ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 320, 2007-12-13 11:00

מיכאל מלכיאור: צהריים טובים.

מיכאל מלכיאור: האמת היא שאתמול עוד לא היה בטוח אם תסתיים שביתת המורים ולפחות אני שמח שהשביתה הסתיימה.

מיכאל מלכיאור: לא יודע לגבי התוצאות, זה עוד צריך ניתוח וצריך עיון גדול, אבל היה עלול להיות היום יום הכי שחור בשביל החינוך במדינת ישראל ולפחות זה נחסך מאיתנו.

מיכאל מלכיאור: הרבה דברים אני לא יודע אם נחסכו מאיתנו וצריך לבדוק את הדברים, אבל נקווה שזה יהיה לברכה ולא לקללה, אבל לפחות אני שמח שנבצר מאיתנו מה שהיה עלול לקרות ביום הזה.

מיכאל מלכיאור: זה לגבי המורים, וכמובן שאנחנו נטפל בזה בהמשך הדרך, אבל בסופו של דבר כל ההסכם שכנראה ייחתם בשעות הקרובות, זה הכול תלוי במשא ומתן על הרפורמה.

מיכאל מלכיאור: לדעתי המשא ומתן על הרפורמה היו יכולים לעשות מזמן, הם לא היו צריכים לעשות את זה עכשיו ובעצם זו התוצאה של הדבר, אבל אני חושב שמבחינת הציבור הישראלי, הבינו שאי אפשר להמשיך במצב הזה של החינוך בישראל ושיש קשר בין ההשקעה בחינוך לבין התוצאות בחינוך.

מיכאל מלכיאור: זה לא רק עניין של כסף, אבל יש קשר.

מיכאל מלכיאור: כשמקצצים ומקצצים בחינוך, כשגם מעמד המורה נשחק, מכל מיני סיבות, אז אנחנו רואים את התוצאות של הדבר הזה בתוצאות שקיבלנו במיצ"בים ובפיזות ובכל התוצאות שראינו.

מיכאל מלכיאור: אז יש שכר ועונש גם בתחום הזה ואני מקווה שעכשיו זה תחילה של מפנה לטובה.

מיכאל מלכיאור: ככה לפחות אנחנו נהיה מחויבים.

מיכאל מלכיאור: אבל יש שביתה אחרת, שהיא נמשכת, וכאילו לא מעניין כל כך את הציבור הרחב, אבל מבחינת המצב של החינוך בישראל, השביתה הזאת היא לא פחות חמורה וחשובה.

מיכאל מלכיאור: גם פה לדעתי היה אפשר לעשות משא ומתן במשך שנה וחצי ולא לחכות עד ערב פרוץ השביתה, וגם עכשיו אני מרגיש שיש מן שאננות במערכת, שימים שלמים הולכים בלי לשבת.

מיכאל מלכיאור: יושבים כמו שהיה ב-24 השעות האחרונות של השביתה של המורים.

מיכאל מלכיאור: ה-24 השעות הללו היו יכולות להיות לפני חודש, בלי כל ספק, ולהגיע לאותה תוצאה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שצריך לסיים את השביתה הזאת של ההשכלה הגבוהה ואני חושב שצריך להגיע להסכם.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שזה היה מאוד קרוב והיה איזה מתווה לגבי השכר העתידי, שאפשר היה להחיל את זה גם לגבי השחיקה של העבר.

מיכאל מלכיאור: היה, ואחר כך לא היה.

מיכאל מלכיאור: והיינו אופטימיים ולכן לא קבענו ישיבה, ורק אתמול, כשהבנו שזה לא הולך כנראה מיידית לפתרון, ושמענו גם את ראש ועד ראשי האוניברסיטאות, שיצא בצורה חד משמעית ואמר שהדבר מאוד בקרוב יביא לביטול שנת הלימודים, אז אמרתי, אנחנו, כוועדת חינוך של הכנסת, אנחנו לא יכולים לשבת פה ולא לפחות לשמוע איפה המצב.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא מנהלים משא ומתן, אני כל הזמן אמרתי את זה, זה לא תפקיד של הכנסת, יש ממשלה שהיא מוסמכת לנהל את המשא ומתן, אנחנו לא הגוף הביצועי, אבל אנחנו מפקחים על מה שקורה וכשאנחנו רואים ממש סכנה של הרס של ההשכלה הגבוהה אנחנו חייבים גם לשמוע וגם להגיד את דברנו.

מיכאל מלכיאור: אז אני מציע שעכשיו נשמע את משרד האוצר, את פרופ' גרוסמן וכמובן את המרצים, ונראה, אולי נוכל לסגור הסכם עכשיו.

מיכאל מלכיאור: היינו קרובים לפני כמה שבועות.

מיכאל מלכיאור: לא חייב להיות בשידור חי, אבל באמת תסבירו לנו דבר אחד למה אתם לא יושבים?

מיכאל מלכיאור: למה אתם לא יושבים עכשיו?

מיכאל מלכיאור: אני פשוט לא תופס את זה.

ניר רייס: קודם כל אני חושב שאין שאננות אצל אף אחד מהגורמים שעוסקים במשא ומתן, בטח לא בצד של משרד האוצר והאוניברסיטאות.

ניר רייס: אני חושב שהתקיימו דיונים אינטנסיביים, לשמחתנו בהשתתפות נשיאי האוניברסיטאות בתקופה האחרונה, מלבד היומיים-שלושה האחרונים שבהם---

מיכאל מלכיאור: אנחנו אתמול מצאנו שכמעט כולם בחוץ לארץ.

ניר רייס: אני לא עוסק בסדרי הזמנים, מלבד היומיים-שלושה האחרונים, כשלפחות הממונה על השכר היה בדיונים אינטנסיביים לסיים את שביתת המורים, אז בשבוע שעבר, במקביל, היו דיונים אינטנסיביים בהשתתפות כל הגורמים, בשני הנושאים.

ניר רייס: כך שאני לא חושב שיש שאננות.

זאב אלקין: אתה יכול אולי בבקשה לפרט בשבועיים האחרונים כמה שעות משא ומתן היו סך הכול?

ניר רייס: אין לי את הנתון הזה, אבל היו ימים ארוכים שנתקיימו---

מיכאל מלכיאור: הבעיה זה לא השבועיים האחרונה, הבעיה זה החודשיים האחרונים.

מיכאל מלכיאור: כי היו שבועות שלא היה---

זאב אלקין: זה כולנו יודעים, אבל אני לוקח כנקודת הזמן נדמה לי לפני שבועיים---

מיכאל מלכיאור: לא, מה שאני הבנתי בתחילת השבוע---

ניר רייס: זה כל יום שמונה שעות.

מיכאל מלכיאור: אני הבנתי בתחילת השבוע שזה הולך לקראת הסכם.

מיכאל מלכיאור: דיברתי עם כמה וכמה מבכירי האוניברסיטאות, דיברתי עם פרופ' גרוסמן, הוא אמר לי, 'ביום הראשון אנחנו, ככל הנראה.

מיכאל מלכיאור: ..' הוא לא הבטיח לי ולא בסמכותו להבטיח לי.

מיכאל מלכיאור: הוא אמר, 'ככל הנראה תוך יום-יומיים אנחנו סוגרים את ההסכם'.

מיכאל מלכיאור: מאז, אני מבין אז שהיה פיצוץ, אנחנו נברר אחר כך מה היה הפיצוץ, אבל היה איזה פיצוץ ומאז, כמה אתם יושבים?

מיכאל מלכיאור: נגיד היום, מה מתוכנן להיום?

ניר רייס: היום צמרת העוסקים במשא ומתן נמצאים עדיין לילה שלם עם המורים.

ניר רייס: עדיין ברגעים אלה---

מיכאל מלכיאור: היום לא יושבים.

שלמה גרוסמן: זאת לא הסיבה שלא יושבים.

שלמה גרוסמן: צריך להגיד את האמת.

שלמה גרוסמן: לא יושבים כי היה פיצוץ.

שלמה גרוסמן: היה פיצוץ כי האוצר נסוג בו מהמתווה שעליו---

מיכאל מלכיאור: אבל זה אנחנו נשמע.

ניר רייס: אני מציע שלא נתפרץ זה לדבריו של זה, כי זה אני בטוח שזה---

מיכאל מלכיאור: היום אתם לא תשבו, מחר אתם תשבו?

ניר רייס: אם זה יתאפשר, אני מניח שניתן יהיה לקבוע את זה.

מיכאל מלכיאור: אתמול ושלשום?

מיכאל מלכיאור: יום שני?

מיכאל מלכיאור: מתי?

ניר רייס: אנחנו מוכנים לשבת בכל רגע נתון, יחד עם הסגל, ותמיד היינו מוכנים וגם כשלא ישבנו עם הסגל, ישבנו שעות עם נשיאי האוניברסיטאות, בשביל לנסות למצוא יחד איתם פתרונות, כך שאני לא חושב שיש לנו איזה שהיא בעיה למצוא זמן לדבר הזה, ולא תהיה.

ניר רייס: אני חושב שגם אז הדיון שהתקיים בוועדה לאחרונה, לפחות הדיון שלפניו, גם ראינו נתונים שהתקבלו מהאוניברסיטאות, מכולם, לגבי שנת 2001, ומחלק מהאוניברסיטאות לגבי שנת 97', וברור שלפחות לגבי טענת הסגל על שחיקה, הדבר אינו כצעקתה.

ניר רייס: הנתונים הם, אם בכלל ותלוי בתקופה, מדובר על אחוזים בודדים וככל שהדברים מסתובבים והנתונים מוצגים במשא ומתן ויש דיונים בנתונים, ברור שלא מדובר באיזה שהיא טענה של שחיקה, אלא דרישה למשא ומתן לאחוזים מאוד גבוהים שהסגל לא זז מדרישתו שלאחר השביתה ולו בפרומיל אחוז.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשאול אותך משהו.

מיכאל מלכיאור: אני הבנתי שיש פחות או יותר סיכום לגבי העתיד.

מיכאל מלכיאור: איך קובעים את הדברים?

מיכאל מלכיאור: למה אי אפשר לקחת פשוט את הסיכום שהיה לגבי העתיד ולהחיל אותו לגבי העבר ואז לראות מה השחיקה.

ניר רייס: יש את תקופת ההסכם הנוכחית ואנחנו אמרנו שבתקופת ההסכם הנוכחית אנחנו צריכים גם להסתכל על מה שקורה בכלל במערכת השכר במשק.

ניר רייס: אני חושב שלגבי תקופת ההסכם הנוכחי, שלגבי כלל המשק היא מסתיימת בשנת 2009 או 2008, אנחנו הלכנו לקצה האפשרי מבחינתנו, מבלי לפגוע בכלל מערכת השכר במשק ואנחנו מאוד מעריכים את הסגל האקדמי, אבל זו עדיין קבוצה קטנה שאנחנו לא יכולים לסכן הסכמים, לא עם מאות אלפי הסקטור הציבורי, ודרך אגב לא עם המורים שנסתיים הסכם שכל הגורמים אומרים שיש הסכם, אבל הוא עדיין לא הסכם שפורץ את מערכת השכר במשק.

ניר רייס: הדרישות של הסגל הן כן כאלה, שיסכנו את מערכת השכר, ואנחנו חשופים לכולם וגם ההסתדרות יודעים בדיוק מה קורה במשא ומתן הזה.

ניר רייס: לכן לגבי העבר אני חושב שהצענו הצעות שהן התקדמות, שהן הולכות לקצה, שאנחנו יכולים להציע.

מיכאל מלכיאור: מה הצעתם?

ניר רייס: אני לא רוצה להיכנס כרגע לאחוזים פה בדיון, אבל אין לי בעיה לעדכן את הוועדה אחר כך.

ניר רייס: הצענו את תוספת השכר שניתנה להסתדרות ועוד תוספת נוספת בגין היישום של רפורמת ועדת שוחט ושינויים בפנסיה התקציבית.

מיכאל מלכיאור: תוספת שכר זה 4.5%.

ניר רייס: זה 4.7%.

זבולון אורלב: רפורמת שוחט הציעה תוספות שכר למרצים בגלל יישום הרפורמה?

ניר רייס: רפורמת שוחט כוללת מרכיבים כאלה ואחרים בשכר.

ניר רייס: הממשלה התחייבה---

מיכאל מלכיאור: דיברנו על השחיקה, לא על מה שמקבלים כל המשק.

מיכאל מלכיאור: השחיקה מ-97' עד היום, שהיתה הסכמה לתת פיצוי על השחיקה.

מיכאל מלכיאור: היה ויכוח מה זה בדיוק אומר, אבל היתה הסכמה לתת פיצוי על השחיקה.

מיכאל מלכיאור: מה אתם הצעתם כפיצוי על השחיקה?

ניר רייס: אנחנו רואים את ההצעות שהצענו כהצעות כוללות שמתייחסות הן לנושא ההתפתחויות בשכר של הסגל, מבחינתנו עד 2001 יש לנו הסכם, אבל הסגל מדבר כל הזמן על שנת 97'---

מיכאל מלכיאור: לא הסגל מדבר, האוצר הכריז בפנינו ושר האוצר אמר את זה פה בצורה חד משמעית בישיבה האחרונה.

מיכאל מלכיאור: למה אתה אומר הסגל אומר?

מיכאל מלכיאור: הסגל לא אומר, על זה יש הסכמה.

מיכאל מלכיאור: בוא לא לסגת ממה שיש הסכמה.

ניר רייס: לצורך המשא ומתן הסתכלנו גם על נתונים משנת 97'.

מיכאל מלכיאור: מה שאתה בעצם אומר, זה לא איכפת לנו אם זה 2001 או 97', או 93', הכול יהיה אותו דבר, כי לא יקבלו כלום.

מיכאל מלכיאור: זה מה שבעצם אתה אומר.

ניר רייס: לא, זה לא מה שאני אומר.

ניר רייס: אני אומר שהנתונים---

מיכאל מלכיאור: אז למה אתה אומר 2001, והסגל אומר מ-97'.

ניר רייס: אני אומר שההסתכלות בין 2001 ל-97' לא משנה את הנתונים מהותית, ודאי ביחס---

מיכאל מלכיאור: למה זה לא משנה את הנתונים?

מיכאל מלכיאור: הרי בשביל האוצר זה היה מאוד חשוב לא להסכים ל-97', ואחרי שהסכימו ל-97', אם זה לא משנה, אז למה התעקשו לא ל... אם זה לא משנה שום דבר?

מיכאל מלכיאור: לפי מה שאני שומע ממך, זה באמת לא משנה.

ניר רייס: ביחס למדד, כמעט ואין שחיקה גם ביחס לשנת 97', וביחס לקבוצות אחרות, שהסגל בהתחלה דיבר עליהן, כמו המינהל הציבורי או השירות הציבורי, השחיקה היא מאוד מאוד נמוכה, נמוכה משמעותית מאשר לטענות הסגל.

ניר רייס: זה תלוי באוניברסיטאות, בין 5% ל-10% ואני חושב ש---

זאב אלקין: יש לכם נתונים כבר מכל האוניברסיטאות?

זאב אלקין: כי בזמנו נטען כאן בדיון הקודם, לפני כמה שבוע, או עשרה ימים, שרק 2 אוניברסיטאות העבירו לכם נתונים.

ניר רייס: לגבי שנת 2001, יש לנו נתונים מכל האוניברסיטאות.

ניר רייס: לגבי 97', יש לנו נתונים מ-4 אוניברסיטאות.

ניר רייס: זאב אלקין מה חסר עדיין?

ניר רייס: לא זוכר את השמות, אבל עוד 3 אוניברסיטאות חסרות.

מיכאל מלכיאור: אבל אני מבין שהנתונים לא כל כך משנים.

ניר רייס: לא, אני חושב שהנתונים הם בהחלט משנים, כי הם מראים שהתמונה היא שונה מהותית מאשר נטען במשא ומתן והם משמעותית קרובים יותר למה שהאוצר אמר לכל אורך הדרך, מאשר למה שאמר הסגל.

ניר רייס: אם כבר, ניתן לטעון שזה שהנתונים יצאו נמוכים משמעותית, לא שינה את עמדת הסגל, כי התביעה נשארה על 35%, גם אם הנתונים המקצועיים מראים שהשחיקה היא נמוכה משמעותית.

מיכאל מלכיאור: הבנתי.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נחזור אליך.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שנשמע את פרופ' גרוסמן.

מיכאל מלכיאור: אתה, לצורך הדבר, מייצג גם את ועד ראשי האוניברסיטאות ואת כולם.

שלמה גרוסמן: האמת היא שלא.

מיכאל מלכיאור: אבל לצורך הדבר, אתה מכיר את ה---

שלמה גרוסמן: ועד ראשי האוניברסיטאות לא הגיעו?

מיכאל מלכיאור: הם לא הגיעו.

מיכאל מלכיאור: האמת, אנחנו הזמנו רק אתמול אחר הצהריים, צריך להגיד גם את זה, אבל הבעיה שהם נמצאים רובם בחוץ לארץ.

זאב אלקין: אדוני היושב ראש, אני, ברשותך, הייתי מבקש מפרופ' גרוסמן, כשהוא מדבר, לנסות לספק את סקרנותנו, כבר שתי ישיבות ברצף שהיא לא נענית, מה הן תכניות המגרה של ות"ת למקרה שהשביתה נמשכת.

זאב אלקין: אנחנו ביקשנו את זה לפני שלושה שבועות ולא קיבלנו, ביקשנו את זה לפני עשרה ימים ולא קיבלנו.

זבולון אורלב: הוא לא יכול להשיב.

מיכאל מלכיאור: הוא כן יכול להשיב, אני רק רוצה להגיד---

זבולון אורלב: ות"ת זה כסף, זה לא אקדמיה.

מיכאל מלכיאור: לא, אתה לא היית בסוף הישיבה הקודמת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו קיבלנו הבטחה מפרופ' גרוסמן עד יום ראשון שהיה, שהוא יספק לנו את כל הנתונים שביקש כבר חבר הכנסת זאב אלקין, מה שהוא בצדק ביקש.

מיכאל מלכיאור: ביום ראשון התקשר אליי פרופ' גרוסמן, אדם שבדרך כלל עומד בדיבורו, ואמר לי שני דברים; אל"ף, לא הצליחו לגמור לקבל את כל הנתונים, ובי"ת, זה היה נראה ביום ראשון מאוד חיובי אז באווירה הזאת של יום ראשון סיכמנו בינינו, בהסכמה, והבטיח שלא תהיה שאננות ועוד יעבדו במשך השבוע, שעד יום ראשון בבוקר, יום ראשון הקרוב, יהיו כל הנתונים בידינו.

מיכאל מלכיאור: אז נדאג שזה יגיע לחברי הוועדה, אבל הוא לא יוכל---

זאב אלקין: אם ביום ראשון בבוקר צריך להיות בידינו, אז אני מניח שכל הדברים כבר---

מיכאל מלכיאור: בסדר, אז הוא יתייחס לזה.

מיכאל מלכיאור: בבקשה, פרופ' גרוסמן.

שלמה גרוסמן: אני רוצה שוב רק להסביר מה זה ות"ת, כי יש לי רושם שיש כאן טיפה בלבול.

זאב אלקין: לא, זה ברור לחלוטין.

זאב אלקין: אין בלבול.

שלמה גרוסמן: רק שיהיה ברור שוועדת התכנון והתקצוב, ואני כיושב ראש הוועדה, דואג שהמשאבים שהאוצר מעביר אלינו לתקצוב מערכת ההשכלה הגבוהה, יוקצו למוסדות להשכלה הגבוהה בהתאם לקריטריונים שוויוניים ולשיקול דעתה של ות"ת, מפעם לפעם כשמתעוררות בעיות.

שלמה גרוסמן: את זה צריך להבין.

שלמה גרוסמן: אני לא מייצג כרגע את ועד ראשי האוניברסיטאות, אני לא יכול להציג את ועד ראשי האוניברסיטאות---

זאב אלקין: אבל השאלה אם אתה ממשיך, למשל, להזרים את התקצוב, למרות שההוראה---

מיכאל מלכיאור: מה שכן, אתה מלווה את המשא ומתן, אז תיתן לנו את התמונה מאיפה שאתה מלווה.

זאב אלקין: אתה גם.

זאב אלקין: מי מייצג את המועצה להשכלה גבוהה?

זאב אלקין: כי אני חושב שבדיון הזה יוצא שדווקא פרופ' גרוסמן מייצג גם את המועצה להשכלה גבוהה, נכון?

שלמה גרוסמן: הפכתם אותי למייצג.

שלמה גרוסמן: אין דבר, אני חבר מל"ג, מייצג את מל"ג זה שרת החינוך, אבל זה לא חשוב.

זאב אלקין: אבל היא לא פה, אתה הדמות הבכירה ביותר.

שלמה גרוסמן: בסדר, אבל זה לא משנה, אני אתייחס לנושא מבחינה עניינית.

שלמה גרוסמן: אל"ף, ועדת התכנון והתקצוב עקבה אחר הדיונים מראשיתם וגב' דנה אהרן, הממונה על אגף השכר אצלנו, היתה בכל הדיונים.

שלמה גרוסמן: אני עצמי השתתפתי בחלק והמנהל הכללי שלנו, מר סתיו, ברוב המשא ומתן ואני חייב לציין שהתרשמתי מאוד לטובה מההתקדמות.

שלמה גרוסמן: היה דו שיח ענייני בין הסגל לבין האוצר, כאשר באמת הייתי אומר ששתי הנקודות המרכזיות היו מניעת השחיקה הטבעית, המנגנון העתידי למניעת שחיקה, והעבר.

שלמה גרוסמן: היתה התקדמות גדולה מאוד, הרב מלכיאור, באמת בכל מה שנוגע לקביעת מנגנון השחיקה העתידי.

שלמה גרוסמן: היה נראה לי שכאן הולכת ונוצרת הסכמה בין הסגל והאוצר.

שלמה גרוסמן: הפער באשר לעבר נותר בעינו, למרות שגם שם ראינו התקדמות מאחורי הקלעים.

שלמה גרוסמן: ואז, לצערנו, פתאום המשא ומתן נפסק, כאשר אני אישית ביקשתי---

מיכאל מלכיאור: אתה יכול להגיד מה היתה ההתקדמות, עניינית?

שלמה גרוסמן: אמרתי שהיתה התקדמות גדולה מאוד בנושא זה.

שלמה גרוסמן: לגבי העבר, יש פה עדיין מחלוקת, אבל תמיד כל מחלוקת אפשר בסוף להביא אותה לכלל סיום.

שלמה גרוסמן: אני הצעתי---

זבולון אורלב: המחלוקת באמת בין 3% ל-30%?

שלמה גרוסמן: לא.

שלמה גרוסמן: אני הצעתי ששר האוצר עצמו ישתתף ביום דיונים כזה.

שלמה גרוסמן: אין דרך אחרת לסכם משא ומתן כל כך רגיש, מבלי ששר האוצר יהיה נוכח.

שלמה גרוסמן: מדוע?

שלמה גרוסמן: כי כשהאוטוריטה נמצאת במקום, אז איך אומרים?

שלמה גרוסמן: הדברים נשמעים אחרת.

שלמה גרוסמן: אני יודע שגם הממונה על השכר תמך ברעיון הזה וגם הסגל הסכים, בסיכומו של דבר, שזו דרך נכונה.

מיכאל מלכיאור: בטח שהסגל מסכים.

מיכאל מלכיאור: הסגל רצה מלכתחילה.

מיכאל מלכיאור: הם כבר שנתיים מחכים למשא ומתן עם שר האוצר.

שלמה גרוסמן: אז אני אומר, זה התקדם בצורה כזאת שהיה כדאי ששר האוצר היה נוכח וניתן היה פחות או יותר להגיע להבנה ולסיכום.

שלמה גרוסמן: שאל חבר הכנסת זאב אלקין---

מיכאל מלכיאור: פרופ' גרוסמן, אתה לא נותן לנו שום דבר.

מיכאל מלכיאור: אתה מדבר מאוד באדיבות, כדרכך---

זבולון אורלב: הוא צודק, הסמכויות לא בידיו.

זבולון אורלב: מה אתה רוצה ממנו?

מיכאל מלכיאור: לספר ממבט שלו---

זבולון אורלב: הנערה פה, בוא נקרא לנערה ונשאל את פיה.

זבולון אורלב: האוצר פה, הסגל פה.

מיכאל מלכיאור: לא, אני אגיד לך מה ההבדל.

זבולון אורלב: שרת החינוך לא פה, היא נושאת באחריות.

זבולון אורלב: שר האוצר לא פה, ראש הממשלה לא פה.

זבולון אורלב: מה אתה רוצה ממנו?

זבולון אורלב: הוא אדם טוב.

מיכאל מלכיאור: אני אגיד לך, כי היה שינוי.

מיכאל מלכיאור: בישיבות הקודמות שלנו היה נראה לי שראשי האקדמיה, ועד ראשי האוניברסיטאות, המועצה להשכלה גבוהה, ועדת התכנון והתקצוב, היו רחוקים מעמדת הסגל.

מיכאל מלכיאור: ככה היה נראה, או לפחות היו ניטרליים לגבי זה.

מיכאל מלכיאור: קרה משהו.

מיכאל מלכיאור: אני אספר לך מה הרושם שלי, לפחות מהתבטאויות גם של פרופ' קווה, בתקשורת, וגם ממה שאני הבנתי מבפנים.

מיכאל מלכיאור: היה סיכום שאנחנו נשמע בדיוק מה היה הסיכום, עכשיו מהמרצים, שוועד ראשי האוניברסיטאות היו נוכחים והם בעצם אלו שבמידה רבה ניהלו את המשא ומתן, ואחר כך היתה נסיגה בעמדה של האוצר ולכן חשוב מאוד לשמוע שהפעם, זה לא פה המרצים מול האוצר, אלא זה המרצים פלוס ועד ראשי האוניברסיטאות, שהיו נוכחים במשא ומתן.

מיכאל מלכיאור: יש לזה חשיבות.

מיכאל מלכיאור: אז בוא נשמע---

ניר רייס: אני לא מקבל שהיתה נסיגה בעמדת האוצר, אבל אני אתייחס לכך.

מיכאל מלכיאור: אוקי, נתייחס.

זאב אלקין: אם אפשר, אדוני היושב ראש, פרופ' גרוסמן נדמה לי בדיוק עמד להתייחס לשאלתי גם לגבי המשך התזרים.

זאב אלקין: מעבר למשא ומתן שהוא חשוב, אני מנסה להבין מה קורה עם תזרים התקציבים לאוניברסיטאות, מצד המדינה, ומה היא היערכות החירום במועצה להשכלה גבוהה ולוועדה לתכנון ותקצוב.

זאב אלקין: אתם כרגע הכתובת היחידה להפנות אתה שאלה, ואתם גם בדרך לתת לנו תשובה, אז מה אתם יכולים להגיד בינתיים לגבי תסריטים שונים של ההתנהלות?

שלמה גרוסמן: ראשית, ניתנה הוראה לשלם רק 50% מהמשכורות של חברי הסגל הבכיר, מי ששובת.

שלמה גרוסמן: וההוראה הזאת יצאה מהממונה על השכר והיא הועברה כמובן לוועדת התכנון והתקצוב, היא הועברה לראש ועד ראשי האוניברסיטה ובהתאם לכך המוסדות נוהגים.

שלמה גרוסמן: עכשיו, חבר הכנסת אלקין, אתה שאלת שאלה מאוד מרכזית ונכונה.

שלמה גרוסמן: מה תהיינה ההשלכות וכאן ישנם מספר תרחישים.

שלמה גרוסמן: מוכרחים לצייר מספר תרחישים.

שלמה גרוסמן: בוא נגיד ככה, בוא נצא קודם מהתרחיש האופטימי שאני דיברתי עם חבר הכנסת, הרב מלכיאור, ביום ראשון, שאיכשהו נסיים את השביתה תוך ימים ספורים ונשלים את הלימודים במהלך החופשה בין הסמסטרים, אז יהיה פה איזה שהוא נזק קל, אבל זה החלק הפשוט והקל שאותו אפשר יהיה לעבור בשלום, בלי איזה שהוא משבר.

שלמה גרוסמן: התרחיש השני, שהסמסטר הראשון נדחה, כלומר הוא למעשה לא יבוטל, אבל הוא יתקיים במהלך בין הסמסטרים וחלקו במהלך הקיץ.

שלמה גרוסמן: זה מן שילוב אפשרי.

זאב אלקין: איך זה יעבוד?

זאב אלקין: איך יעבדו סמסטרים של הקורסים השני ש---

שלמה גרוסמן: לא, אתה יודע מה הכוונה שלי, שהכול נדחה.

זבולון אורלב: כמו שיש אדר שני, יהיה ניסן שני, אייר שני.

זאב אלקין: לא, הוא לא מדבר על זה, הוא מדבר על לפצל את הסמסטר.

זאב אלקין: אז הסמסטר לא יעבור לקיץ, הסמסטר הראשון יזוז והסמסטר השני יזוז.

שלמה גרוסמן: מאחר וצבי הוא כימאי ואני ביו-כימאי, שנינו יודעים שאי אפשר לדלג על פרקים במהלך הלימודים, שהם חיוניים למערכת.

שלמה גרוסמן: כוונתי היתה שתהיה תזוזה, ובמקרה כזה לימודי הקיץ שבדרך כלל נערכים במוסדות, יבוטלו.

שלמה גרוסמן: יהיה פה נזק במיליוני שקלים לאוניברסיטאות.

מיכאל מלכיאור: אבל לא במיליארדי שקלים.

שלמה גרוסמן: לא.

שלמה גרוסמן: מתי יהיה במיליארדי שקלים?

שלמה גרוסמן: אם השנה תבוטל.

שלמה גרוסמן: לפי הערכתנו, שימו לב, מדובר בנזק של למעלה משלושה מיליארד שקל למערכת.

זאב אלקין: זה הנתון שהיה חסר לנו כל הזמן.

שלמה גרוסמן: ואני אומר את זה בהערכה גסה.

מיכאל מלכיאור: זה נתון שכל הזמן היה, בין שלושה לארבעה מיליארד.

זאב אלקין: ומשרד האוצר מאשר את ההערכה הזו.

ניר רייס: אני לא בדקתי את הנתונים.

זאב אלקין: לא, אתם נתבקשתם בישיבה הקודמת, לא אתה באופן אישי, אבל בישיבה הקודמת כאן, אם תבדוק בפרוטוקול, אנחנו נזפנו בנציגי משרד האוצר שעדיין, כל כך הרבה זמן שהשביתה נמשכת אין להם הערכה מה ההשלכות לגבי המשק של ביטול אפשרי והם התחייבו, לקראת הישיבה הבאה, לספק לנו את הנתון.

זאב אלקין: היות ואתה מייצג כאן את אותו משרד, אז אני מצפה ממך להגיד, יש מישהו אפילו שאומר לך את הנתון, רק תגיד לי---

שלמה גרוסמן: הנתון יהיה 50 מיליון שקל.

שלמה גרוסמן: זה יהיה נתון.

זבולון אורלב: של האוצר?

מיכאל מלכיאור: ביטול שנה?

זאב אלקין: אני מצפה, כשמגיעה נציגות רשמית של משרד האוצר, שהיא תעמוד מאחורי מה שהיא מבטיחה.

זאב אלקין: אפשר לבדוק את זה בפרוטוקול.

זאב אלקין: היו"ר מיכאל מלכיאור: לא, אבל דיברו על נזק למשק, דובר על נזק של כמעט 4 מיליארד שקל.

שלמה גרוסמן: אנחנו מדברים על 3.25 בערך, אבל זה בערך כ-4 מיליארד וזה ברור למה, כי שכר הלימוד לא ישולם, כל תכניות הקיץ שמתקיימות---

מיכאל מלכיאור: 30,000 אנשים לא ייצאו למשק וכל הסטודנטים של שנה הבאה, לא יהיה להם מקום, כי הם יצטרכו בשנה הבאה.

זבולון אורלב: לא, זה הסתדר טוב, כי כיתות י"ב יאריכו להם גם בשנה, להשלים.

זבולון אורלב: הכול מסתדר.

זאב אלקין: לא, אבל עכשיו נפתח הפער.

זאב אלקין: מהיום נפתח פער.

זבולון אורלב: יש תכנית-על, מישהו חשב על הדברים.

זאב אלקין: זו רפורמה לאומית בחינוך.

מיכאל מלכיאור: חברי כנסת, שימו את הציניות בצד.

שלמה גרוסמן: זה נזק רציני וקשה מאוד לחשב אותו במדויק.

שלמה גרוסמן: כל אחד מבין, כי ישנם המון---

מיכאל מלכיאור: לא, אמרו גם למשל הסטודנטים לרפואה שהיו צריכים בסמסטר הראשון ללמוד ואחר כך בסמסטר שני לצאת לשטח, אז המקומות האלה לא יהיו.

צבי הכהן: חבר הכנסת אלקין, אתה שאלת לגבי הפגישות.

צבי הכהן: בשבוע שעבר היו שלוש פגישות, שתיים מהן היו בערך של שעתיים, השלישית, נדמה לי שהיתה ארוכה יותר.

צבי הכהן: ביום ראשון היתה פגישה של שש שעות, ביום שני פגישה של שעתיים וזה הכול.

צבי הכהן: ומאז נעלמו עקבותיהם.

צבי הכהן: ביום ראשון היתה התקדמות, זו היתה למעשה הישיבה הראשונה מאז הישיבה שישבנו עם מזכיר הממשלה, שהיתה ישיבה עניינית, שהיתה התקדמות.

צבי הכהן: המתווה לגבי העתיד פחות או יותר הקווים הכלליים שלו הותוו, יש עוד פרטים שצריכים לסגור.

מיכאל מלכיאור: מה הותווה?

צבי הכהן: אני לא רוצה להיכנס לזה, אני לא חושב שזה טוב.

צבי הכהן: הרעיון הכללי הוא שכמו שיש במשק קידום בדרגות, בנוסף לדרגות שלנו, יהיו גם דרגות רוחב שבהן אנשים יוכלו להתקדם וכתוצאה מזה תימנע השחיקה של השכר של הסגל.

צבי הכהן: יהיה גם עדכון לעומת המדד.

זבולון אורלב: יהיה עדכון לעומת המדד?

זבולון אורלב: לא הבנתי את המשפט.

צבי הכהן: הצמדה למדד.

זאב אלקין: אתם הסכמתם למדד לגבי העתיד?

צבי הכהן: לא, בנוסף יהיה גם קידום בדרגות, שייתן---

מיכאל מלכיאור: לא, קידום בדרגות, וזה ותק, וזה דברים נוספים שביחד---

זאב אלקין: זה פתרון יצירתי לבעיה שנקראת עופר עיני, אם אני מבין נכון.

זאב אלקין: נכון?

צבי הכהן: זה מה שקיים היום במשק, אנשים עולים בדרגות.

צבי הכהן: בגלל זה יש לנו שחיקה.

צבי הכהן: אז עכשיו אנחנו עשינו אותו דבר גם כן, כמו שיש במשק.

צבי הכהן: אז ככה יהיה גם אצלנו.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, בעתיד, שלא יבואו בעוד עשר שנים וידברו על שחיקה.

צבי הכהן: באשר לעבר, אנחנו חשבנו על מתווה דומה, פשוט צריך לחשב אותו לאחור.

מיכאל מלכיאור: רק אתם חשבתם, או גם מישהו אחר חשב?

צבי הכהן: היתה הסכמה במרבית האלמנטים עם ועד ראשי האוניברסיטאות.

צבי הכהן: אנחנו הבנו שגם ועד ראשי האוניברסיטאות עם האוצר הגיעו לאיזה שהן הסכמות, אני לא יודע בדיוק, כי לא ישבתי בחדר, אבל אחר כך יושב ראש ור"ה הוציא הודעה לעיתונות שיש התקדמות משמעותית ביותר, אולי אפילו התקדמות דרמטית, ואחר כך התפוצצו השיחות.

צבי הכהן: בהתחלה לא ידעתי למה, עד שביום שלישי, בתכנית פוליטיקה ישבתי עם המשנה לממונה על השכר וכשעלתה הבעיה של בריחת מוחות ואמרו שיש 3,000 חברי סגל אקדמי, ישראלים, בחוץ לארץ, ושאלו אותו מה דעתו על זה, אז הוא אמר 'יש עודף מוחות בישראל'.

צבי הכהן: אני חוזר על המלים האלה, יש עודף מוחות בישראל.

ניר רייס: פה כמובן אתה עושה משהו לא הוגן, כי המשנה לממונה על השכר, כשנתנו לו---

צבי הכהן: ניר, אתה אמרת קודם שאף אחד לא נכנס לדברים של השני, נכון?

צבי הכהן: אתה אמרת קודם שלא נכנסים לדברים של השני, אני מבקש ממך.

צבי הכהן: יש לי זכות דיבור עכשיו, אני מבקש ממך לא להיכנס לדבריי.

צבי הכהן: אתה תדבר כשתהיה לך תור לדבר.

מיכאל מלכיאור: פרופ' הכהן, אני מבקש לא להיכנס, גם אם הוא דיבר דברי שטות, בתכנית פוליטיקה, הוא לא יהיה הראשון.

צבי הכהן: לא, הוא חזר על זה.

זאב אלקין: פרופ' הכהן, אנחנו פה לא עוסקים בפרשנות לתכנית פופוליטיקה.

צבי הכהן: חבר הכנסת אלקין, הוא חזר על זה והוא אמר, מדינת ישראל לא יכולה להחזיק כל כך הרבה מוחות.

צבי הכהן: עכשיו אנחנו מבינים, המדיניות של האוצר היא לעשות דיאטה למוחות בישראל, להוריד ממספר המוחות ואנחנו רואים כבר שהמדיניות הזאת מצליחה, שחקו את האוניברסיטאות.

צבי הכהן: 800 חברי סגל קוצצו מהסגל של האוניברסיטאות.

צבי הכהן: זה אוניברסיטה שלמה שהלכה לאיבוד.

צבי הכהן: ה-800 האלה נמצאים ברובם עכשיו בחוץ לארץ.

צבי הכהן: אם מדיניות האוצר תמשיך ככה, ככה זה יהיה.

מיכאל מלכיאור: פרופ' הכהן, אנחנו למעשה הגוף היחידי שטיפל פה גם במסקנות ועדת שוחט, שמשום מה הממשלה לא דנה בזה.

מיכאל מלכיאור: היה כל כך דחוף לגמור את זה, לגמור את זה, ולחצו וזה, וגמרו את זה, ועכשיו זה שוכב 8 חודשים.

מיכאל מלכיאור: מילא, אבל דנו בזה, אנחנו מודעים מאוד לנושא של בריחת המוחות, אנחנו דנים בזה שוב ושוב ושוב.

מיכאל מלכיאור: זה לא הנושא כרגע.

מיכאל מלכיאור: זה קשור, ודאי זה קשור למעמד הסגל הזוטר והסגל הבכיר, אבל אני מאוד מאוד רוצה לדעת מה קרה ביום ראשון וביום שני.

מיכאל מלכיאור: תסביר לנו איך שאתם מבינים את זה.

אשר כהן: אם תרשו לי, אני אצטרף לדבריו של פרופ' הכהן, אני אהיה מאוד ברור, כי דובר אכן על מנגנון עתידי, שהיתה עליו פחות או יותר הסכמה, ואז דובר, לאור המנגנון העתידי, גם על שחיקת העבר, ואז ראשי ועד ראשי האוניברסיטאות הציעו הצעה למתווה ספציפי, שאמנם לא זהה להצעה שלנו, אבל אנחנו היינו מוכנים להיכנס אליו, שכלל גם מספרים של שחיקה על העבר ודיון על מספרים נוספים.

אשר כהן: אנחנו הסכמנו לזה, ראשי ור"ה הסכימו לזה, האוצר, אני מדגיש, לא אמר כן ולא אמר לא ונראה היה כמסכים לזה, הם רק רצו לדון בדברים נוספים, ולפתע פתאום הודיעו לנו ראשי ועד ראשי האוניברסיטאות שהאוצר חזר בו ואני רוצה להגיד שהם לא רק הודיעו לנו שהוא חזר בו, הם הודיעו את זה גם לאומה, כי הם יצאו בהודעה רשמית שבה נאמר שהאוצר חזר בו מהמתווה ומההצעות הקונסטרוקטיביות שהועלו.

אשר כהן: לא אנחנו, האוצר.

אשר כהן: היום יש מצב שבו ראשי ועד ראשי האוניברסיטאות, כפי שאמר חבר הכנסת מלכיאור, בעצם מהעמדה הניטרלית שלהם הבינו מה המצב והם נמצאים כרגע במצב שהם חושבים שהאוצר איננו מסכים ללכת בכיוון של ההצעות הקונסטרוקטיביות שהועלו.

אשר כהן: זה המצב.

זאב אלקין: אז אתה רוצה להגיד לנו שברוב ייאושם הם נסעו לחוץ לארץ?

אשר כהן: כתוצאה מזה השיחות פוצצו.

אשר כהן: אין טעם לעשות שיחות כאשר מגיעים למתווה ופתאום הצד השני, שמסכים למתווה, חוזר בו.

אשר כהן: והצד השני הזה הוא משרד האוצר.

זאב אלקין: יש לי רק אולי עוד שאלה אחת למרצים.

זאב אלקין: אנחנו שמענו כאן תסריט אפשרי, שדיבר עליו פרופ' גרוסמן, של תזוזת הסמסטר, כולל כניסה עמוקה לחודשי הקיץ.

זאב אלקין: זה תלוי גם בעוד גורם אחד שקוראים לו המרצים.

זאב אלקין: המרצים מודעים לכך ויהיו מוכנים לכך במידה וזה יידרש?

צבי הכהן: שאלת קודם לגבי הנזק שייגרם מביטול שנה.

צבי הכהן: 30,000 בוגרים שלא יגיעו למשק, בהערכה שמרנית ביותר כל אחד עולה 10,000 שקל למעסיק שלו, אתה מדבר על 3.6 מיליארד שקל לשנה.

צבי הכהן: והנזק החמור ביותר שהסטודנטים שיצטרכו לחזור על שנה א' יתפסו את המקומות של הסטודנטים העתידיים שיצטרכו לבחור בין חקלאות, בניין וירידה מהארץ.

צבי הכהן: אתה יכול לבחור מהשלוש איזה מהם יבחרו.

צבי הכהן: לגבי השאלה הנוכחית.

צבי הכהן: אם השביתה תסתיים בהסכם בימים הקרובים, אנחנו נעשה כל מאמץ, אנחנו נלמד ביום, בליל, בערפל, כל אפשרות שרק אפשר, אנחנו נסגור את הפערים כמיטב יכולתנו.

צבי הכהן: כמובן אין ספק שיהיה נזק לסטודנטים, כי במקום שתי בחינות בשבוע, יכול להיות שיהיו במצב של שתי בחינות ביום.

צבי הכהן: יכול להיות שמועד א' יהיה עכשיו ומועד ב' אלוהים יודע מתי.

צבי הכהן: הנזקים יהיו איומים ונוראים.

צבי הכהן: לגבי מה שפה הועלה, חצי סמסטר פה וחצי סמסטר שם, זה בלתי סביר.

זאב אלקין: לא, לא על זה הם מדברים.

זאב אלקין: אחרי שאלת בירור, הבנתי שמדברים על תזוזה של כל שנה, אבל שהמשמעות שלה כניסה עמוקה מאוד לקיץ, השאלה אם המרצים---

צבי הכהן: כניסה מסוימת לקיץ היא אפשרית, היא תיתכן, אבל מעבר לזה יש בעיות כאלה ואחרות של כל מיני התחייבויות קודמות של כל מיני אנשים שפשוט כניסה עמוקה לקיץ לא תהיה אפשרית.

זאב אלקין: אבל לארגוני הסגל יש הערכה איפה הגבול של התזוזה של השנה?

צבי הכהן: עניין של ימים ספורים.

זאב אלקין: זה אנחנו שומעים כבר חודש.

מיכאל מלכיאור: שמענו פה לפני שלושה שבועות, עשרה ימים, בטכניון אמרו עשרה ימים ושלושה שבועות אמרו כל השאר.

צבי הכהן: בסופו של דבר מי שיקבע את זה, זה לוח השנה.

צבי הכהן: לוח השנה יקבל החלטה ולוח השנה הוא לא מגומי ובסופו של דבר, ייתכן עוד שבוע, ייתכן עוד עשרה ימים, לא יותר מזה.

צבי הכהן: זה סדר הגודל.

צבי הכהן: אנחנו מדברים על ימים ספורים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו עוד באווירה של חנוכה, שמה שיש ליום אחד, אפשר להאריך לשמונה ימים.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשאול אותך שאלה נוספת, יש מקצועות כמו רפואה, משפטים.

מיכאל מלכיאור: ברפואה, משפטים יוצאים לסטאז' בחצי השני, מה קורה שם?

צבי הכהן: אני יודע.

צבי הכהן: הבן שלי הוא סטודנט למשפטים שנה רביעית---

מיכאל מלכיאור: כן, אמרת את זה היום ברדיו גם, אבל תספר מה קורה.

צבי הכהן: יצטרכו לדחות.

צבי הכהן: אין בררה.

צבי הכהן: יצטרכו לדחות את זה.

מיכאל מלכיאור: זה דברים שנקבעים עם משרדים.

צבי הכהן: כן, אבל אני מניח שמשרדי עורכי הדין הגדולים והטובים לא יוותרו על סטודנטים מצוינים וייקחו מישהו פחות טוב, רק בגלל שהוא פנוי חודש קודם.

צבי הכהן: זו הבעיה היותר קטנה מכל הבעיות.

מיכאל מלכיאור: לא מדובר על חודש.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מדברים על סמסטר אחד.

מיכאל מלכיאור: אז אתה חושב שזה לא נורא.

צבי הכהן: אני חושב שזה סובל דיחוי.

צבי הכהן: חלק גדול מהלימודים שלהם גם התקיימו, בגלל מורים מן החוץ, לכן אפשר לעשות את הלימודים האלה בצורה מרוכזת.

צבי הכהן: את מה שחסר לשנה הרביעית, להשלים.

מיכאל מלכיאור: בעיקר מה שאני הבנתי ממי שנכנס פה, גם מנציגי הסטודנטים, מי שבעצם קורעים אותם בעקבות מה שקורה עכשיו זה הסטודנטים.

מיכאל מלכיאור: ברור שהם ישלמו את המחיר לכל מה שקורה עכשיו.

מיכאל מלכיאור: אני רק רוצה לשאול את פרופ' גרוסמן, לפני שנה היתה שביתת הסטודנטים ואז האריכו את שנת הלימודים.

מיכאל מלכיאור: אתה יכול להגיד משהו על מה היה מידת הנזק.

מיכאל מלכיאור: מבחינה כלכלית, היה לזה נזק?

מיכאל מלכיאור: מה היתה מידת הנזק?

מיכאל מלכיאור: ואתה יכול להעריך את זה?

שלמה גרוסמן: טוב, קשה לתת מספר כאן, אבל השביתה נמשכה מספר שבועות, 41 יום, וזה ניתן לצמצם.

שלמה גרוסמן: אתה יודע, הרב מלכיאור, ישנם נושאים שניתן לדחוס אותם, ואפשר על ידי למידה מרחוק---

מיכאל מלכיאור: כן, באווירת חנוכה.

שלמה גרוסמן: אז יש נס חנוכה, אבל השביתה עכשיו נראית.

שלמה גרוסמן: ..

שלמה גרוסמן: אני הייתי מאוד אופטימי בראשית השבוע, כפי שאמרתי לך, אבל אם באמת היא תימשך, הנזק הוא עצום.

שלמה גרוסמן: כלומר הוא קשה ביותר למערכת ההשכלה הגבוהה.

שלמה גרוסמן: הוא יפגע באמת בשנת הלימודים כולה ולא די בכך שמערכת ההשכלה הגבוהה נפגעה בגלל הקיצוצים וכל מה שקשור בכך.

שלמה גרוסמן: ברור שהנזק הוא אדיר ולכן אני חוזר ואומר, הדרך היחידה, לפי דעתי, לסיים את השביתה הזאת, מאחר וחלה התקדמות, והיו די הרבה נקודות של הבנה, אני חושב שאוטוריטה, כמו שר האוצר, שתהיה נוכחת פיזית בדיונים, עשויה להביא לסיום השביתה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשאול אותך, מר ניר רייס, תסביר לנו, אני פשוט יושב פה המום.

מיכאל מלכיאור: בישיבה אחרי ישיבה אחרי ישיבה.

מיכאל מלכיאור: אני פשוט לא מבין אתכם.

מיכאל מלכיאור: דובר פה על הרס ההשכלה הגבוהה, על הרס המשק, על דברים כל כך חיוניים לכולנו, דברים שבוודאי איכפת לאנשי משרד האוצר, ויש לי איזה תחושה פה של שאננות מוחלטת.

מיכאל מלכיאור: אם אני הייתי היום במקומך, ואני אומר כנציג פה של השר שלך, הייתי יושב כמו שישבתי אתמול עם המורים, מה שגם היה צריך להיעשות לפני הרבה זמן, אבל הייתי יושב יום ולילה ויום ולילה.

מיכאל מלכיאור: אתם שומעים פה על דבר שעלול, נגיד בתוך שלושה ימים, או תוך שבוע, או תוך שבועיים, או תוך שלושה שבועות, יש פה גמישות בזמנים, אבל יש פה דבר שהוא יכול ממש להיות בעלות של בין 3 ל-4 מיליארד שקלים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו יושבים פה בדיוני תקציב ומתווכחים לפעמים על חצי מיליון פה ועל 30,000 שם.

מיכאל מלכיאור: פה מדובר על 4 מיליארד שקל שיעלה למשק, חוץ מכל ההוצאות הישירות וכל הנזק וכל אי האמון של המערכת ותוצאות הרוחב שאי אפשר למדוד אותן בכלל, ואתם לא יושבים.

מיכאל מלכיאור: ריבונו של עולם.

מיכאל מלכיאור: ותסביר לנו גם, איך אתם רואים את הנסיגה.

מיכאל מלכיאור: הרי ראש ועד ראשי האוניברסיטאות הוא בטח לא אדם שחשוד בנטייה לכיוון כזה או אחר, ראש ור"ה אומר שהיו סיכומים מאוד מאוד ברורים, גם אם לא סגרו את הפרטים, ועכשיו אנחנו שומעים גם ממך, אנחנו נמצאים, לדעתי, לפי העמדה שאתה הצגת פה, אני לא יודע אם זה לצורך משא ומתן או לצורך הצגה בכנסת, אבל לדעתי, לפי מה שהצגת פה, אנחנו נמצאים במקום יותר גרוע ממה שהיינו בתחילת השביתה.

מיכאל מלכיאור: פשוט תסביר לנו את זה.

זבולון אורלב: לפני שהוא יענה.

זבולון אורלב: אני אומר גלוי, בלי לפגוע בך, מבחינה אישית, אני ודאי מעריך אותך.

זבולון אורלב: הוויכוח שלי זה לא איתו, הוויכוח שלי, המשבר הוא ברמה כזאת שלא הממונה על השכר או מי שממונה על השכר מצא לנכון לשלוח אותו, זה לא בידיו הפתרון.

זבולון אורלב: אנחנו פונים לכתובת מאוד מאוד לא נכונה.

זבולון אורלב: הכתובת היום זה שר האוצר, שרת החינוך וראש הממשלה.

זבולון אורלב: עובדה היא שגם משבר החינוך, בסופו של דבר, מה שהיו צריכים לשבת לפני חודשיים 24 שעות, ישבו רק עכשיו 24 שעות.

זבולון אורלב: הרי ברור לנו---

זאב אלקין: העובדה היא שישבו תחת צווים ולכן הגיעו לסיכום.

זבולון אורלב: אני גם מסכים איתך ואני מסכים שזה אסון גדול לשבת תחת צווים.

זבולון אורלב: אני חושב שלשביתה הזאת ולדרך פתרונה על ידי הממשלה יהיו עוד השלכות חמורות מאוד על מערכת החינוך.

זבולון אורלב: אני לא רוצה להיכנס לזה, ודאי היושב ראש עוד יקיים ישיבה ודיון על הנושא הזה ונוכל להתבטא.

זבולון אורלב: לכן אני אומר לך, אדוני היושב ראש, לי זה לא רלוונטי מה שהוא ישיב.

זבולון אורלב: זה רלוונטי מאוד עמדתו של שר האוצר, שרת החינוך.

זבולון אורלב: הוועדה, לדעתי, עד היום נמנעה, אבל אני חושב שאין בררה, צריך להביא לפה את האנשים הנוגעים בדבר, ללחוץ אותם ככל האפשר, לומר להם שהם לא יקבלו גיבוי מן הוועדה הזאת.

זבולון אורלב: זה בלתי אפשרי הדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת אורלב, אני רוצה רק לענות לסדר היום.

מיכאל מלכיאור: עובדתית, עכשיו לא יכולתי לצפות משרת החינוך ושר האוצר להיות פה, כי הם עדיין יושבים, עוד לא חתמו על ההסכם הזה עם הרפורמה.

מיכאל מלכיאור: בישיבה האחרונה שהיתה לנו בנדון כן היו פה גם שר האוצר וגם שרת החינוך, אחת לפני האחרונה.

מיכאל מלכיאור: בכל זאת, על אף הנתונים הירודים, אני מסכים איתך, ראיתי שאנחנו לא יכולים לשבת ולראות שהדבר הזה קורה, לכן מה שאני מבקש פה, ואני מקווה שנגיע להסכמה, לפחות בין חברי הכנסת בנושא, אנחנו נשמע מה אומר נציג האוצר ואחר כך אנחנו נקבל את ההחלטות הרלוונטיות ונעביר אותן לשר האוצר ושרת החינוך וראש הממשלה, נקבל את ההחלטות שלנו בעניין, ואני לגמרי מסכים איתך, אני פשוט לא מבין.

מיכאל מלכיאור: אני מבטא את התסכול שלי.

זבולון אורלב: תשמע, כולנו עסוקים.

זבולון אורלב: אני ביטלתי ישיבות, ביטלתי נושאים טיפוליים.

זבולון אורלב: זה כל כך חבל לי על הזמן, אני אומר את זה בצורה גלויה, ואני לא רוצה להעליב אותו ולצאת, אני לא אצא בגלל שזה הוא, אבל זה לא רלוונטי כל הדיון.

זבולון אורלב: לא נעים לומר את זה.

זבולון אורלב: מפה לא תצא תשועה.

זבולון אורלב: צריך לקבל החלטות ברורות ואמיצות, ואני מאמין שלוועדת החינוך וליושב ראש העומד בראשה, שעושה באמת עבודה חשובה מאוד, ואתה יודע שאני משבח אותך, גם פה יש לנו מקום, כר פעולה מאוד נרחב, להביא את מקבלי ההחלטות.

זבולון אורלב: פה צריכים להביא את מקבלי ההחלטות.

זבולון אורלב: הוא לא יכול לייצג את המועצה להשכלה גבוהה, כי המל"ג זה שרת החינוך.

זבולון אורלב: הוא לא יכול לייצג את זה.

זבולון אורלב: הוא גם לא יכול לייצג את ועד ראשי האוניברסיטאות ו-ועדת התכנון והתקצוב לא רלוונטית לעניין הזה.

זבולון אורלב: לא נעים לומר, היא לא רלוונטית.

זבולון אורלב: ועדת התכנון והתקצוב לא יכולה להשפיע על הארכת השביתה או על קיצור השביתה.

זבולון אורלב: היא לא רלוונטית ויש לו רצון טוב.

זבולון אורלב: פרופ' גרוסמן הוא אדם מאוד חשוב, הוא עושה מלאכה, אבל הוא לא רלוונטי לעניין.

זבולון אורלב: הגורם היחידי שרלוונטי פה זה ראשי הסגל שיושבים כאן מולנו.

זבולון אורלב: הם בכבודם ובעצמם יושבים כאן ואני מכבד אותם.

זבולון אורלב: אבל הצדדים האחרים לא קיימים.

זבולון אורלב: הסטודנטים גם פה.

זאב אלקין: כמה נקודות.

זאב אלקין: קודם כל, חברי, חבר הכנסת אורלב, אני רק במקצת אתקן את דבריך.

זאב אלקין: בישיבה האחרונה שהתקיימה בוועדה, בנושא, דווקא הוועדה כן הטילה על השרה אחריות כבדה לניהול כושל של המשא ומתן הזה וגם ההיערכות לתכניות שיהיו, אז מבחינה זאת הוועדה כבר פעם אחת כן התייחסה למקבלי ההחלטות האמיתיים.

זאב אלקין: שני נושאים שלא התייחסנו אליהם בינתיים.

זאב אלקין: אני חושב שאסור לפספס אותם, זה שאלה, בסופו של דבר, בהנחה שהבעיה תיפתר, מי כאן הולך לפצות את שני הגורמים שהולכים להינזק כתוצאה מניהול רשלני של משא ומתן.

זאב אלקין: מצד אחד זה המוסדות.

זאב אלקין: ציין כאן פרופ' גרוסמן שהמוסדות, איך שלא יקרה, ואיך שלא יזוז הסמסטר, הולכים לספוג מכה תקציבית משמעותית, בגלל האובדן של ההכנסות בקיץ והאם המדינה וועדת התכנון והתקצוב מתכוונים, כי המשא ומתן היה בעיקר בידי המדינה, בידי משרד האוצר, והוא גם זה שמכשיל אותו מדי פעם, אז האם המדינה מתכוונת לפצות, לפחות באופן חלקי, את המוסדות, על אובדן ההכנסות, או שאנחנו כאן למעשה נותנים, במקום לעזור דרך ועדת שוחט, אנחנו נותנים עוד מכה שאולי תהיה מכת מוות סופית למוסדות.

זאב אלקין: זאת שאלה אחת.

זאב אלקין: שאלה שנייה זה הסטודנטים.

זאב אלקין: גם הסטודנטים הולכים להיפגע מזה, כולל כלכלית.

זאב אלקין: כי כשהשנה זזה, סטודנטים לא עובדים באותם זמנים שהם תכננו, מעבר לעומס של המבחנים.

זאב אלקין: והשאלה אם שוקלים בוות"ת דרך לפצות גם את הסטודנטים.

זאב אלקין: אני אפילו יכול להציע מקור אפשרי, אחד מהמקורות האפשריים.

זאב אלקין: אני מניח שאיזה שהוא סיכום שלא יושג, המרצים לא יחזירו את מלוא היקף השעות.

זאב אלקין: מהיכרותי את נוסחאות ההחזר בשנים הקודמות, כשהיו שביתות, ולכן השאלה היא אם ועדת התכנון והתקצוב מתכוונת, בתום השביתה, להחזיר למרצים את כל מרכיב השכר, למרות שההשלמה לא תהיה מלאה, או שהיא מתכוונת לקחת חלק מהתקציב הזה ולהפנות אותו---

מיכאל מלכיאור: זה תמיד כבר חלק מההסכם.

זאב אלקין: לכן אני מעלה את זה עכשיו ולא אחרי זה.

ניר רייס: הייתי רוצה אבל לענות ליושב ראש, אם אפשר, על מה שהוא הפנה אליי.

ניר רייס: קודם כל, אנחנו בהחלט לוקחים בחשבון את המספרים שאתה ציינת.

ניר רייס: יחד עם זאת, אנחנו גם לוקחים בחשבון שכל אחוז תוספת שכר במגזר הציבורי זה 900 מיליון שקל ואנחנו לא יכולים לעשות הסכם עם מגזר אחד שיסכן את ההסכמות שיש לנו עם המגזרים האחרים.

מיכאל מלכיאור: מדובר פה על שחיקה.

ניר רייס: מעבר לזה, ציינת שאתה חושב שהמצב לא השתפר מאז תחילת השביתה, ובדבר אחד הוא באמת נעשה יותר גרוע, שהתביעות של הסגל עלו.

ניר רייס: יחד עם זאת, אני חושב שמשרד האוצר התקדם הרבה לעבר הסגל, גם בעלות תוספת לגבי תקופת ההסכם הנוכחית וגם לגבי מנגנונים שישפרו את מצבם בעתיד.

ניר רייס: רק שהסגל לא התקדם לעברנו.

ניר רייס: אני מקבל חלק מדבריו של מר אשר כהן.

ניר רייס: זה נכון שעלו הצעות כאלה ואחרות על השולחן, והאוצר, מתוך ההתייחסות הרצינית שלו, לא דחה אותם מיד, אבל הוא גם לא אמר עליהם 'כן', ולכן כאשר הוא שקל את הדברים בראייה הכוללת של מדיניות השכר ולא יכול היה להיענות להצעות האלה, אני לא רואה את זה כנסיגה ואני לא מקבל את הדברים שנאמרו פה, על נסיגה של האוצר.

מיכאל מלכיאור: אתה יכול להסביר למה אתם לא יושבים?

ניר רייס: אנחנו מוכנים לשבת עם הסגל---

מיכאל מלכיאור: לא מוכנים.

מיכאל מלכיאור: זה לא צריך להיות אינטרס של ועדת החינוך של הכנסת בלבד.

מיכאל מלכיאור: למה אתם לא יושבים יומם ולילה עד שאתם גומרים?

מיכאל מלכיאור: הרי בסופו של דבר זה מה שתעשו.

מיכאל מלכיאור: אבל למה בסופו של דבר זה צריך להיות אחרי כל כך הרבה.

מיכאל מלכיאור: ..

מיכאל מלכיאור: תסביר לי את זה, אני לא תופס את זה.

זאב אלקין: ובשביתה האחרונה אתה תופס את זה?

מיכאל מלכיאור: לא, אמרתי שאני גם שם לא תפסתי את זה.

ניר רייס: כמו שאמרתי לך, עד היומיים האחרונים התחילו דיונים אינטנסיביים, או התגברה האינטנסיביות---

מיכאל מלכיאור: היו שבועות שלא היתה אף ישיבה, נכון?

מיכאל מלכיאור: בשבוע שעבר, כשהיה קשר, היו שלוש ישיבות של שעתיים.

ניר רייס: כמו שאמרתי, האוצר לא רק ישב עם המרצים, אלא גם היה נכון ללכת לקראתם בהצעות יצירתיות, גם על העבר וגם על העתיד.

מיכאל מלכיאור: זה לא מה שאני שואל עכשיו.

מיכאל מלכיאור: הבנתי את הדברים.

מיכאל מלכיאור: תסביר לי למה אתם לא יוזמים, למה שר האוצר היום, למה הממונה על השכר לא יושב היום ואומר 'בוא נשב עד שייצא עשן לבן'.

מיכאל מלכיאור: מה כל כך קשה?

מיכאל מלכיאור: בעוד שבועיים זה יותר קל מהיום?

מיכאל מלכיאור: בעוד ארבעה שבועות?

מיכאל מלכיאור: הרי הלחץ יהיה עליכם, אגב.

מיכאל מלכיאור: הלחץ לא עליהם.

מיכאל מלכיאור: הלחץ עליכם.

מיכאל מלכיאור: אתם, כמייצגים את המדינה והאינטרסים הכלכליים של המדינה בגדול באוניברסיטאות, בעוד ארבעה שבועות, כשיהיה ברור שאם תוך יום זה לא נגמר, אז אין שנת לימודים, ה-4 מיליארד יהיה עליכם, לא עליהם.

ניר רייס: אין לי ספק שיהיו דיונים אינטנסיביים עם הסגל---

מיכאל מלכיאור: אבל למה לא לעשות את זה עכשיו?

ניר רייס: אני רק מצפה שכשהסגל בא לדיונים האלה, הוא יבוא מתוך מטרה לסכם ולזוז מעמדותיו, אחרת, ככל שנשב 24 שעות ביממה, לא יהיה הסכם.

ניר רייס: כי כמו שאמרתי---

מיכאל מלכיאור: זה יכול להיות שלא יהיה, אבל ככל שאתם מתעלמים מהשביתה הזאת---

ניר רייס: אנחנו ממש לא מתעלמים.

מיכאל מלכיאור: במשך שבועות התעלמתם, לא היתה ישיבה אחת.

ניר רייס: לא התעלמנו מהשביתה הזאת, ולו לרגע אחד.

מיכאל מלכיאור: טוב.

זאב אלקין: בתור מי שמלווה את זה פה, זה נשמע לי אמירה מאוד---

שלמה גרוסמן: אני רוצה לענות לחבר הכנסת אלקין.

שלמה גרוסמן: מקור המשאבים של ות"ת זה אגף התקציבים.

שלמה גרוסמן: ועדת התכנון והתקצוב עובדת לפי תכניות חומש.

שלמה גרוסמן: השנה, בתשס"ח, מסתיימת תכנית החומש העכשווית ואנחנו נעבוד על מתווה חדש.

שלמה גרוסמן: תכנית החומש לא הביאה בחשבון שביתה כזאת ונזקים של שביתה כזאת ואני חושב שגם לא מתפקידנו לתכנן שביתות ולכן אין לוועדת התכנון והתקצוב כל משאבים שיכולים לעמוד---

זאב אלקין: לא, אבל אתם מופקדים על הפיקוח על ניצול משאבי המדינה.

זאב אלקין: בפן התקציבי, על זה אין ויכוח שזה תפקידה של ועדת התכנון והתקצוב, גם אליבא דחבר הכנסת אורלב.

זאב אלקין: יש כרגע מצב שיש מהמשאב התקציבי הזה לא מנוצל, גם אם בסופו של דבר השעות יוחזרו, הן תוחזרנה רק באופן חלקי, כולנו יודעים את זה.

זאב אלקין: לא יהיה מלוא היקף השעות בהוראה, כבר בשביתה שהיתה עד היום, וכל עוד שהשביתה נמשכת, הנזק יהיה יותר גדול.

זאב אלקין: ומצד שני, הסטודנטים יכולים להינזק כלכלית.

זאב אלקין: אז ות"ת זה בין שאר הגורמים שצריכים לבוא כאן לאגף התקציבים ולהגיד 'לא תכננו את השביתה, זה מה שקורה, אנחנו צריכים לחשוב, באותם משאבים, אנחנו אולי מחלקים אותם אחרת'.

זאב אלקין: זה דבר ראשון.

זאב אלקין: שנית, זה הפיצויים למוסדות שהולכים להינזק כאן כאשר מי שמנהל את המשא ומתן זה המדינה בעיקר ולא המוסדות.

שלמה גרוסמן: כן, אבל לקחת את הדברים עוד לפני שרציתי לסיים.

שלמה גרוסמן: מקור המשאבים הוא בלי ספק אגף התקציבים וועדת התכנון והתקצוב תצטרך להציג את התמונה המלאה לפני אגף התקציבים ולהגיד לו 'כך וכך נוצר, זה הנזק לסטודנטים, זה הנזק לסגל, זה הנזק למוסדות וזו הדרישה, כדי שנוכל לעמוד בביצוע התקציב, כפי שהוא יהיה מעודכן', אבל כל זה יכול רק לאחר שיהיה הסכם.

זאב אלקין: אתם מתכוונים לעשות זאת.

שלמה גרוסמן: אני רוצה להדגיש את זה, המקור חייב להיות אגף התקציבים של האוצר.

שלמה גרוסמן: הוא חייב להבין---

זאב אלקין: לא, לא כולו.

שלמה גרוסמן: לא כולו, אני מסכים איתך שיש גמישות, אנחנו הרי נעבוד מול האוניברסיטאות, כפי שאנחנו עובדים כרגע.

שלמה גרוסמן: כמו שאתה הבנת, 50% מהשכר לא מוזרם, אז הוא לא מוזרם להם.

זאב אלקין: התייחסתי לכך.

שלמה גרוסמן: לא, זה ודאי.

מיכאל מלכיאור: איתי שונשיין, יושב ראש התאחדות הסטודנטים

איתי שונשיין: אני רוצה להיות פרקטי.

איתי שונשיין: קודם כל, המורים הגיעו היום להסכם ואני מקווה שזה יפנה קצת זמן, ואני אומר את זה בציניות, לשרת החינוך ולשר האוצר להתמקד עכשיו במשבר שיש באוניברסיטאות, כי נכון שמה לעשות היתה בעיה מאוד מאוד חמורה עם המורים, התלמידים וההורים, אבל אי אפשר להזניח גם את המגזר השני.

איתי שונשיין: ברגע שאתה פוגע במגזר אחד ואתה פוגע בעוד מגזר, אז אתה צריך להתפנות לשני המגזרים ולשבת איתם.

איתי שונשיין: לא הגיוני לקחת את האוניברסיטאות, לעשות פשוט פריז במקום אחד, להתעמק בדבר האחר, שגם בו, אגב, לא התעמקו כמו שצריך, אלא משכו אותם לקרבות ברחוב של למעלה מחודשיים, וחבל שכך.

איתי שונשיין: אני מאמין שהדברים האלה יכלו להיפתר עוד בשבוע הראשון אם למקבלי ההחלטות היה טיפה היגיון לפתור את המשבר הזה.

איתי שונשיין: זה הדבר הראשון שרציתי להגיד.

איתי שונשיין: מי שצריך להתערב בתוך המשבר הזה, לשבת יומם ולילה יחד עם המרצים, שזה נושא שהוא, לדעתי, לאומי, זה לא רק השכר, זה הנושא של היחס, זה הנושא של בריחת מוחות, זה הנושא של תקציבים למערכת ההשכלה הגבוהה, זה הנושא של רפורמות אמיתיות שצריכים לעשות, לא דרך איזה ועדות קיקיוניות כמו ועדת שוחט, וצריכים להתעסק בדברים האמיתיים.

איתי שונשיין: מי שצריך לשבת זה שרת החינוך ושר האוצר וגם התערבות אמיתית של ראש הממשלה בעתידה של מדינת ישראל.

איתי שונשיין: וזה לא קורה.

איתי שונשיין: דבר אחד אני חושב שצריך לעשות וזה לחץ שלכם, חברי הכנסת, בנוסף ללחצים שאנחנו עושים.

איתי שונשיין: לא הגיוני שאנחנו, הסטודנטים, שצריכים ללמוד ורוצים ללמוד, צריכים כרגע להשבית את הקמפוסים בשביל שמישהו יקשיב למרצים.

איתי שונשיין: זה פשוט לא נורמלי.

איתי שונשיין: זה פשוט אבסורדי.

איתי שונשיין: הסטודנטים שצריכים ללמוד, צריכים לעשות את הפעולה ההפוכה, להשבית את חיפה, להשבית את באר שבע, להשבית את שאר המוסדות.

איתי שונשיין: אני כבר אומר לכם שמי שמקבל החלטות במדינה הזו בתחום החינוך, אין פה תפקוד.

איתי שונשיין: תראו מה קורה פה, שנה וחצי מלחמות עולם.

איתי שונשיין: סטודנטים נלחמים ברחובות לפני חצי שנה, המורים נלחמים ברחובות עכשיו במשך חודשיים, המרצים לא יכולים ללמד כי פוגעים בהם בצורה כל כך ממשית.

איתי שונשיין: אני כבר אומר לכם שבישיבה הקרובה מספר יושבי ראש אצלנו אומרים שהם רוצים להשבית את כל הקמפוסים, עד ששרת החינוך לא תוחלף.

איתי שונשיין: אני לא אעצור כזאת החלטה, אני אומר לכם, אם היא תעלה אצלנו במוסדות.

איתי שונשיין: המדיניות היא דבר בעייתי.

איתי שונשיין: אני לא מאשים את האוצר.

איתי שונשיין: לאוצר אין מדיניות ולאוצר לא יכולה להיות מדיניות גם.

איתי שונשיין: מעבר לעובדה הזו שהמשנה לראש אגף התקציבים יושב בטלוויזיה בפאנל מולי ומול מרצים בכירים ואומר שיש עודף באקדמאים במדינת ישראל, זה דבר שהוא פשוט מזעזע.

איתי שונשיין: יכול להיות שאולי בחישוב יבש זה דבר שנראה נחמד, אבל זה דבר שהוא מזעזע להגיד אותו, זה דבר לא נורמלי להגיד אותו.

איתי שונשיין: עכשיו למה אני אומר שיש פה איזה טרוניה שלנו?

איתי שונשיין: כי מי שצריך לקבל החלטות זה אנשים שבחרנו אותם.

איתי שונשיין: מי שממונה על נושא החינוך או מי שממונה על נושא האוצר, זה אנשים שהם נבחרי ציבור.

איתי שונשיין: לא הגיוני שלוקחים את המשאב הזה ומנכסים לעצמם ולא מוכנים לפתור משברים.

איתי שונשיין: אני אומר שעכשיו צריך להיות פרקטיים, באמת אמיתיים.

איתי שונשיין: אני מתכוון, בישיבה הקרובה אצלנו, אחד, להחריף את הצעדים.

איתי שונשיין: אני אומר עוד פעם---

מיכאל מלכיאור: מתי זה הישיבה הקרובה אצלכם?

איתי שונשיין: יש לנו ישיבת מטה קרובה בשבוע הבא, או בשלישי או ברביעי, ואחר כך התכנסות כוללת של כל יושבי הראש.

איתי שונשיין: שזה אומר, אחד, ההצעה הזו, שאני אומר לכם שכנראה הולכת לעלות.

איתי שונשיין: זה הדבר הראשון.

איתי שונשיין: הנושא של ההשבתה הזאת, עד שתוחלף שרת חינוך פה.

איתי שונשיין: הנושא השני זה להרחיב את הנושא של ההפגנות בכל הארץ.

איתי שונשיין: זה פשוט לא נורמלי מה שקורה פה.

איתי שונשיין: צריכים לשבת, וגם אתם, כחברי כנסת, להפעיל לחץ, כמו שעשו לפני שבוע וחצי.

איתי שונשיין: מבחינתי אני לא יודע מה לעשות, להודיע על החלפת שר אוצר ושרת חינוך אם צריך, ותחתימו חברי כנסת.

איתי שונשיין: לא הגיוני שלא מעניין אותם.

איתי שונשיין: משברים כאלה גדולים שקורים במדינה, המוח האנושי מתרסק פה, ולא מעניין אף אחד.

איתי שונשיין: ואנחנו ניתן גם כתף לזה.

זאב אלקין: על שרת החינוך כבר החתמנו, כמו שאתה יודע.

איתי שונשיין: לא, חבר'ה, אז אתם עוצרים, אבל לא צריך לעצור.

איתי שונשיין: גם אנחנו לא עוצרים.

איתי שונשיין: עשינו הפגנה אחת גדולה ביום שלישי, אנחנו הולכים לעשות עוד כאלה הפגנות.

איתי שונשיין: מה רוצים?

איתי שונשיין: עוד פעם לראות סטודנטים הולכים מכות עם שוטרים?

איתי שונשיין: מה רוצים, עוד פעם לראות קרבות רחוב כאלה?

איתי שונשיין: כאילו עד שלא הופכים את המדינה הזו, אז שום דבר פה לא נרגע?

איתי שונשיין: למה צריך להגיע לזה?

איתי שונשיין: למה?

איתי שונשיין: אז לחץ שלכם ולחץ אינטנסיבי שלנו---

מיכאל מלכיאור: איתי, אנחנו לא יכולים פה להיכנס לדברים אישיים, כי---

איתי שונשיין: זה לא דבר אישי.

איתי שונשיין: מה זה אישי?

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לדעת ממך איך מה שקורה עכשיו משפיע ישירות על החיים של סטודנטים בישראל.

איתי שונשיין: החיים הם לא טובים מהסיבה הפשוטה שיש פשוט אנרכיה מוחלטת בתוך המוסדות.

איתי שונשיין: יש סטודנטים שלא לומדים בכלל באוניברסיטאות, יש כאלה שלומדים חלקי תואר.

איתי שונשיין: יש סטודנטים לתואר שני שנלמדים על ידי מרצים בכירים בלבד.

איתי שונשיין: יש לי חברים, למשל, באוניברסיטת בר אילן, באותו חוג לכלכלה, שלומדים אצל שני מרצים שונים, האחד הוא מרצה מן החוץ, אז הם עושים את הקורס וניגשים לבחינה, והקבוצה השנייה לומדת אצל פרופ' מן המניין, מרצה בכיר, והם לא ניגשים לבחינה.

איתי שונשיין: מה עושים בכזה מצב?

איתי שונשיין: אז אנחנו כרגע פנינו לעורך דין.

איתי שונשיין: אנחנו כרגע כותבים את העתירה, אוספים את הקורסים שלא נלמדים וקודם כל מבקשים את הכסף חזרה.

איתי שונשיין: מדברים על המצב באוניברסיטאות, לא ייתכן גם לגבות כסף מסטודנטים, שסטודנט משלם את הכסף למוסד, נותן את הכסף ולא מקבל את התמורה חזרה.

איתי שונשיין: אז מספרים שאת התשלום הבא לא יגבו, ומה שגבו עד עכשיו?

איתי שונשיין: ומה עם הכסף הזה?

איתי שונשיין: וסטודנטים גם לא יודעים אם הם יכולים לעבוד בעבודה מסודרת, מה שהם יכלו לעשות בחופשת הסמסטר, למה?

איתי שונשיין: כי הם לא יודעים אם מחר הם חוזרים ללמוד או לא חוזרים ללמוד.

איתי שונשיין: אז הם יכולים להתחייב לעבודה, לא יכולים להתחייב לעבודה?

איתי שונשיין: אני חושב שגם צריך בכלל להקים קרן לכל התקופה הזאת, קרן פיצוי לסטודנטים, שיוכלו לשלם את שכר הלימוד שלהם.

זאב אלקין: זה מה שהצעתי.

איתי שונשיין: כן.

איתי שונשיין: הנה אני מחזק גם את דבריך.

איתי שונשיין: צריכים לעשות, למרות שזה לא יקרה.

איתי שונשיין: אני יודע מה יקרה בשלב הבא, השרה תגיד 'לא, צריך לבחון למי כן מגיע, למי לא מגיע', אבל ראבאק, כולם סובלים, כולם נכנסו למצב שהם לא יודעים מה לעשות עם עצמם.

איתי שונשיין: זה פשוט לא נורמלי שאני צריך לסגור את המוסדות ולהנחות את האנשים לא לבוא בכלל ללמוד, כי יש משבר עם הפרופסורים.

איתי שונשיין: זה פשוט לא נורמלי.

איתי שונשיין: אם יש שרת חינוך, היא צריכה לשבת מהבוקר עד הלילה עם פרופ' צבי הכהן, לפתור את המשבר.

איתי שונשיין: אותו כנ"ל השר רוני בראון, תעזבו את הכול ותפתרו את המשברים שיש.

איתי שונשיין: אם המוח האנושי מתרסק, אז כולם בורחים לחוץ לארץ.

איתי שונשיין: אז תראו מה קורה פה, הפוך על הפוך.

איתי שונשיין: מגיע מנכ"ל משרד הקליטה ואומר 'אנחנו נקצה 150 מיליון שקל להחזיר בחזרה יורדים', אבל אתם לא מטפלים בבעיה בארץ.

איתי שונשיין: מה, זה כאילו סוג של מעגל קסמים?

איתי שונשיין: הם יברחו לחוץ לארץ, ואלה אחר כך יבואו וייתנו להם כסף בשביל לחזור, אבל בבעיה השורשית לא יטפלו.

איתי שונשיין: מדינה שעובדת הפוך.

איתי שונשיין: זה פשוט רפובליקת בננות.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להציע ככה, כסיכום של הישיבה.

מיכאל מלכיאור: קודם כל, כפי שאמרתי לפני כן, את המצב של הפקרות, אי אפשר להמשיך.

מיכאל מלכיאור: השאננות היא בלתי נסבלת.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לקרוא פה בשם ועדת החינוך לשרת החינוך, לשר האוצר, לראש הממשלה, לשבת יומם ולילה עד שיגמרו הסכם עם המרצים.

מיכאל מלכיאור: אין מנוס מזה.

מיכאל מלכיאור: זה פשוט דבר בלתי נסבל.

מיכאל מלכיאור: ואנחנו נפנה אליהם כבר בשעה הקרובה.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שהם עייפים מהיום והלילה, אבל אין בררה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מדברים על שנתיים של שאננות.

מיכאל מלכיאור: קודם היה משא ומתן שלא התחיל, אחר כך הכריזו כבר לפני כמעט שנה על סכסוך עבודה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו קיימנו את הישיבות פה.

מיכאל מלכיאור: אני כל הזמן לא הבנתי למה לא מתחילים לשבת איתם.

מיכאל מלכיאור: ישבנו פה לפני פתיחת השביתה, שבועיים לפני פתיחת הישיבה.

מיכאל מלכיאור: אמרו 'לא', לא ישבו איתם בכלל.

מיכאל מלכיאור: ישבו איתם ערב השביתה, ואחר כך ככה מדי פעם יושבים שעתיים וזהו.

מיכאל מלכיאור: היתה מן התקדמות, אחר כך נסיגה או לא נסיגה.

מיכאל מלכיאור: או בוא נגיד ככה, היתה בדיקה של האוצר והדברים שהיו לא היו מקובלים.

מיכאל מלכיאור: בסדר, אני לא נכנס עכשיו עובדתית למי צודק ומה מגיע ומה לא מגיע.

מיכאל מלכיאור: אני לא מנהל את המשא ומתן.

מיכאל מלכיאור: אבל אחר כך, אז חזרתם ואמרתם 'לא ככה', אז מה כן?

מיכאל מלכיאור: ומה כן יושבים?

מיכאל מלכיאור: ואיך יושבים?

מיכאל מלכיאור: יושבים יומם ולילה עד שגומרים את ההסכם הזה.

מיכאל מלכיאור: זו קריאה ממש נרגשת של ועדת החינוך לגורמים האלה.

זאב אלקין: דרישה.

מיכאל מלכיאור: כן, דרישה.

מיכאל מלכיאור: דבר שני, אני חושב שכבר עכשיו צריך להתחיל לחשוב, באגף התקציבים, על מנגנון של פיצוי לאוניברסיטאות ולסטודנטים, על הנזק שנגרם להם.

מיכאל מלכיאור: ואנחנו נדון על כל זה בהמשך הדרך.

מיכאל מלכיאור: זה מקובל עליך?

זאב אלקין: בוודאי.

מיכאל מלכיאור: אוקי.

מיכאל מלכיאור: אז תודה רבה לכם.