ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 328, 2007-12-24 11:00

מיכאל מלכיאור: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לברך את חבר הכנסת מוחמד ברכה על כך שהציע לנו לטפל בנושא כאוב וקשה.

מיכאל מלכיאור: לא מדובר על נושא האלימות בכללותו, גם עכשיו טיפלנו באלימות במגרשי הספורט.

מיכאל מלכיאור: יש גם גזענות או אלימות, לכן מערכת החינוך צריכה לקחת את חלקה בעניין הזה, ולטפל ספציפית, אחרת נגלוש לנושא הכללי של האלימות ולא נפתור שום דבר.

מיכאל מלכיאור: דובר ספציפית על משחקים באינטרנט, נותנים מכות לקשישים וזוכים במשחק.

מיכאל מלכיאור: הנושא חשוף להרבה מאוד גורמים והרבה ילדים משתתפים, ודאי אחר כך אי אפשר להתפלא שהילדים יוצאים החוצה ורוצים ליישם את מה שלמדו באינטרנט.

מיכאל מלכיאור: אין ממשרד המשפטים נציגים פה, הם אישרו ולא הגיעו.

מיכאל מלכיאור: נשמע את משרד ביטחון הפנים, ואת משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לברך אתכם שקיבלתם חוק חשוב היום במשרד החינוך, אני בטוח שכולם צוהלים ושמחים לעניין.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשמוע קודם כל את היוזם של הדיון המהיר, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: תודה אדוני היושב ראש, כמובן שהנושא שעומד על סדר יומה של הועדה הוא קצה של תופעה הרבה יותר רחבה, בכל מה שנוגע להתעללות והתנכלות.

מוחמד ברכה: כמובן, לא נוכל בישיבה הזאת, אלא אם היושב ראש יחשוב שיש מקום לדיון מרחיב בכל התופעה של אלימות כנגד נשים.

מוחמד ברכה: אמנם, זה לא רק עניין של ועדת החינוך, יותר של ועדת העבודה והרווחה, אבל אין ספק שהכנסת צריכה להידרש לכל היחס המחפיר לקשישים.

מיכאל מלכיאור: זה לא פחות ועדת חינוך, זאת לא רק בעיה של הקשישים, הבעיה היא של מי שמכה אותם.

מוחמד ברכה: ועדת הפנים של אכיפה והגנה, זה ועדת העבודה והרווחה של קשישים ומצבם הרעוע, זה ועדת חינוך, זה כל הבית, אין מה לעשות.

מוחמד ברכה: למשל אתמול ברדיו אחד השדרים אמר בעקבות מה שהוא שידר על תקיפת קשישה, שהוא מייעץ לקשישים לא לפתוח את הדלת, להיזהר, ולא ללכת עם ארנק עם הרבה כסף וכו', כאילו שזה נתון וצריך פשוט לחיות עם זה, זה גורל מהשמיים ואין שום דבר לעשות.

מוחמד ברכה: ברמה הערכית, ברמה החברתית, ברמה אנושית זה מחפיר.

מוחמד ברכה: למרבה הצער, אין נתונים, אני לא יודע אם למשרד ביטחון פנים יש, אבל למשטרה יש נתונים מדויקים על היקף התופעה.

מוחמד ברכה: מדובר בעולם על כ-4%-8% מכלל האוכלוסייה של הקשישים שעומדת בפני התעללות בצורה זו או אחרת.

מוחמד ברכה: להתעללות יש רמות שונות, תקיפה פיזית, ניצול מיני, ניצול כספי וכו', נוכל להרחיב בהזדמנות אחרת.

מוחמד ברכה: אין ספק שהתופעה היא תופעה שמחייבת זעקה, ההתנהלות וההתנהגות של רשויות המדינה כדי להגן על אותם אנשים שנשאו את החברה על כפם במשך שנים רבות לא עונה על הדרישות, ועכשיו הם זקוקים לסעדה של החברה ולא מקבלים, אלא להיפך, עומדים בפני התקפות כאלה.

מוחמד ברכה: נושא הדיון הישיר הוא אותו משחק באינטרנט שהופיע באתר "נענע", אבל כנראה שהוא קיים גם במקומות אחרים תחת הכותרת - מכות בבית אבות.

מוחמד ברכה: במשחק הזה עובד שם שמארח את חברתו במוסד, בבית אבות, והוא רוצה לעשות לה סיור על סיגאווי - קורקינט ממונע שמסתובבים בו בשדה התעופה.

מוחמד ברכה: הוא רוצה לעשות סיור לחברה שלו, אבל יש כל מיני מנוולים שמפריעים לו בדרך, הכוונה לקשישים, ומבקש מאחד החברים שלו לפנות את הדרך.

מוחמד ברכה: החבר שלו הוא השחקן באינטרנט, שאמור לפנות לו את הדלת, להעיף אותם עד זוב דם.

מוחמד ברכה: אחד הילדים מעיד שאחרי כל משחק כזה, הוא מרגיש מאוד רגוע.

מוחמד ברכה: זה דבר איום ונורא, בלתי נתפס ולא מתקבל על הדעת, ולכן חשוב שוועדת החינוך תידרש לנושא.

מוחמד ברכה: יש מקום לבוא בדין ובענישה עם מפיצי משחקים כאלה.

מוחמד ברכה: יתקן אותי נציג המשטרה אם אני טועה, אבל לפי מיטב ידיעתי יש רק שישה אנשים במשטרה שמטפלים בכל מה שקשור לעבירות באינטרנט ואלימות באינטרנט.

מוחמד ברכה: אני חושב שבהתחשב בהיקף "הצריכה" של האינטרנט, אני חושב שזה פשוט מספר זניח של אנשים שלא יכולים לתת הגנה חברתית והממלכתית המתאימה לילדים וגם כן למבוגרים.

מוחמד ברכה: אני רוצה להודות ליושב ראש שהעמיד את הנושא לדיון במהירות כל כך גדולה, ואני מקווה שבעקבות הדיון נצא במסקנות שיקדמו את המלחמה באלימות נגד הקשישים.

מיכאל מלכיאור: נשמע את הגורמים השונים, ולאחר מכן נציע הצעות אופרטיביות.

מיכאל מלכיאור: בבקשה, חבר הכנסת גלזר.

אלחנן גלזר: אני רוצה להתנצל בפני הוועדה המכובדת הזאת.

אלחנן גלזר: כיודע לכם, אני חבר בוועדת הכספים, והמלחמות שם נמשכות מאתמול בלילה ועד היום לא נגמרו.

מיכאל מלכיאור: גם שם זה לא מלחמות, זה ויכוחים.

אלחנן גלזר: אני כמובן שותף לכל מה שנאמר פה חברי, חבר הכנסת ברכה.

אלחנן גלזר: אני מתפלא איך משחק מבחיל כל כך מגיע לאתר מרכזי כל כך.

אלחנן גלזר: זאת הזדמנות לבדוק אם יש רגולציה ופיקוח על המערכת עצמה בנושא התוכן של האתר, ואם אין כדאי שתשימו דבר כזה כי זה סממן של חברה חולנית, וכמובן אהיה שותף לכל הנסיונות שמקרים כאלה לא יחזרו אלינו.

אלחנן גלזר: תודה.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: ארצה לשמוע את משרד החינוך.

אייזיק סימון: לצורך העניין ראוי היה להביא איש מחשב.

אייזיק סימון: אני מייצג את מחלקת הנוער, יש שילוב של דברים שגם במשטרה אנחנו עושים את הדברים בצורה משולבת.

אייזיק סימון: למה הכוונה, אנחנו רואים מסרים פוגעניים שמועברים באינטרנט, או שילדים כבר צופים בהם, כמובן שהראשונים שנכנסים למערכה הם יחידות הנוער מכל רחבי הארץ.

אייזיק סימון: אנחנו מקבלים שרות, כל יחידות הנוער מקבלות שרות מאותם אנשי מחשב שנותנים לנו את השרות המקצועי של חקירת המחשב.

אייזיק סימון: לצורך העניין, יש בחוק הגדרה, שמי שמבצע את החקירות האלה זה חוקר מחשב מיומן, ולכן הוא נותן לנו את השירות הטכנולוגי של חקירת פשעי המחשב.

אייזיק סימון: למרות שהיחידה הזאת היא אכן קטנה, אני לא בא לגונן עליהם, אני לא יודע בדיוק את המספרים, היחידה קטנה.

מוחמד ברכה: בין ששה לשבעה אנשים.

אייזיק סימון: אני לא יודע בדיוק את המספרים המוחלטים.

יהודה סקר: יש שבעה אנשים בכל מטה הארצי בכל הארץ.

אייזיק סימון: אין לי מספרים מדויקים.

אייזיק סימון: אין ספק שצריכים להגדיל אותה, לאור ההתפתחות הטכנולוגית שיש בציבור, וחשיפת קטינים לאינטרנט, כמובן שצריך להגדיל את היחידה.

אייזיק סימון: לעניין עבירות שמבוצעות כנגד קשישים, המסר שלנו במחלקת נוער להילחם בתופעה עד חורמה.

אייזיק סימון: הלכה למעשה, אני יכול לתת דוגמה מהשבוע שעבר לגבי אירוע שהיה בעיר חדרה, שבו היו מעורבים שלושה קצינים, הם נעצרו בחקירה מאומצת של התחנה, הובאו לדין בתקופת הזמן המיידי.

אייזיק סימון: זאת אומרת, אנחנו כמשטרה נותנים לזה אכן דגש, אנחנו ערים לתופעה, ומשקיעים את כל המשאבים שיש לנו לעניין הזה.

אייזיק סימון: מבחינת עניין ההסברה, אנחנו שותפים כמחלקת נוער ליום האינטרנט הבינלאומי ביחד עם משרד החינוך, שם מעבירים מסרים לכל מוסדות החינוך.

אייזיק סימון: שוטר שנכנס לכל כיתת ילדים ומעביר מסר בנושא של סכנות בהיחשפות לרשת האינטרנט על כל המשמעויות שיש בנושא הזה.

אייזיק סימון: לעניין האתר הספציפי הזה, מכות בבית אבות, אני אעביר את תוכן הדברים, ואת תוכן הישיבה הזאת ליחידת אנשי המחשב, ואעקוב אחר הדברים לראות איך מתקדמת החקירה.

מיכאל מלכיאור: לא עברתם על זה כבר?

אייזיק סימון: יכול להיות שזה עבר אליהם, איני לא יודע.

מוחמד ברכה: אנשי האתר הודיעו שהם הורידו את המשחק הזה מהאינטרנט.

רוני דיין: ירד.

מוחמד ברכה: זה עדיין לא מוריד מהאחריות.

אייזיק סימון: אכן כן, נבדוק את האפשרות.

אייזיק סימון: הנושא יועבר ליחידת המחשב, ואני כמובן יעקוב אחר העניין.

מיכאל מלכיאור: בעבר טיפלנו בזה בהקשרים שונים, בוועדה לזכויות הילד עם סוזי ברוך, ועם אנשי האינטרנט שלכם, מהם הכלים שיש ברשותכם בכל זאת היום, על דבר ספציפי שתיאר פה חבר הכנסת ברכה, ה אתם יכולים לעשות בנושא של אכיפת החוק בנושא הזה?

אייזיק סימון: כמובן אנחנו יכולים לאכוף את החוק הקיים.

אייזיק סימון: אני לא יודע בדיוק את הניסוח הספציפי של החוקים שקיימים בנושא הזה.

אייזיק סימון: אני יודע שבנושאים נוספים יש לנו כללים מאוד ברורים,

אייזיק סימון: למשל כללי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, בנושא של מסרים פוגעניים שעוברים לקצינים.

אייזיק סימון: לגבי האינטרנט, אני לא יודע עד כמה עד פקודת החוק נוגעת לנושא של אינטרנט.

מיכאל מלכיאור: משרד החינוך, בבקשה.

רוני דיין: אנחנו פה מספר נציגים שיציגו את הפעולות כל אחד ביחידה שלו, כדי לסייע במניעה של תופעות שליליות כפי שנאמר.

רוני דיין: אני רוצה לחזק את הנאמר פה בנושא של הרגולציה, מכיוון שמדובר פה בחברה שהיא רשמית, קיבלה רשיון מהמדינה לשווק תכנים, או ליצור ערוץ שיווק של תכנים לציבור.

רוני דיין: אני חושב שצריך לנקוט דרך משרד התקשורת, או איזשהו גורם אחר שיטפל בנושא הזה, ויכפה כמו שברשות השנייה מוודאים שאין לנו תכנים שליליים בטלוויזיה וכדומה, מישהו צריך גם לפקח על הנושא, וזה באחריות של הגוף שלקח על עצמו וקיבל רשיון מהמדינה.

רוני דיין: יש צורך לטפל בנושא.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שצריכים לקחת ממנו את הרשיון.

רוני דיין: אני לא יודע.

רוני דיין: אנחנו כגוף שאחראי על החינוך פועלים במספר מישורים.

רוני דיין: גם בהיבט ההדרכתי ערכי לתלמידים, וגם בהיבטים שונים של חסימות וכלים שמונעים כניסה של תלמידים לחומרים לא כשרים, על זה החברים יפרטו.

רוני דיין: אני רוצה לפרט שני צעדים מרכזיים שאנחנו עושים.

רוני דיין: הדרכה מאסיבית לכל ילדי ישראל בכל הרמות.

רוני דיין: נתחיל בחינוך היסודי וממשיכים עם התלמידים בתיכון, ומשלבים בזה את המשטרה, את הצבא, יחידות הקשר שמכשירים שם את קציני הקשר, וחיילי הקשר שנכנסים לבתי הספר ומסייעים לנו בהדרכה את ציבור ההורים באמצעות איגוד האינטרנט הישראלי.

רוני דיין: ישנם עוד גופים שונים שלמים שאנחנו ביחד בונים חומרי למידה, הדרכה, ומגיעים איתם אל התלמידים בבתי הספר.

רוני דיין: דוגמה אחת שהציג חבר מהמשטרה, יום האינטרנט הלאומי.

רוני דיין: לפני כשנה גילינו שזה לא מספיק.

רוני דיין: כלומר, גילינו למעשה שאם אנחנו נכנסים ועושים רק הדרכה, ובאיזשהו מקום מביאים גם לתודעה של הורים את קיום הסכנות, זה לא מספיק.

רוני דיין: השנה אחרי עבודה שהכנו בנושא הזה, הגענו למסקנה שאנחנו צריכים לעבוד גם עם ההורים, חלקנו ערכה, דורית תפרט את הדברים האלה.

רוני דיין: שההורה ביום הראשון כשהוא מגיע לבית הספר לישיבת הורים, הוא מקבל ערכת הדרכה שבאמצעותה הוא יכול גם לשאול את עצמו מה הוא יודע, מה הוא לא יודע, ולאחר מכן לעשות איזושהי פעילות חינוכית עם התלמיד, כלומר העברנו את המסרים לא רק מהעבודה עם התלמיד, אלא גם להורים עצמם שצריכים ללוות את התהליך בבית.

מיכאל מלכיאור: אשמח לשמוע על זה.

מיכאל מלכיאור: דנו בזה בהרחבה בוועדה.

מיכאל מלכיאור: אני מוכרח להגיד לכם שעוד לא פגשתי מישהו שקיבל את ההדרכה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אני גם אבא לחמישה ילדים, ויש לי נכדים במערכת החינוך, ואני שואל את כולם, וגם את מי שיושב פה מסביבנו, וגם רבקה שעובדת פה בוועדה, בדיוק שאלתי אותה וקיבלתי אותה תשובה.

מיכאל מלכיאור: הייתי פעם רוצה לדעת שהכוונות הטובות, אני בטוח שיש פה כוונות טובות יגיעו להורים הפשוטים שגם יזכו לראות.

מיכאל מלכיאור: הערה כללית, בתחום הזה השמים הגבול.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, הפיתוי לנוער להיכנס לכל הזבל הזה, כל כך גדול, הרי כל הזמן הם עובדים.

מיכאל מלכיאור: מי שמפיץ את הרעל הזה, עובד בשעות נוספות, באלימות, פורנוגרפיה, זה כל כך קשה, ההתמודדות כל כך קשה של כולנו.

מיכאל מלכיאור: אנחנו בחזית אחת, אין פה חזית של משטרה, וחזית של משרד הפנים.

מיכאל מלכיאור: לכן כל מה שאתם עושים, מבורך, וכל מה שאתם עושים מעט ומאוחר מדי.

מיכאל מלכיאור: כי אנחנו עומדים מול דבר שהוא פשוט נגע שאוכל כל חלקה טובה, כל מוסריות, כל מה שמשרד החינוך מנסה בכוחותיו הדלים, אנחנו מקווים שיהיו פחות דלים בעתיד.

מיכאל מלכיאור: להכניס ולהנחיל בבתי ספר, במערכת החינוך, זה חלק מהמחיר הגדול של הצד האפל של הכפר הזה.

מוחמד ברכה: יש לי שאלה שנדרשת להמשך, אני לא יודע אם יש לכם ידע מקצועי בעניין הזה.

מוחמד ברכה: תוכנות הסינון הקיימות יכולות לסנן גם משחקים שיש בהם אלימות.

מוחמד ברכה: יש מסנני פורנוגרפיה וכל מיני דברים שליליים, יש תוכנות סינון, הבעיה שזה בתשלום וזה לא זמין.

רוני דיין: במכרז שאנחנו עושים מול הגופים שמספקים לנו שירותי I.S.P אנחנו דורשים מפורשות שיתנו את הכלים של חסימה.

רוני דיין: זה אומר שהם מפעילים לנו את כל מערכות הסינון ואת כל הכלים שמונעים הגעה של תלמידים למערכות כאלה, אבל זה נעשה בשטח בית הספר.

מוחמד ברכה: השאלה היא אם תוכנות הסינון יכולות לסנן משחק כזה.

רוני דיין: בעיקרון, מכיוון שמערכות הסינון הן מערכות שסורקות כתובות U.R.L , ומכיוון שדווקא בתוכנה הזאת כן נתנו שם שהוא בעייתי, מערכת סריקה כזאת צריכה לזהות את זה, לו היתה מופעלת בחברה, לדוגמה נט-וויז'ין מייצג את "נענע" עד כמה שאני יודע, מערכת סינון כזאת היתה מגלה מייד.

מיכאל מלכיאור: אם אין שם אז לא יכולים, זה דבר הכי קל.

מיכאל מלכיאור: נשמע על מה שכן נעשה.

דורית בכר: בעקבות חוסר המודעות של ההורים, אנחנו עושים פעילויות כאלה ואחרות בתוך בית הספר.

דורית בכר: השנה בעקבות סקר שערכנו, בעקבות תחקירים כאלה ואחרים, הבנו שהבעיה העיקרית זה הנושא של מודעות.

מיכאל מלכיאור: ספרי לנו על הסקר.

דורית בכר: בסקר אנחנו בודקים את הרגלי הגלישה של התלמידים, בודקים את הנושא של אנונימיות, ביריונות ברשת, הטרדות, התמכרות, הצקות, הבטחת מידע פרטיות, הימורים.

מיכאל מלכיאור: מה גיליתם בסקר?

דורית בכר: זה הולך על פי שכבות גיל.

דורית בכר: בסקר שיכבתי פר שיכבה כיתות ה' ח' וי"א.

דורית בכר: גילינו שהבעיות הן בעיות טריוויאליות.

דורית בכר: כלומר, ילדים יודעים איך להתנהג פחות או יותר, ואם לא אנחנו נותנים להם את הכלים.

דורית בכר: הבעיה העיקרית שלנו, זה חוסר המודעות של ההורים.

דורית בכר: זאת אומרת, מה הילדים חושבים לעומת מה שההורים חושבים.

דורית בכר: זאת אומרת, הילדים רחוקים בפער אדיר.

דורית בכר: אם הילדים חושבים שהילדים גולשים במחשב על מנת ללמוד, אז איפה הילדים מה שעונים, ואיפה מה שההורים.

מיכאל מלכיאור: אם ההורים חושבים שהם גולשים כדי ללמוד, אז אני מבין את הפער.

דורית בכר: או שאם ההורים חושבים שהילדים שלהם לא משתמשים בתכנת מסרים, או לא משחקים במשחקים, הם נמצאים בפער אדיר.

דורית בכר: אנחנו מנסים להעלות את המודעות.

דורית בכר: ביום הלאומי שאנחנו מקיימים כל שנה, אנחנו עושים פעילות על מנת לגרור את ההורים לבית הספר.

דורית בכר: בבתי הספר היסודיים הצמדנו את הפעילות ליום המשפחה, כי ביום הזה ההורים באים.

דורית בכר: אם יש יום שההורים באים לבית הספר, זה ביום המשפחה.

דורית בכר: איזושהי פעילות שעושים פעם ביום האם, היום זה יום המשפחה, אנחנו עושים פעילות שעוסקת בשימוש נבון ברשת.

דורית בכר: אמנה בית ספרית שמדברת על הכללים של גישה נבונה ברשת, משחקים שעוסקים בגלישה נבונה.

דורית בכר: כל הדברים שקשורים על פי שכבות גיל בחטיבות הביניים ובתיכוניים, אנחנו עוסקים גם בנושאים של שימוש נבון.

מיכאל מלכיאור: אם יש יום בשנה שזה יום האם, זה פעם בשנה.

מיכאל מלכיאור: אבל יום הבן, יש כל שבוע.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שזאת פעילות השיא, אבל שוב אני אומר, האם אתם בודקים באמת בבתי הספר, נשמע גם נציגי הורים.

מיכאל מלכיאור: אני לא מרגיש שזה מגיע אלינו כהורים, לא מרגיש.

מיכאל מלכיאור: זה חודר בכל דרך, יש אנשים שעובדים בקצב אחר לגמרי ממה שאנחנו עובדים, כדי להחדיר את כל הזבל, הפרונוגרפיה, האלימות, והם עובדים הרבה יותר קשה, ואצלם כל שעה זה השיא.

דורית בכר: ברשותך, אנחנו עושים פעילויות לאורך כל השנה, גם בשיעורי מחנך, גם בשיעורים של יועצות ופסיכולוגים.

דורית בכר: יש לנו פה גם את אגף שפ"י.

דורית בכר: אנחנו עובדים עם כל שכבות הגיל.

מיכאל מלכיאור: עשיתם בדיקה אם התלמידים מושפעים מכל מערך ההסברה שאתם מפעילים?

דורית בכר: עשינו בדיקה.

דורית בכר: בהחלט התלמידים מושפעים, אבל עדיין זה כמו טיפה בים, אתה צודק בהחלט.

דורית בכר: אנחנו לא יכולים להשיג את כל הטכנולוגיות ואת כל הגופים הפרטיים.

דורית בכר: אנחנו עושים את זה במסגרת חינוך בבתי הספר, מנסים לעשות כמה שאנחנו יכולים יותר.

דורית בכר: אין שיעור ספרות, תנ"ך ואתיקה.

דורית בכר: אלה שיעורים שאתה נכנס לתוך השיעורים, וכל המורים צריכים לעשות את זה במסגרת השיעור, במסגרת לימוד החומר, גם במסגרת שיעורי מחנך, גם בימי עיון, גם בכנסים.

דורית בכר: אנחנו מנסים לעשות כמה שאפשר, כמו שאתה אומר, זה כמו טיפה בים, ותמיד ישיגו אותנו, ותמיד נרגיש שאנחנו לא עושים מספיק.

דורית בכר: תמיד יהיו רגשי אשם שלא עשינו מספיק.

דורית בכר: ואתה אומר כמה שאנחנו עושים, בסוף רואים בטלוויזיה את השידור הזה, ואנחנו אומרים כמה שאנחנו לא עושים זה לא מספיק.

דורית בכר: אולי אם תהיה התאגדות של כולם ביחד --

מיכאל מלכיאור: ברור שיש פה שילוב שכל אחד צריך פה לעשות את תפקידו, יש חקיקה בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: גם באפשרויות סינון, וגם המשטרה, זאת עבודה משולבת.

מיכאל מלכיאור: עכשיו שדיברנו על אלימות בספורט, אני רוצה להציע את זה.

מיכאל מלכיאור: דיברנו על רשות משותפת, שם יש תחושה שכולם מסכימים, אבל עובדה שהאלימות חוגגת.

מיכאל מלכיאור: עכשיו יש שילוב של כוחות, רשות לאלימות בספורט, כי זה גם לעיני הכל.

מיכאל מלכיאור: את זה כולם רואים, פה כל אחד סגור בתוך החדר שלו, ואנשים לא יודעים.

מיכאל מלכיאור: אחד מההמלצות שהמחשב יהיה בסלון, אבל זה לא כך, ולא יהיה כך.

מיכאל מלכיאור: לכן אני אומר, יכול להיות שצריכים לשבת כל הגורמים ביחד, שבדרך כלל עובדים במנותק אחד מהשני, אולי ביוזמת משרד החינוך, כי זה כל כך עניין חינוכי, ולא אומר שיפתור את זה.

מיכאל מלכיאור: אבל יכול להיות שאם יהיה תגבור של כל הכוחות, ענישה מרתיעה, אתם תפנו למשרד התקשורת שיקחו רשיון לחברה, אם יראו שלוקחים להם את הרשיון, בפעם הבאה הם יחשבו עוד הרבה פעמים עד שיאפשרו דבר כזה.

מיכאל מלכיאור: יעשו בדיקות עצמאיות, יכול להיות שהם לא יודעים, אני לא מכיר את זה.

שמואל הלפרט: זאת פגיעה בדמוקרטיה, אי אפשר לעשות את זה.

שמואל הלפרט: חס וחלילה.

מיכאל מלכיאור: הציניות ממך והלאה.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שזאת לא הדרך שלך.

רוני דיין: בהחלט ניקח על עצמנו לפנות לגורמים המוסמכים במשרדים השונים שאנחנו עובדים איתם.

רוני דיין: יש עוד משהו שאני מצביע דווקא לכיוון ארגון ההורים, מכיוון שאני באופן אישי, והחברים שלי באופן אישי הולכים בערבים לכנסים של הורים, בקושי מופיעים שם שלושה, ארבעה או חמישה הורים, ולפעמים עשרה הורים, נס שיש לנו מניין כזה של הורים.

רוני דיין: אולי פעולה משותפת עם ארגון ההורים יעזור לנו לחדור יותר ולהגיע ליותר קהל של הורים, זה יעבור לתודעה.

רוני דיין: כי טפסים שאנחנו מחלקים למנהלי בתי ספר להעביר עם הילדים להורים, כנראה שזה לא מגיע.

יהודה סקר: ההורים אדישים.

מיכאל מלכיאור: נשמע את נציגי ההורים.

יהודה סקר: אני ירושלמי, כן יזמתי בנושא הזה, כי זה מעניין אותי.

יהודה סקר: שני הקטנים שלי בחינוך דתי.

יהודה סקר: הבת בבית הספר "פלך" בכיתה ט', והבן ב"הימלפרב" בכיתה ח'.

יהודה סקר: ברוך השם, כל החמישה שלי מחוננים.

יהודה סקר: הבאתי את אלי הכהן, אני לא יודע אם מישהו מכיר אותו.

יהודה סקר: אלי הכהן הוא כתב קול ישראל לנושא אינטרנט, והוא מרצה באוניברסיטת תל אביב.

יהודה סקר: למשטרה אין כוח אדם לפקח על הדברים האלה.

מיכאל מלכיאור: טיפלנו בעבר, ואני יודע את זה.

יהודה סקר: אני לא ראיתי כל השנים חוברת אחת שלכם שמדריכה את ההורים, וגם לא קיבלתי שום פנייה, אני חבר הרבה שנים בועד ההורים בשני בתי הספר.

יהודה סקר: בנוסף לכך, אני מוכן לקחת על עצמי שיתוף פעולה שההורים יגיעו.

יהודה סקר: אשמח מאוד להפיץ אותם גם בערבים.

יהודה סקר: אדוני היושב ראש, אנחנו כן יזמנו, מכיוון שבירושלים יש מלח"י, כן נתנה הדרכה להורים, לכל ההורים, בעיקר אלי הכהן שנתן לנו הסברים, נתן לנו את כל הדברים מה כן ומה לא.

יהודה סקר: בחינוך הדתי, יש כן אפשרות, ישנה תכנת רימון, שזה מונע את כל הכניסות לדברים הזוועתיים.

רוני דיין: יש מערכת סינון.

שמואל הלפרט: מה הילדים אשמים.

שמואל הלפרט: נותנים להם יד חופשית לאינטרנט, לטלוויזיה, לדברים הגרועים ביותר, פורנוגרפיה, מה מצפים מהם, שיהיו צדיקים ולא ינסו לחקות את כל מה שהם רואים.

שמואל הלפרט: חכמינו אמרו, מה יעשה הבן שלא יחטא, שמושיבים אותו במקומות כאלה?

שמואל הלפרט: הדבר טעון טיפול שורש.

שמואל הלפרט: טיפול יסודי מאוד.

שמואל הלפרט: הזכיר כאן קודמי את תכנית רימון, היתה פעם צנזורה בסרטים, בתיאטרון.

שמואל הלפרט: כל יפי הנפש אבירי הדמוקרטיה לחמו נגד זה שיאפשרו לראות הכל, כל מה שרוצים.

שמואל הלפרט: היו עוד קצת מחסומים, המצב לא היה כל כך אידיאלי, אבל לפחות היה מזמן.

שמואל הלפרט: ביטלו צנזורה, מה יעשו הילדים?

שמואל הלפרט: מה שהגדולים עושים הם מחקים.

שמואל הלפרט: אם אנחנו רוצים לתקן משהו, חייבים להחזיר את הצנזורה שהילדים לא יוכלו לראות כל מה שעולה בדעתם, את כל הכיעור, את כל הפורנוגרפיה ואת כל האלימות וכדומה.

שמואל הלפרט: שמעתי ברדיו את מפקד משטרת חיפה, כל פעם שיש סרט חדש של אלימות, למחרת גוברת האלימות במוסדות החינוך בצורה בלתי רגילה כי הנוער רוצה לחקות את המבוגרים.

שמואל הלפרט: אם אנחנו רוצים באמת לתקן במקצת את המצב, לא יעזור שום דבר.

שמואל הלפרט: כל זמן שאנחנו לא נחזיר את הצנזורה שהיתה פעם – לא לפני הרבה זמן, עד לפני 10, 12 שנה, היתה צנזורה מסוימת, לא מחמירה.

שמואל הלפרט: אבל לפחות שלא יראו את הדברים הנוראים, ולא יאפשרו לנוער לראות בטלוויזיה בסרטים ובתיאטרון את הדברים הנוראים האלה.

שמואל הלפרט: כל זמן שלא יחזירו את הצנזורה, אין לנו מה לצפות מילדים שלא יעשו את כל הדברים נוראים ביותר.

שמואל הלפרט: אם רואים אז הם רוצים לחקות את זה, ומי שמחקה יותר טוב אז הוא חברה'מן גדול יותר.

שמואל הלפרט: יהודה דיבר על תכנת סינון רימון.

מיכאל מלכיאור: אנחנו יודעים שיש, הבעיה היא שחלק מהתכניות האלה, כמו שאמר חבר הכנסת ברכה, הן תוכנות מאוד יקרות ואין הרבה מודעות לזה בין ההורים, וגם חבל שצריך לשלם הרבה כסף בשביל למנוע מהזבל הזה להיכנס לכל בית.

אלחנן גלזר: צריך לפצח ולעקוף את הנושא.

מוחמד ברכה: צריך להשתכלל.

שמואל הלפרט: בגלל המצב הנורא שלצערנו הרב נקלענו אליו, אנחנו חייבים להתחיל הכל מחדש, ולבקש צנזורה מחמירה על הדברים האלה.

שמואל הלפרט: אנחנו לא רוצים להרוס לגמרי את הנוער.

עבאס זכור: זאת לא בעיית ידע, מודעות והסינון, הילדים מבינים במחשבים יותר טוב מההורים שלהם.

עבאס זכור: הם יודעים איך לעקוף את הסינון.

עבאס זכור: הבעיה היא בעיית תרבות, הזבל נמצא בכל מקום, במחשב, בבית, ברחוב, בבית הספר.

עבאס זכור: התרבות היא שאם לילד יש סכין, אז העניין הוא איך להשתמש בסכין, האם לטובה או לרעה.

עבאס זכור: היום בבתי הספר אין תרבות, היום מדברים בבתי הספר רק על שעות נוספות ללימודים ולא לתרבות, אין תרבות.

עבאס זכור: לא מספיק שעת תרבות פעם בשבוע, אלא תקופה מסוימת.

עבאס זכור: הכי גרוע זה האלימות והפשע.

עבאס זכור: בתחילת כל שיעור למשך חמש או עשר דקות כל מורה ידבר על תרבות איך להתנהג.

עבאס זכור: לפני יומיים הייתי בהלוויה בעכו, אף פעם לא שמעתי ולא חשבתי לראות או לשמוע ילדים צוחקים וזורקים אבנים.

עבאס זכור: אין תרבות, אני מדבר על זה שיש צורך להוסיף שעות לתרבות לא שעות לימודים.

עבאס זכור: ידע ולימוד לא מספיק לתלמיד.

עבאס זכור: זה התפקיד של ועדת החינוך במשרד החינוך וכל בית ספר.

מיכאל מלכיאור: דיברת על סכין, השאלה היא מה עושים עם הסכין.

מיכאל מלכיאור: בבית שלי ההורים שלי אסרו עלי, היה אסור לי ללכת עם סכין לבית הספר, גם סכין שהיה לצורך השיעור לנגרות.

מיכאל מלכיאור: אמרו, אם המורה לנגרות רוצה שאתה תשתמש בסכין, שהוא יקנה סכינים ויתן.

מיכאל מלכיאור: הייתי התלמיד היחיד, היתה מחלוקת גדולה בין הבית שלי לבין בית הספר, אבל הייתי התלמיד היחיד שלא הגיע עם סכין בשביל השיעור.

מיכאל מלכיאור: נכון שתלוי מה עושים עם הסכין, אבל גם זה בעצם שאתה נותן את הסכין בכלל, זה דבר בעייתי ועניין של האווירה שאתה משרה.

מיכאל מלכיאור: שלא נשלה את עצמנו, גם אם היה שיעור יומי בבית הספר על הנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: יש גורמים בחברה, מחוץ לבית הספר, ויש גורמים אחרים.

מיכאל מלכיאור: לכן מה שאנחנו מדברים פה, זה ודאי לשנות את התרבות, לשנות את האווירה, לשנות את הערכים.

מיכאל מלכיאור: הרי זה תת תרבות, הרס התרבות, כמו שאתה גם חושב.

מיכאל מלכיאור: וזה שילוב של גורמים שונים אז חלק מזה זה אכיפה, חלק מזה זה חוקים, גם אם ילדים יודעים לעקוף את הסינון, עדיין יותר טוב שיש סינון, זה גם חלק מהבעיה.

מיכאל מלכיאור: זה לא עניין של אם לא ישדרו את זה פה מהארץ, ישדרו את זה במדינה אחרת.

מיכאל מלכיאור: חוקית, היום אתה לא יכול להפעיל צנזורה.

מיכאל מלכיאור: גם הצנזורה שיש היום בתחומים מסוימים, מוצאים את הדרך לעקוף את זה כי זה הכי קל.

מיכאל מלכיאור: יש כל כך הרבה אתרים שהם לא כפופים לצנזורה הזאת, וזאת הבעיה היום.

מיכאל מלכיאור: אבל זה נותן לנו אתגר, רק אם אנחנו נדע לשלב כוחות, ואני שמח שלקח מנהל אגף על עצמו ליזום עבודה בינמשרדית נחושה ביותר, אנחנו נצטרך גם להגיד את שלנו.

מיכאל מלכיאור: אם למשטרה אין מספיק כוח אדם לעניין הזה, אנחנו צריכים לעבוד על זה.

מיכאל מלכיאור: היום הפשעים עוברים לפסים טכנולוגיים.

מיכאל מלכיאור: טיפלנו בזה גם בנושא ההימורים, ובנושאים אחרים.

מיכאל מלכיאור: המשטרה מגיעה לזה, אבל באיחור רב מאוד, אין לו את כח האדם.

מיכאל מלכיאור: אנחנו גם אחראים, כי אנחנו מקצים את הכסף שהמשטרה צריכה בשביל לאכוף את הנושא.

מיכאל מלכיאור: אני לא חושב שאנחנו נחדש פה הרבה מעבר לכך, זה רעל בתוך החברה שלנו, משחקי אינטרנט צריך לעקור אותם מכל וכל, בכל דרך חוקית שאפשרית ובכל דרך חינוכית שאפשרית, ובכל דרך ציבורית שאפשרית להוקיע את הדבר הזה מקרבנו.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מברכים על זה שמשרד החינוך לוקח על עצמו לעשות עבודה ולדווח לנו חזרה, ניתן לכם קצת זמן כדי להתארגן, להביא לנו תכנית מה אתם מתכוונים לעשות בשותפות, חוץ ממה שאתם כמשרד עושים כל הזמן, אבל בשותפות עם גורמים אחרים כדי לעקור את הנגע מבחינה הסברתית ומבחינת מודעות, וגם מבחינת אכיפת החוק והטיפול המשטרתי, ואם צריך להכניס גם את משרד התקשורת.

מיכאל מלכיאור: אם אנחנו צריכים להגביר בחקיקה דברים, אז תביאו לנו, נשמח ליזום כוועדה חינוך, אני חושב שזה באחריות שלנו, כמובן בשותפות עם כל הגורמים הרלבנטיים.

מיכאל מלכיאור: זאת צריכה להיות המסקנה של הישיבה הזאת, ובהסכמתם של חברי הכנסת.

מיכאל מלכיאור: הרב הלפרט יכול לספר לכם איך מטפלים בקהילה החרדית, אני לא יודע איך בתנועה האיסלאמית הנושא הזה, אם אתם מצליחים כמו בקהילה חרדית, זה גם הצלחה יחסית, אבל יש הצלחות, פשוט, זה מבוסס על ערכים מאוד בסיסיים בתוך החברה שלא רוצים להכניס דבר כזה לתוך הבית, אז הוא לא נכנס לתוך הבית.

שמואל הלפרט: גם בכיוון החרדי, אין הוקוס פוקוס, לא מכניסים אינטרנט, ולא טלוויזיה.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה לכולם.