפי שהיה ולא להוסיף.

יצחק גלנטי: אני בדעה שיש להוריד את הביטוי דרך קבע.

יצחק גלנטי: אני מביע דעה אישית.

יצחק גלנטי: זאת כדי לא למצוא את עצמנו בחקיקה צבאית נפרדת ואזרחית נפרדת.

יצחק גלנטי: יכול להיות שיש מקום לשנות את זה לכולם.

יואל חסון: אם אנחנו מורידים את הביטוי דרך קבע, מה התוצאה שאנחנו מקבלים בשטח?

נועה בן-שבת: למעשה התוצאה בשטח היא שמדברים על מקום עבודה.

נועה בן-שבת: אפשר יהיה ללכת לפרשנות אולי קיצונית ולומר שאדם לוקח אתו את מקום עבודתו כי עכשיו הוא מבצע פה עבודה, אבל בעניין הזה, במקום מגורים זה לא חל, במקומות אחרים יתכן שהם כבר ממילא נכנסים לגדר ההגדרה של מקום ציבורי לפי החוק או של מקום עבודה של מישהו אחר.

נועה בן-שבת: המונח מקום עבודה מבטא משהו שהוא מקום עבודה.

נועה בן-שבת: לכן מהצד השני גם לא נורא אם משאירים את המלים דרך קבע, כי היום יצאנו לקרוואנים שבדרך כלל הם לא מקום עבודה רגיל שלנו והוא הפך להיות מקום עבודה והוא חלק מהקומפלקס של מקום העבודה.

נועה בן-שבת: אולי עדיף לא להוסיף את הביטוי הזה.

יואל חסון: כאשר אדם מתקין מזגנים נכנס עכשיו לכנסת לתקן פה את המזגן?

נועה בן-שבת: הכנסת היא מקום עבודה.

יואל חסון: הוא לא יוכל לעשן.

נועה בן-שבת: הוא לא יוכל לעשן.

איריס אפשטיין: אם הוא נכנס לתקן את המזגן בפינת העישון?

יצחק גלנטי: פינת עישון הוא מקום מוצהר מלכתחילה.

אריה אלדד: כן.

אריה אלדד: זה נראה לי נכון.

יואל חסון: אני בעד להוריד.

יצחק גלנטי: אני לא בעד חקיקה נפרדת לצבא בנושא, לא בעד חקיקה נפרדת לכוחות הביטחון ולא בעד חקיקה נפרדת באזרחות.

נועה בן-שבת: התיקון יהיה תיקון לכולם.

יצחק גלנטי: את אומרת שהתיקון יחול גם על האזרחות.

נועה בן-שבת: כן.

אילנה מישר: זה יוצר בעייתיות.

יואל חסון: את מעדיפה להוריד את הביטוי דרך קבע?

אילנה מישר: כן.

אילנה מישר: להוריד אותו.

אילנה מישר: כל השנים הסתדרו ואף אחד לא שאל שאלות.

יצחק גלנטי: דווקא למשרד הבריאות יש הסתייגות והוא אומר שאין צורך להכניס את הביטוי הזה.

אריה אלדד: לא עלתה השאלה כי החוק לא היה דרקוני כפי שהוא היום.

אריה אלדד: אני שומע רדיו בסוף שבוע שעבר ואני שומע חבורות של אנשים ששמו לעצמם למטרה, רואים לעצמם אידיאל בחיים, להסתובב בבתי עסק בתל-אביב ולהתלונן נגד מעשנים ונגד בעלי העסק.

אריה אלדד: אני שומע אנשים שטוענים שהם צריכים עכשיו לסגור את העסק והם מתרוששים בגלל אותה חבורת אנשים שהחליטה לסגור את העסקים שלהם.

אריה אלדד: אנחנו מוצאים אנשים שהחליטו לסגור חשבון עם בעלי עסקים מסוימים ודופקים להם עשר תלונות בערב.

אריה אלדד: אני משוכנע כמעט לחלוטין שאלה שחוקקו אותו לא התכוונו לאפשר מצב כזה ולכן צריך להתחיל להטיל סייגים על האפשרות של אנשים.

אריה אלדד: יבוא מחר מתקין מזגנים לאיזשהו מקום כדי להתלונן על פלוני, כדי לגרום לו הפסדים כספיים.

אריה אלדד: נדמה לי שהבאנו את המצב הקיים למצב אבסורדי לחלוטין וצריך להתחיל לשים סייגים כאן משום שלא זאת הייתה כוונת המחוקק.

אילנה מישר: אתה מדבר עכשיו על מועדונים, פאבים ודיסקוטקים.

אילנה מישר: כאן מדובר במקום עבודה ולא היה שינוי בתיקון האחרון לחוק.

אילנה מישר: זה סעיף יחסית ליברלי לתפיסת משרד הבריאות שמתיר חדר עישון.

אילנה מישר: זה לא סעיף מחמיר.

אילנה מישר: בעולם יש החמרות מעבר לזה ואין חדרי עישון במקומות העבודה.

אילנה מישר: כאן זה סעיף ליברלי, כך שאין דווקא כאן מקום לבוא ולהוסיף הקלות.

נועה בן-שבת: השאלה אם אנחנו נאמר מקום עבודה דרך קבע, איפה תיווצר הבעיה?

נועה בן-שבת: אם באמת יצאו לקרוואן, את חושבת שיאמרו שזה לא מקום עבודה?

אילנה מישר: עד כה אף אחד לא טען טיעון כזה.

יואל חסון: אני טוען שאלה חבלי לידה של החוק והמערכת עדיין די נרעדת מכל החוק הזה ונוצרות כל התופעות עליהן מדבר חבר הכנסת אריה אלדד, ואגב, נוצרות גם תופעות הפוכות.

יואל חסון: אני מאמין שבסופו של דבר שעם הביטוי דרך קבע או לא דרך קבע, בסוף תהיה כאן תרבות שאתה לא מעשן מול אדם שלא רוצה שתעשן לידו.

יואל חסון: בסוף זה יקרה וזה חלק משינוי תרבותי שיתקבל כאן, כמו שקורה לאט לאט בעולם.

יואל חסון: בסוף יירגעו ההטרדות והמצב יירגע ויהיה פה סוג של תרבות.

אריה אלדד: אין הטרדות מהצד השני.

חיים גבע הספיל: מקומות מחפשים כל מיני התחכמויות לחוק ומקימים מועדון חברים פרטי וכל מיני המצאות כאלה.

חיים גבע הספיל: מה שהם עושים, זאת תחרות לא הוגנת בשוק והם פוגעים בבעלי פאבים ומסעדות שכן שומרים על החוק, כי אז כל המעשנים הולכים לאותם מקומות לא חוקיים שאולי נדמה שהם חוקיים או בעלי העסקים מצהירים עליהם כחוקיים ואז נוצרת בעיה בשוק כאשר אנשים אחרים צריכים לסגור את העסק כי כל המעשנים שהיו היום רוב המבלים במקומות האלה, הולכים למקומות אחרים.

חיים גבע הספיל: אלה שלא מעשנים מהווים 75 אחוזים מהאוכלוסייה והם נמנעו מהבילוי הזה.

אריה אלדד: זה באמת לא נושא הדיון, אבל אינני רואה מדוע לתפיסתך לא יהיה מצב בו יהיה פאב למעשנים ופאב ללא מעשנים.

חיים גבע הספיל: דרך אגב, הוגש על זה בג"ץ ותהיה גם תשובה מסודרת בבג"ץ.

חיים גבע הספיל: קח לדוגמה חולה אסטמה.

חיים גבע הספיל: יש חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.

חיים גבע הספיל: בהגדרה אתה מגדיר, בניגוד לחוק, שאנשים עם מגבלות מסוימות לא יוכלו לבוא אליו.

אריה אלדד: זה כאילו אמרת שבמסעדה אסור להכין מאכלים שיש בהם סוכר כי אולי יש איש עם סוכרת.

חיים גבע הספיל: יש הבדל.

חיים גבע הספיל: הוא יכול להיכנס, לשבת ולאכול משהו אחר.

אריה אלדד: הוא יכול ללכת למקום שלא מעשנים בו.

אריה אלדד: אם הוא הולך לתקן את המכונית שלו במוסך?

אריה אלדד: מקום רע מאוד לחולי אסטמה.

יצחק גלנטי: אנחנו חורגים ממסגרת הדיון.

יצחק גלנטי: אם מגדירים פאב כמועדון חברים סגור, אני לא רואה בזה איזושהי תחרות.

יצחק גלנטי: אם יש קבוצה של אנשים שהיא מעשנת והיא רוצה לעשן בפאב תחת הכותרת מועדון חברים סגור, לבריאות שלהם.

יצחק גלנטי: הבעיה היא אחרת.

יצחק גלנטי: אנחנו באים כאן להגן על אלה שלא מעשנים והם הרוב.

יצחק גלנטי: אנחנו לא מדברים על מועדון חברים סגור.

יצחק גלנטי: השאלה היא לגבי מקום שאיננו מוגדר כמועדון חברים סגור, האם שם, אלה שלא מעשנים, צריכים לנשום את העשן במקום.

ענת צוראל: איך אתה מגדיר קבוע?

ענת צוראל: שבוע, חודש?

אריה אלדד: זאת סבירות משפטית.

נועה בן-שבת: זה אומר שאם נכנסתי עם מחשב נישא לבצע עבודה במסעדה בחלק של המעשנים, זה לא שאני אומר שעכשיו זה מקום העבודה שלי כי אני מבצעת שם עבודה, או אם אני מתקנת מזגנים במקום הזה, אני לא יכולה לומר שעכשיו זה מקום בו העישון מותר.

ענת צוראל: אם אני מסופחת לקורס לשבוע או לחודש, ההגדרה של הקורס מבחינתי היא מקום עבודה קבוע או לא קבוע?

אריה אלדד: הקורס הוא בוודאי מקום עבודה קבוע.

ענת צוראל: הוא מקום עבודה קבוע של המדריכים ושל המפקד שעקרונית מוגדר בחוק שאם במקום עבודה קבוע כולם מעשנים, הם יכולים להגדיר את זה כחדר עישון.

ענת צוראל: אם המדריכים והמפקד, כולם מעשנים, הם מגדירים את זה כחדר עישון, אני שמגיעה לקורס לא במקום עבודה קבוע.

ענת צוראל: מותר להם לעשן לידי?

נועה בן-שבת: תיכנסי לאולם שמשמש להרצאות או שתיכנסי למוסד להשכלה על-תיכונית, או שתיכנסי לאיזושהי מסגרת אחרת.

יצחק גלנטי: היות שבחוק המקורי לא הייתה ההגדרה דרך קבע, אני מציע שנשאיר את זה כפי שזה.

יואל חסון: גם כך הוא מתכנן שינוי בחוק.

אריה אלדד: אני לא מתכנן שינוי בחוק.

אריה אלדד: שמעתי לאיזה אבסורדים הביאו את מדינת ישראל.

אריה אלדד: לא תכננתי שום שינויים בחוק.

אריה אלדד: הביטויים דרך קבע או ביטוי סביר, מה הוא סביר?

אריה אלדד: כשאומרים על משהו שהוא סביר, לא כותבים בחוק מה מידתו אלא משאירים אותו לפרשנות בית המשפט שיאמר מה זה סביר ומה זאת דרך קבע.

יצחק גלנטי: אכן זה מעמיד את השופט בנושא זה בפני שאלה והוא יצטרך לתת את הפרשנות האישית שלו.

אריה אלדד: זה נכון לגבי אלף דברים.

יצחק גלנטי: אבל זה נכון גם אם מבצעים עבודה בלי הביטוי דרך קבע או עם הביטוי דרך קבע.

יצחק גלנטי: בשני המקרים האלה צריכה להינתן איזושהי פרשנות של אותו שופט.

יצחק גלנטי: אם כן, הביטוי דרך קבע כאן לא מעלה ולא מוריד.

יצחק גלנטי: אני לא רואה כאן איזשהו שינוי.

יצחק גלנטי: אם אתה משאיר את הפרשנות לשופט כמקום עבודה, כאן נשאלת שאלה נוספת לגבי מה הוא מקום עבודה והאם למשל מקום עבודה הוא להתקנת שקע בקיר.

אריה אלדד: הוא גורר את מקום העבודה אתו לכל מקום שהוא מבצע את העבודה אלא אם היה כתוב בחוק דרך קבע.

אריה אלדד: כאן הגעת לאבסורדים מוחלטים.

אריה אלדד: כל מי שמוזמן לבצע איזושהי עבודה באיזשהו מקום, אפילו באופן חד-פעמי, גורר אחריו את כל שרשרת האיסורים שבחוק.

יצחק גלנטי: אני הייתי רוצה לבקש את חוות הדעת של מי שגרם למוקש הזה בניסוח.

יואל חסון: יש רגעים של הכרעה ואני מציע שנקבל הכרעה.

יואל חסון: אם יהיה רצון להגיש הסתייגות, תוגש הסתייגות.

יצחק גלנטי: צר לי, אנחנו נאלצים להגיע לכלל הצבעה ולא לכלל הסכמה.

יצחק גלנטי: אנחנו נצביע על כל סעיף בנפרד.

נועה בן-שבת: את סעיף 1 קראתי.

נועה בן-שבת: במקום פרט 15 בתוספת לחוק העיקרי יבוא:

נועה בן-שבת: "מקום עבודה או שירות" – כל מקום בבניין שאנשים מבצעים בו עבודה לרבות בהיותם במסגרת שירות ושאינו משמש למגורים.

יצחק גלנטי: עומדת עכשיו להצבעה השאלה האם למחוק את הביטוי דרך קבע או לא למחוק אותו.

יצחק גלנטי: אנחנו מעמידים להצבעה האם הביטוי דרך קבע יהיה או לא יהיה.

יצחק גלנטי: מי בעד הכנסת הביטוי דרך קבע?

יצחק גלנטי: בעד – 1

אריה אלדד: אתה חבר הוועדה?

יואל חסון: לא, אבל מחליף חבר אחר.

אריה אלדד: לא, זה לא עובד כך.

חיים גבע הספיל: אני לא חושב שהצביעו על המונח דרך קבע בקריאה הראשונה.

נועה בן-שבת: הוא מופיע בקריאה הראשונה.

יואל חסון: אני מייצג את קדימה ואם אין פה נציג קדימה, אני יכול להחליף כל אחד.

אריה אלדד: זה לא נכון.

אריה אלדד: אני לא מכיר את הדבר הזה.

אריה אלדד: תהיה רביזיה.

וילמה מאור: לא מחייב אותו להודיע מראש.

אריה אלדד: אני מבקש רביזיה.

יצחק גלנטי: אנחנו מעמידים להצבעה את הרביזיה.

יצחק גלנטי: מי בעד הרביזיה?

יצחק גלנטי: בעד – 1

יצחק גלנטי: הרביזיה לא התקבלה

אריה אלדד: אני אגיש הסתייגות.

יצחק גלנטי: אנחנו מצביעים על הצעת החוק.

יצחק גלנטי: בעד – 2

יצחק גלנטי: הצעת החוק אושרה

יצחק גלנטי: תודה.