ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 147, 2007-12-10 10:00

מיכאל נודלמן: בוקר טוב.

מיכאל נודלמן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

מיכאל נודלמן: הנושא היום הוא מאוד חשוב.

מיכאל נודלמן: אנחנו דיברנו על בעיות הנוער, התקיימו אצלנו כארבע ישיבות – ישיבות קשות- המספרים מדברים בעד עצמם.

מיכאל נודלמן: הוועדה פנתה למשרד לקליטת העלייה בבקשה לבנות תוכנית עבודה כדי למנוע הידרדרות בקרב נוער עולה.

מיכאל נודלמן: משרד הקליטה ביקש בעצמו להגיש לנו תוכנית.

מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים על בעיות חמורות בקליטת נוער עולה - יוזמה לתוכנית בין-משרדית, יוזמה של משרד הקליטה.

מיכאל נודלמן: מה אני יכול להגיד?

מיכאל נודלמן: כשאתה מבקש – לא תמיד מבצעים מה שאתה מבקש.

מיכאל נודלמן: אני שמח שהיום מנכ"ל משרד הקליטה יכול לדווח לנו על תוכנית, מי משתתף בתוכנית ומה מתכוונים לעשות בתוכנית.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

מיכאל נודלמן: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל נודלמן: כפי שציינת, אנחנו נמצאים כרגע באמצע הדרך.

מיכאל נודלמן: אנחנו התבקשנו על-ידי הוועדה לתכלל את כל המשרדים – את העבודה של המשרדים השונים שעוסקים בנוער עולה – וכפי שאתה יודע, הרבה משרדים עוסקים בנוער עולה, ואנחנו מנסים כמשרד לתכלל את כל העבודה.

מיכאל נודלמן: אנחנו ערכנו אצלי דיון אחד גדול לפני כחודש ימים, בהשתתפות משרד הרווחה, משטרת ישראל, נציגי המשרד לביטחון הפנים, נציגי משרד החינוך, הרשות למלחמה בסמים, כמובן בשיתוף "אשלים" והג'וינט, כי אנחנו רואים את כל הארגונים האלה כארגונים שאמורים לעסוק בנושא של טיפול בנוער עולה.

מיכאל נודלמן: הכוונה היא שבסופו של התהליך – שתכף אתם תראו ואנחנו נציג אותו – נגיע פחות או יותר לעבודה משותפת ושלא יהיה מצב שכל משרד או כל ארגון, או כל גוף, משקיע כספים.

מיכאל נודלמן: לפעמים מדובר בכפל, זאת אומרת שני ארגונים עושים אותו דבר, ולפעמים מדובר בתוכניות שהן כבר לא אפקטיביות לבעיות שאנחנו נתקלים בהן היום בנושא הנוער העולה.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, אנחנו רוצים להציג בפני הוועדה – לפני שניכנס למצגת, לפעילויות שנעשות – תמונת מצב וכיוונים לפיתוח מדיניות, שמכון ברוקדייל אסף עבורנו.

מיכאל נודלמן: מדובר במחקרים שעוסקים בילדים ובנוער בכלל, כאשר הם הוציאו את נושא הנוער העולה מתוך המחקרים שעשו עד היום.

מיכאל נודלמן: אנחנו הנחינו את מכון ברוקדייל לבצע מחקר ולהתמקד אך ורק בנוער עולה, שהם כרגע נמצאים בתחילת העבודה, ולאחר מכן אנחנו נצטרף למצגת ונראה איפה הם נמצאים, מתי אנחנו חושבים, על-פי הנתונים שנקבל, שנוכל להתחיל לבנות את התוכניות, אבל את זה אציג בפרק ב', לאחר שנדע כולנו היכן אנחנו עומדים מבחינת תמונת המצב.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל נודלמן: אנחנו עומדים במקום לא טוב.

מיכאל נודלמן: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: גב' שרה כהן, בשם מכון ברוקדייל, תציג את המצגת הקצרה ולאחר מכן נעבור למצגת הגדולה.

מיכאל נודלמן: שרה כהן: כשם שמר ארז חלפון ציין, המצגת הזאת הוצגה בפני פורום רחב שהתקיים אצל המנכ"ל בחודש נובמבר, והמגמה שלה היתה לרַשֵת את כל המשתתפים בתמונת מצב עדכנית ביותר, שתהווה סוג של פלטפורמה או Base Line משותף לכל הנציגים – איפה אנחנו עומדים כרגע בנושא של הידע שקיים לגבי נוער עולה באופן כללי.

מיכאל נודלמן: המצגת הוצגה למשרד באמצעות גב' טלל דולב, שהיא מנהלת המרכז לילדים ולנוער במכון ברוקדייל, והיא זו שגם מלווה היום את כל הפעולה של התוכנית הלאומית לילדים ולנוער בסיכון, שאלה המלצות של ועדת שמיד.

מיכאל נודלמן: כשם שתתרשמו, המטרות היו: מתן תמונה רחבה על מצבם וצרכיהם של נערים ונערות עולים, תוך איגום מידע ממקורות שונים.

מיכאל נודלמן: הכוונה היתה גם לנסות ולראות את הדיפרנציאציה בקרב הקבוצות השונות - לראות בקרב הקבוצות איזה סוגים של פעילויות אנחנו יכולים לכוון בתוך הדיפרנציאציה: מה השונה ומה הדומה.

מיכאל נודלמן: היתה כאן כוונה להתייחס לכל המכלול, זאת אומרת אין כאן התייחסות רק לנוער שהוא בקצה הרצף; יש כאן התייחסות למצבו של הנוער העולה, כשם שידוע במדינת ישראל, ולכל מכלול תחומי החיים של הנערים והנערות, ושוב – המטרה הסופית היא ניסיון להצביע על כיוונים לפיתוח מדיניות, מתוך ראייה מתכללת של המשרד.

מיכאל נודלמן: (שקף: מספר הנערים והנערות עולים בני 14-17) זאת תמונת המצב לגבי מספר הנערים והנערות העולים בני 14 עד 17.

מיכאל נודלמן: הנתונים כאן לפניכם.

מיכאל נודלמן: זה האחוז שקיים בקרבם מתוך ילידי ישראל, ילידי ברית-המועצות, יוצאי אתיופיה – עם חלוקה של ילידי אתיופיה וילידי ישראל.

מיכאל נודלמן: (שקף: מאפיינים סוציו-דמוגרפיים של נערים ונערות עולים, לפי ארץ לידה) אלה המאפיינים הסוציו-דמוגרפיים של הנערים והנערות.

מיכאל נודלמן: ברוקדייל ערך את זה בטבלה משווה, כשגם פה אנחנו יכולים לראות את המשמעות של המאפיינים והשונוּת בין הקבוצות השונות.

מיכאל נודלמן: שימו לב, לדוגמה, במאפיין הראשון של משפחות חד-הוריות אנחנו רואים את השונוּת בין האוכלוסיות השונות, וזה בהחלט נתון שחשוב לנו, שהוא גם מוליד אולי אחר כך סוג מסוים של התנהגויות סיכון וגם אחר כך מכוון את הידע.

מיכאל נודלמן: יש מאפיין של משפחות עם ארבעה ילדים ויותר; התייחסות לנושא של השכלת אם כפקטור שהוא מאוד משמעותי בכלל בנושא של תהליכי למידה; אבות מועסקים; אמהות מועסקות; משפחות ללא מפרנס.

מיכאל נודלמן: שוב, איסוף מידע מהרבה מאוד גורמים, זה מונח לפניכם ליצירה של טבלה כוללת.

מיכאל נודלמן: (שקף: התנהגויות סיכון בקרב בני נוער עולים) אי-אפשר להימנע מהתייחסות לנושא של התנהגויות סיכון.

מיכאל נודלמן: אנחנו חושבים שמשברי הקליטה וההתבגרות יכולים ביחד ליצור מצב של חשיפה מוגברת להתנהגויות ולמצבי סיכון; על-אף מגמות של שיפורים, כשם שאנחנו רואים אותם מתוך נתונים שמגיעים אלינו ואנחנו עוקבים אחריהם באופן שוטף – אנחנו רואים שעדיין יש אחוזים גבוהים יותר בקרב העולים שמעורבים בהתנהגויות סיכון, כגון: אלכוהול וסמים, עבריינות, אלימות.

מיכאל נודלמן: יחד עם זאת, חשוב לציין.

מיכאל נודלמן: הנתון האחרון של המשטרה – בהשוואה בין 2007 ל- 2006, על פרק הזמן של 11 החודשים הראשונים של 2007 לעומת 2006 – מדובר על ירידה נוספת של 18% בתיקים שנפתחו לנוער עולה, לעומת ירידה של 3.6% בקרב נוער ותיק שהם ילידי ישראל, ואנחנו חושבים שזה בהחלט נתון שהוא מעודד והוא מראה מבחינתנו על מגמות.

מיכאל נודלמן: (שקף: תהליכי הקליטה – אתגרים מרכזיים) כשאנחנו מסכמים את האתגרים המרכזיים של תהליכי הקליטה – הם כאן רשומים לפניכם: רכישת שפה, השתלבות בבית-הספר, השתלבות חברתית, שינויים במשפחה ובקהילה.

מיכאל נודלמן: כל מה שקשור לנושא מקומה של המשפחה והשינויים בה.

מיכאל נודלמן: המקום של ההורים הוא מקום קריטי כיוון שההורים הם גורם התמיכה המרכזי של ילדים ומתבגרים, וחלים שינויים ביחסים וביכולות התמיכה של ההורים.

מיכאל נודלמן: חלים גם שינויים בעמדות ובתפיסות, והנושא של התמודדות עם זהות, כשם שתראו בהמשך – הוא מבחינתנו אחת מהסוגיות הקריטיות שקשורות לנושא של קליטת ילדים ובני נוער עולים.

מיכאל נודלמן: (שקף: השתלבות בבית-הספר: בני נוער שאינם לומדים בבתי-ספר בפיקוח משרד החינוך) המצגת יחסית ארוכה, וכדי לא להלאות את המשתתפים, נעבור בקצרה לגבי מספר אינדיקטורים עדכניים שקשורים לכמה תחומי קליטה של ילדים ובני נוער.

מיכאל נודלמן: התחום הראשון מדבר על השתלבות בבית-הספר, וזה הנתון שעומד בפניכם.

מיכאל נודלמן: השונוּת בין האוכלוסיות השונות.

מיכאל נודלמן: אנחנו בכוונה ביקשנו כאן התייחסויות שהן דיפרנציאליות כי המשמעות היא שצריך לכוון – כשם שציינתי – התערבויות מכוונות לפי הצרכים הדיפרנציאליים של קהלי היעד השונים.

מיכאל נודלמן: גם פה יש את ההבדל בין גילאי 14 לגילאי 17, כי בגיל 17 בדרך כלל רואים קפיצה שמתבטאת בנשירה מבית-הספר ובאי-סיום בית-הספר, וכן חשוב להראות מה המצב של הקטנים יותר מבין העולים, והבגירים יותר.

מיכאל נודלמן: (שקף: השתלבות בבית-הספר – דפוסים שונים של נשירה סמויה) יש כאן שקף שמראה לנו את השונוּת במאפייני הנשירה הסמויה בין קבוצות אוכלוסייה שונות בקרב העולים.

מיכאל נודלמן: מצבם של יוצאי אתיופיה – אנחנו רואים עדויות למעברים תכופים בין מסגרות.

מיכאל נודלמן: יש דיווח של צוותים על חוסר מוטיבציה ללימודים וחוסר רצון להשתתף במסגרות שמעניקות עזרה.

מיכאל נודלמן: בקרב יוצאי קווקז אנחנו רואים ריבוי היעדרויות מבית-הספר ומשיעורים, ובקרב יוצאי חבר מדינות העמים – חמ"ע – יש תחושות ניכור מבית-הספר, אבל יותר מוטיבציה ללימודים, נתון שמבחינתנו הוא בהחלט משמעותי.

מיכאל נודלמן: (שקף: היעדרויות מבית-הספר בקרב בני נוער בכיתות ח'-י') הנושא של היעדרויות מבית-הספר – 4 ימים ויותר בחודש האחרון – גם פה אנחנו רואים את השוני.

מיכאל נודלמן: שימו לב שבקרב ילידי ברית-המועצות ההיעדרויות מבית-הספר נמוכות יותר מאשר בקרב ילידי ישראל.

מיכאל נודלמן: (שקף: ניכור מבית-הספר בקרב בני נוער בכיתות ח'-י' בשנת 2004, לפי ארץ לידה) ניכור מבית-הספר – זה על בסיס מדד שנבנה במכון ברוקדייל, שמדבר על מספר ביטויים שההצטברות שלהם ביחד נותנת תמונת מצב לגבי תחושת הניכור וההשתלבות של הילדים בבתי-הספר.

מיכאל נודלמן: שימו לב, רשום למטה בשקף בקצרה: הניכור בבית-הספר כולל לפחות 3 מ-5 היבטים, כאשר חמשת ההיבטים הם: 1.

מיכאל נודלמן: לא אוהבים את בית-הספר; 2.

מיכאל נודלמן: אני מרגיש שייך לבית-הספר שלי; 3.

מיכאל נודלמן: החוקים והכללים של בית-הספר הוגנים; 4.

מיכאל נודלמן: המורים מתייחסים אלי בצורה הוגנת; 5.

מיכאל נודלמן: המורים מתעניינים בי כאדם.

מיכאל נודלמן: בקרב ילידי ברית-המועצות לשעבר יש אחוז יותר גבוה של תחושות ניכור מבית-הספר, מאשר בקרב ילידי ישראל.

מיכאל נודלמן: (שקף: דיווח התלמידים על החוויה בלימודים, בקרב תלמידי כיתות י') גם פה יש את השוני בין הדיווח של התלמידים על החוויה בלימודים.

מיכאל נודלמן: ילידי ישראל מדווחים על ביטוי גבוה יותר של שייכות לבית-הספר וגם על תחושה של הוגנות בהתייחסות של המורים כלפיהם.

מיכאל נודלמן: (שקף: הערכה סובייקטיבית של הישגים בלימודים על-ידי תלמידי כיתות י', לפי ארץ לידה) הערכה סובייקטיבית של הישגי הלימודים של תלמידי כיתות י', לפי ארץ לידה, באחוזים- שימו לב שילידי ברית-המועצות, ההישגים הלימודיים שלהם גבוהים יותר מאשר ההישגים הלימודיים המדווחים על-ידי ילידי ישראל.

מיכאל נודלמן: בקרב יוצאי קווקז – מעט נמוכים יותר מאשר בקרב ילידי ישראל.

מיכאל נודלמן: (שקף: דיווח התלמידים על הישגים לימודיים והכנת שיעורי בית, באחוזים) דיווח התלמידים על הישגים לימודיים והכנת שיעורי בית.

מיכאל נודלמן: דרך אגב, פה כל הנתונים טרם פורסמו.

מיכאל נודלמן: אלה נתונים שלקוחים ממחקר השוואתי בין-לאומי שעושה ד"ר יוסי הראל – זהו החלק השלישי בטרילוגיה של מחקרים.

מיכאל נודלמן: מכון ברוקדייל קיבל את האפשרות להציג את הנתונים מתוך המחקר, ששוב, טרם פורסם, אבל הוא העדכני ביותר שקיים.

מיכאל נודלמן: אם תשימו לב, יש כאן נתונים שמתייחסים להישגים לימודיים.

מיכאל נודלמן: ילידי ברית-המועצות מקדישים להכנת שיעורי בית שעתיים ויותר - 41% מתוכם, לעומת 24% מקרב ילידי ישראל.

מיכאל נודלמן: הציונים טוב וטוב מאוד בקרב ילידי ברית-המועצות – 37% מתוכם מדווחים על ציונים גבוהים מהסוג הזה, לעומת 26% מקרב תלמידי ישראל.

מיכאל נודלמן: (שקף: אחוז הזכאים לבגרות מקרב בני 17, לפי ארץ לידה בשנת 2006, באחוזים) אחוז הזכאות לבגרות מקרב בני 17 ומעלה – גם פה יש כמעט זהות מוחלטת בין ילידי ברית-המועצות בזכאות לבגרות – 50.4%, ילידי ישראל 51.7%, ילידי אתיופיה – אנחנו רואים שהזכאות היא 31.1%.

מיכאל נודלמן: נעשתה כאן דיפרנציאציה גם בבגרות – בגרות שהיא רלוונטית לאוניברסיטה.

מיכאל נודלמן: גם פה יש זהות בין ילידי ישראל לילידי ברית-המועצות, ויש כאן נתון שהוא בהחלט נמוך יותר בצורה משמעותית בקרב יוצאי אתיופיה.

מיכאל נודלמן: (שקף: השתלבות חברתית) מבחינת ההשתלבות החברתית, אנחנו מדברים על הקשרים החברתיים עם הוותיקים, שנרקמים בעיקר בתוך מסגרת בית-הספר.

מיכאל נודלמן: גם פה יש את הדיפרנציאציה שיוצאי חבר המדינות ויוצאי קווקז מרגישים פחות טוב בבית-הספר ונוטים הרבה יותר לחוש בודדים.

מיכאל נודלמן: יוצאי אתיופיה ויוצאי קווקז גם ממעטים להשתתף במסגרות לפעילות פנאי.

מיכאל נודלמן: (שקף: בעיות חברתיות של בני הנוער בכיתות ח'-י' בשנת 2004) אנחנו רואים פה את הניתוח של ד"ר יוסי הראל של בעיות חברתיות – שני ביטויים ויותר- שהן גדולות יותר מקרב יוצאי ברית-המועצות מאשר אצל ילידי ישראל, וגם גדולות יותר בקרב יוצאי קווקז במידה ניכרת.

מיכאל נודלמן: זה יוצר לנו בהחלט סוג של מראה מול עינינו לגבי מיקוד התערבויות בהמשך.

מיכאל נודלמן: (שקף: יחסים עם הורים) היחסים עם ההורים – זה עוד תחום שמבחינתנו מוגדר כתחום קריטי ובעל חשיבות מרבית בנושא קליטתם של ילדים עולים – גם פה אנחנו רואים שהיחסים מושפעים משינויים במבנה והרגלים של המשפחה.

מיכאל נודלמן: למשל, הגידול באחוז המשפחות החד-הוריות בקרב עולי קווקז ואתיופיה, ויציאת יותר אמהות לעבודה בקבוצות אלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו רואים שהיחסים עם ההורים מושפעים גם משינויים בעמדות ובתפיסות של בני הנוער.

מיכאל נודלמן: למשל, יש שינויים בעמדות כלפי השכלה, עבודה, נישואין ושירות צבאי, בקרב חלק מהאוכלוסיות, והם מושפעים מהקשיים של ההורים עצמם, היכרותם עם המערכת ויכולתם להעניק תמיכה.

מיכאל נודלמן: (שקף: דיווח בני הנוער על יחסים עם ההורים) זה הדיווח של בני הנוער על היחסים עם ההורים, לגבי כמה סוגים של אינטראקציה עם ההורים.

מיכאל נודלמן: אני לא אכנס לרמה של רזולוציה, אבל נראה שילידי ישראל – למשל, בנושא של קבלת תמיכה ועידוד מההורים – מרגישים שההורים נותנים להם יותר תמיכה מאשר ילידי ברית-המועצות.

מיכאל נודלמן: כנ"ל לגבי נכונות ההורים לשוחח עם המורים, בקרב ילידי הארץ יש 92% לעומת 77% בקרב ילידי ברית-המועצות.

מיכאל נודלמן: מרינה סולודקין: אלה שלא מדברים – קשה להם.

מיכאל נודלמן: שרה כהן: הכוונה היא כאן לעשות מקסימום מיקוד של הדפוסים הקיימים כדי שההתערבויות אחר- כך תהיינה ממוקדות ולא באוויר.

מיכאל נודלמן: זוהי בעצם המשמעות של רישות כל השותפים לתמונת מצב עם ידע, שהוא ידע שמגיע ממערכת מחקרית.

מיכאל נודלמן: (שקף: דפוסי היעדרות של נערות ונערים) דפוסי ההיעדרות של הנערים והנערות – גם פה, מקורות התמיכה ה"טבעיים" אלה חברים- 76% - זה באופן כללי.

מיכאל נודלמן: בנות נעזרות יותר מבנים, ומיעוט קטן נעזרים בקרב אנשי מקצוע.

מיכאל נודלמן: זה מחקר שנערך בפתח-תקווה – נשלף איזשהו סוג של מידע לגבי תמונת המצב.

מרינה סולודקין: פתח-תקווה היא מאוד ייצוגית.

מרינה סולודקין: שרה כהן: מאוד ייצוגית.

מרינה סולודקין: זה גם המחקר שנערך בברוקדייל – שנעשה ספציפית לגבי פתח-תקווה.

מרינה סולודקין: (שקף: סיכום האתגרים ונקודות החוזק של הקבוצות השונות) פה אנחנו מנסים לסכם את האתגרים וגם את נקודות החוזק של הקבוצות השונות.

מרינה סולודקין: אנחנו רואים שבקרב יוצאי אתיופיה יש יותר קשיים לימודיים, לצד עדויות לקשיים גם בתחום ההשתלבות בבית-הספר ולהשתלבות חברתית.

מרינה סולודקין: בקרב יוצאי קווקז אנחנו רואים התקדמות משמעותית בהישגים ושאיפות לימודיות, בעקבות סיוע משמעותי שניתן בנושא של קידום לימודי, אבל אנחנו גם רואים קשיים ביחסים חברתיים.

מרינה סולודקין: בקרב יוצאי ברית-המועצות לשעבר אנחנו רואים הישגים שהם ממוצעים ומוטיבציה מאוד גבוהה, ויש נקודה שבהחלט מעוררת תחושה של אי-נוחות, שמדברת על תחושה של ניכור מבית-הספר וקשיים ביחסים עם ההורים.

מרינה סולודקין: (שקף: מה אנחנו לא יודעים?

מרינה סולודקין: ) מה אנחנו לא יודעים?

מרינה סולודקין: אנחנו לא יודעים איך העולים מתמודדים עם הנושא של השפה; אנחנו לא יודעים מספיק על הנושא של יחסים חברתיים עם ותיקים; כל הנושא של תפיסת הזהות, השייכות לישראל והתוכניות לעתיד; מרינה סולודקין: שרה, אבל אנחנו כן יודעים.

שרה כהן: אנחנו יודעים את זה בצורה של תחושות, אנחנו יודעים את זה ממחקרים קטנים שנעשו פה ושם על-ידי חלק מארגוני העולים – שגם אנחנו את המחקרים האלה מכירים.

שרה כהן: אנחנו לא מכירים את זה ברמה של עולם ידע אמפירי שאנחנו יכולים לבוא ולהגיד שהוא גם כרגע מתוּקף.

שרה כהן: הנושא של ההשתלבות בבית-הספר – ההשתלבות החברתית ויחסים עם ההורים בקרב יוצאי אתיופיה; אנחנו לא יודעים על צרכים לא מסופקים ושירותים נדרשים מנקודת מבט של העולים עצמם.

שרה כהן: בסקר הגדול - שכרגע אנחנו הולכים לערוך עם מכון ברוקדייל – מתכוונים לעשות ראיונות עם בני הנוער עצמם, רחבי-היקף, עם מדגם מאוד מאוד רחב.

שרה כהן: (שקף: כיווני פעולה) כיווני פעולה – אחר כך נמקד אותם במצגת שהמנכ"ל יציג.

שרה כהן: אנחנו מדברים על כיוונים שקשורים לנושא של המשך התמודדות עם התנהגויות סיכון, על מנת לחזק את מגמות השיפור.

שרה כהן: אנחנו מדברים על המשך התמודדות עם נשירה גלויה; אנחנו מדברים על הצורך בפיתוח והענקה של מענים לימודיים בהתאם למאפיינים ולצרכים של הקבוצות, כל קבוצה בהתאם למה שאופיין כצורך של אותה קבוצה: אוניברסליים ליוצאי אתיופיה; קבוצתיים ליוצאי קווקז; סלקטיביים ליוצאי ברית-המועצות לשעבר.

שרה כהן: אנחנו מדברים על הצורך בעבודה בתוך בתי-הספר – גם עם הנערים והנערות וגם עם הצוותים; על עבודה עם ההורים בנושא של הקשר עם הנערים והנערות והקשר עם בית-הספר; ועל איסוף המידע הייחודי שחסר כבסיס לגיבוש תוכניות מותאמות, וזה הסקר הארצי של העולים.

שרה כהן: נמצאת פה גם גב' פאולה כהאן, שהיא החוקרת הראשית מטעם מכון ברוקדייל – אם אחר כך תרצו מידע נוסף לגבי המשמעות של הסקר ואיזה דברים אנחנו רוצים להשיג בו – אפשר יהיה לקבל את המידע גם ממנה.

שרה כהן: תודה רבה.

שרה כהן: דוד רותם: האם אנחנו יודעים מועד משוער שבו נדע תשובות לכל הדברים הללו?

שרה כהן: שרה כהן: לוח הזמנים של הסקר הוא כזה שעד חודש אפריל יהיה איסוף של מידע ונתונים.

שרה כהן: בחודש יולי יוצג לנו דו"ח הביניים, ובסוף חודש דצמבר – הדו"ח הסופי.

שרה כהן: דוד רותם: עדיין אנחנו מדברים על עוד יותר משנה.

שרה כהן: שרה כהן: על שנה.

שרה כהן: מדובר במחקר מאוד גדול.

שרה כהן: דוד רותם: והאם יש לנו איזשהן תוכניות לשלבי ביניים?

שרה כהן: שרה כהן: יש תוכניות שקיימות כל העת.

שרה כהן: אלה תוכניות שגם שתוצגנה במצגת ההמשך.

שרה כהן: אנחנו לא מדברים על התחלה מנקודת אפס.

ארז חלפון: חבר הכנסת רותם, שלום, אתה לא היית בהתחלה.

ארז חלפון: אני ציינתי שאנחנו הוצאנו כרגע איסוף נתונים שמכון ברוקדייל ערך לגבי ילדים ונוער בכלל; אנחנו הוצאנו את הנושא של נוער עולה, ממשיכים כרגע במחקר – למרות שכבר יש לנו כיוונים, ותכף אני אציין אותם – אנחנו ממשיכים כרגע בתוכניות שמוצגות במצגת, וכאשר יהיו לנו הנתונים – כפי ששרה ציינה, אנחנו מקווים מאוד שבחודש יולי יהיו בידינו כל הנתונים – אז נוכל לתכלל את כל המערכות שעוסקות: כל המשרדים, כל הגופים, שעוסקים בטיפול ובתקציבים לנוער עולה, לתכלל את הכל כדי שלא יהיו כפילויות, כדי שהדברים ילכו לאן שצריך על-פי המחקר, ולא נבזבז משאבים על דברים שכבר אין בהם צורך.

ארז חלפון: היו"ר מיכאל נודלמן: חבר הכנסת רותם, זאת הבעיה הכי גדולה שקיימת עכשיו בוועדה.

ארז חלפון: אנחנו דנו בזה כבר ארבע פעמים.

ארז חלפון: דוד רותם: אין ספק, אבל מטריד אותי שאנחנו דנים, דנים, דנים, דנים – ואני לא רואה שום דבר שקורה בפועל.

ארז חלפון: מרינה סולודקין: קורה.

ארז חלפון: לטוב ולרע.

ארז חלפון: כמו בפתח-תקווה – גם רוסים וגם אתיופים.

ארז חלפון: אברהם נגוסה: כל הזמן באים עם תוכניות חדשות, ואחר כך סוגרים ואחר כך עוד פעם מעבירים – זה מה שקורה.

ארז חלפון: במציאות, הבעיה בוערת.

ארז חלפון: פשוט הנוער משתולל, ואין טיפול, אין מערכת שפועלת בשטח.

ארז חלפון: מביאים לנו כל הזמן מצגות, ניירות, "פאואר פוינט", אבל זה נשאר במגירה.

ארז חלפון: כמה פעמים הצגתם לנו תוכניות, ואין מעשה בשטח?

ארז חלפון: היו"ר מיכאל נודלמן: אני מסכים אתך, אבל זאת בעיה מאוד רחבה.

ארז חלפון: צריך שכולם יטפלו בבעיה הזאת.

ארז חלפון: אנחנו פה דנו ושמענו – משרד הקליטה, משרד החינוך, רווחה – כל אחד עושה מה שהוא רוצה, מה שהוא רואה.

ארז חלפון: עכשיו המטרה שכולם יהיו בתוכנית אחת, רק ככה אפשר לעבוד.

ארז חלפון: אם כל אחד עושה מה שהוא חושב וכל אחד מזמין סקרים – ולפי הסקרים הוא עובד – זה לא כל כך טוב.

ארז חלפון: המטרה שאנחנו הצבנו מול משרד הקליטה היא לאחד את כל מי שנוגע לבעיה הזאת, בתוכנית אחת.

ארז חלפון: אני חושב שכך זה צריך להיות.

ארז חלפון: אתה צודק.

ארז חלפון: אנחנו שמענו על רווחה, על קליטה – כל המשרדים ששייכים לתחום, אבל כל אחד מדבר בקול אחר.

ארז חלפון: אנחנו רוצים שכולם ידברו בקול אחד, והתוצאות אולי יהיו יותר טובות מאשר עכשיו.

ארז חלפון: אברהם נגוסה: תסכים אתי, אדוני היושב-ראש, בעוד חצי שנה עוד פעם יבואו עם "פאואר פוינט", עם תוכנית חדשה.

ארז חלפון: אם זה כדי לספק את התעסוקה לחוקרים – זה בסדר, אבל אם אנחנו רוצים לפתור את הבעיה, זאת לא הדרך.

ארז חלפון: כבר יודעים את המציאות.

ארז חלפון: צריך לפעול, לא צריך כל הזמן לבוא עם תוכניות.

ארז חלפון: מר נגוסה, אני אענה לך לפני שאני אכנס למצגת.

ארז חלפון: ראשית, אנחנו מביאים את הנתונים ואנחנו יודעים שיש בעיה.

ארז חלפון: כל מי שיושב פה – נציגי המשרדים – מכירים בבעיה.

ארז חלפון: יש בעיה, אנחנו באים – והצגנו פה את המצגת – כדי שכולם יראו.

ארז חלפון: כל משרד, כפי שאמר היושב-ראש, עד היום עשה את התוכניות והכין תוכניות.

ארז חלפון: אני יכול להגיד לך - כמובן, בלי להתפאר – שאנחנו במשרד הקליטה שמנו את הנוער העולה כיעד מרכזי לתוכנית 2008, וגם תקצבנו.

ארז חלפון: הורדנו כספים שגם כך, חברי הכנסת יודעים שאין, אבל לקחנו מאגפים אחרים כדי להשקיע, והוספנו כמעט 4 מיליון שקלים לטיפול בנוער עולה בשנת 2008.

ארז חלפון: אבל, זה לא העיקר.

ארז חלפון: לא באתי פה להגיד מה המשרד עושה – חלק מזה אתם תראו משום שהיושב-ראש ביקש שנציג.

ארז חלפון: העניין הוא שאנחנו מנסים לראשונה לתכלל – שכל המשרדים ייכנסו לתוכנית כוללת – על מנת שנוכל לפנות לנוער.

ארז חלפון: נכון, זה לוקח זמן.

ארז חלפון: אני בכל אופן מאמין בשיטת המחקר.

ארז חלפון: כדי להבין מה הבעיה ולתת את התרופה הנכונה צריך לחקור ולהביא נתונים.

ארז חלפון: אברהם נגוסה: אני לא נגד מחקר.

ארז חלפון: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: אתה אומר: חוקרים.

ארז חלפון: החוקרים עושים עבודה טובה.

ארז חלפון: על-פי חוקרים אנחנו יכולים לתת את התרופות הנכונות.

ארז חלפון: המצגת שמוצגת כאן לחברי הכנסת היא כדי שכולם יראו, יוכלו לשאול שאלות.

ארז חלפון: חלק מזה אנחנו תוך כדי תנועה מתקנים, וזה המצב נכון לרגע זה.

ארז חלפון: לכן, להביע ביקורת נגד החוקרים, נגד המחקרים – לפי דעתי זה לא במקום.

ארז חלפון: אני אסיים את הצגת המצגת ולאחר מכן תוכלו לשאול שאלות.

ארז חלפון: אברהם נגוסה: אני נגד שלא עושים – גם משרד הקליטה.

ארז חלפון: היו"ר מיכאל נודלמן: זה לא נכון.

ארז חלפון: אני מוכרח להגיד שלא רק המשרדים צריכים לעבוד עם הנוער.

ארז חלפון: גם ראשי קהילות צריכים לעבוד עם הנוער.

ארז חלפון: אברהם נגוסה: אנחנו מנסים.

ארז חלפון: היו"ר מיכאל נודלמן: אולי לא עובדים כמו שצריך.

30095: האחריות על המדינה.

30095: היו"ר מיכאל נודלמן: אני מבקש ממך ומגב' נגיסט מנגשה שתיכנסו אלי לאחר הישיבה, אני רוצה לדבר אתכם.

30095: יש לי חומר לא כל כך טוב.

30095: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: (שקף: מהלכי טיפול מערכתיים בין-משרדיים לטיפול בנוער בישראל) לפני שניכנס לכיוונים ולתוכנית, אני רוצה לכוון את כולנו למהלכי טיפול מערכתיים שכרגע המשרדים עוסקים בהם, לצד התוכנית המיוחדת שכרגע נמצאת בשלבי תכלול, של נוער עולה.

30095: ראשית, כולנו מכירים את ועדת שמיד.

30095: אנחנו עמדנו על כך במשרד הקליטה שנהיה נציגים ובעלי דעה בוועדה כדי שהטיפול בנוער בסיכון ובמצוקה יופנה לערים שבהן יש כמויות של נוער עולה, ובכלל אוכלוסיות עולים בכמויות גדולות.

30095: לכן, ישבנו בוועדה הזאת, חלק מהתוכנית הגדולה של הטיפול בוועדת שמיד ילך לערים ולשכונות שבהן נמצא נוער עולה, והתוכנית כפי שאתם יודעים תתחיל מייד בינואר 2008.

30095: התוכנית הנוספת – תוכנית החומש לטיפול באוכלוסיית עולי אתיופיה – אני מעריך שכולכם קראתם עיתונים הבוקר.

30095: אנחנו כבר התחלנו לעבוד עליה ב- 15 בפברואר 2007, כשאז הצגנו חלק מהתוכנית.

30095: נתבקשנו לעשות מספר שינויים ולצרף משרדים נוספים.

30095: התוכנית- כמובן בשיתוף בני הקהילה, שממוקדת בנוער בני הקהילה האתיופית – כבר מוכנה.

30095: אנחנו מחכים לתקצוב ולאישור בוועדת שרים לעלייה וקליטה.

30095: ראש הממשלה אתמול, בישיבת ממשלה, הבטיח שבתחילת ינואר הוא יאשר את התוכנית, וזוהי תוכנית שמדברת על מיליארד שקל לחמש שנים, שאמורה לתת מענה בנושא של נוער בכלל, אצל הקהילה האתיופית.

30095: אני רוצה לציין שבני הקהילה ונציגים של הקהילה היו שותפים לתוכנית, מתחילתה ועד סופה.

30095: מרינה סולודקין: האם מישהו מתכוון לטפל במשפחות חד-הוריות של עולים?

30095: זה שורש הבעיה.

30095: נוער בסיכון הוא במשפחות חד-הוריות, לצערי הרב.

30095: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: אני מוכן לשבת אתך אחר כך ולהראות לך על מה מדובר.

30095: זה אמור לתת מענה כללי.

30095: יש דברים שאני יכול להגיד לך שב- 70% נתנו פתרון לכל רמות הגיל; יש חלק שלא הצלחנו לתת לו פתרון כי היו סדרי עדיפויות – ואינני רוצה להיכנס כרגע – אבל אני מוכן אחר כך להראות לך את תוכנית החומש ולשמוע אם יש לך הערות.

30095: הנושא השלישי שכרגע מתנהל – "עיר ללא אלימות".

30095: לקחנו את אילת כמוקד פיילוט, כאשר על העיר הזאת אנחנו עושים את ההתאמות ומתאימים את הצרכים שנכונים מבחינתנו לנוער עולה.

30095: רשומים בפניכם כל המשרדים שקשורים לכל התוכניות, וגם לתוכנית הזאת.

30095: התוכנית אמורה להתחיל לפעול מייד עכשיו, בחודש דצמבר.

30095: היא אמורה להגיע ל-11 ישובים בסופו של תהליך.

30095: אתמול התקיימה ישיבה כדי להגדיל ליישובים נוספים; כרגע החליטו להתמקד ב-11 ולהוסיף את העיר לוד - שנמצאת כרגע בבעיה מאוד מאוד קשה – לאותה תוכנית.

30095: אלה הן תוכניות בנוסף – שאמורות להתחיל בינואר 2008 – כדי לתת מענה נוסף לבעיות בנושא של נוער.

30095: (שקף: כיוונים משותפים להמשך פיתוח מדיניות) כיוונים משותפים שלמדנו מהמצגת שהוצגה לנו על-ידי מכון ברוקדייל – שגב' שרה כהן הציגה – אנחנו על-פי הדברים האלה מתכוונים להמשיך ולפתח את המדיניות, כמובן גם על-פי המחקר שנקבל באמצע יוני.

30095: הכיוונים הם: פיתוח תוכנית מערכתית בין-ארגונית, שכל הגורמים יתאחדו, ואנחנו נוכל לתכלל את כל הנושא הזה כדי לבנות תוכניות משותפות לנוער עולה.

30095: הנושא השני הוא ראיית תהליך הקליטה כתהליך הדדי.

30095: אנחנו בודקים איך אנחנו משלבים את החברה הקולטת – שאנחנו מצאנו שהיא מאוד מאוד חשובה – בערים עצמן; איך אנחנו משלבים אותה בעזרה וסיוע – ודאי בנושא של נוער – אנחנו קוראים לזה קליטה הדדית, כדי שהם יהיו שותפים לתהליך הזה, לעזור בכל התוכניות של נוער עולה.

30095: כמובן, שיתוף הקהילה.

30095: כמו שעשינו בוועדה, כמו שציינתי לגבי תוכנית החומש לבני הקהילה האתיופית – הנציגים והקהילה יהיו שותפים בתוכניות על מנת שנוכל לשמוע אותם, לשתף אותם בתוכניות.

30095: אנחנו חושבים שאם הקהילה תהיה שותפה בתוכנית מהתחלה – נוכל להגיע לתוצאות טובות יותר.

30095: הנושא הרביעי הוא עבודה עם ההורים – איך מחזקים את הקשר עם הילדים ועם בית-הספר.

30095: ראינו במצגת שגם שם הנתונים לא טובים, וזה נושא רביעי שאנחנו מתכוונים להתמקד בו בהמשך הדרך.

30095: נושא נוסף – שבדקנו וראינו שהוא נושא קריטי, שמתחיל להיות משמעותי בכלל בקרב הנוער במדינת ישראל ובקרב נוער עולה – זה כל נושא ההתמכרויות לאלכוהול ולסמים, מבתי-הספר ועד שעות הערב כאשר בני הנוער מסתובבים עם החברים, וכמובן הפחתת אלימות.

30095: זוהי תוכנית משותפת עם המשרדים, עם המשטרה, עם הרשות למלחמה בסמים – שכרגע כבר פועלת במוקדים ובנקודות קטנות יותר, אבל אנחנו מתכוונים בנושא הזה לשים דגש.

30095: כפי שציינתי, כבר התחלנו תוכניות שנציין אותן בהמשך, אבל אנחנו חושבים שצריך להיות פה משהו יותר מערכתי.

30095: המשך ההתמודדות עם כל נושא נוער, עם התנהגויות הסיכון - אנחנו גם נדווח בהמשך.

30095: אני יכול להגיד שבשנה האחרונה ראינו ירידה בנושא של עבריינות, בנושא של פשיעה ואלימות בקרב נוער עולה.

30095: זה גם נתון שקיבלנו מנציגת המשטרה – זה מעודד, אבל כמובן זוהי רק תחילת מהלך, אנחנו נצטרך להשקיע תקציבים בנושא כדי להמשיך ולהביא לירידה הזאת.

30095: אומנם זה נתון מעודד, אבל נצטרך להמשיך לתת את הדעת על הנושא הזה.

30095: כמובן, המשך התמודדות עם בעיית הנשירה – גם הגלויה וגם הסמויה – מבתי-הספר באוכלוסיות מסוימות.

30095: כמו שאנחנו יודעים וראינו זאת במצגת – בקרב בני נוער קיימת נשירה, גם גלויה וגם סמויה.

30095: ילד לא מגיע לבית-ספר; לפעמים קורה מצב שלא יודעים מה קרה, מאבדים את הקשר אתו, לא מתקשרים, והילד הולך לאיבוד.

30095: לכן, גם בנושא הזה – יחד עם משרד החינוך – אנחנו מתכוונים לטפל ולתת דגשים בתוכנית הגדולה.

30095: המשך מתן מענים לימודיים בהתאם לצרכים.

30095: אנחנו מדברים על תוכניות אופ"ק, תוכניות פל"א, כל מה שאוכלוסייה צריכה.

30095: לכל אוכלוסייה יש את נקודות הלימוד ואת התוכניות המורכבות שמתאימות לאותה אוכלוסייה, וגם לזה אנחנו מתכוונים לתת מתן – בהמשך לתוכניות שאנחנו נותנים.

30095: הנושא האחרון הוא השלמת מידע באופן אמפירי על-ידי המחקר, על-ידי מכון ברוקדייל.

30095: אנחנו מקווים מאוד שעד יוני הקרוב נסיים את הדברים, שעל-פיהם נוכל להכין תוכנית עבודה מתכללת לכל הנושאים, וזה יהיה מייד כאשר המחקר של מכון ברוקדייל יסתיים.

30095: (שקף: מה חדש בנושא במשרד לקליטת העלייה?) אני רוצה להתייחס לדברים שנעשים תוך כדי, ועד שהתוכנית השלמה והתכלול יהיו מוכנים – לדברים שנעשים כרגע במשרד.

30095: לאחר מכן נעביר גם למשרדים השונים: למשרד הרווחה, למשרד החינוך ולמשרד לביטחון הפנים, להציג את המצגות שלהם.

30095: מבחינת חידושים שלנו במשרד לקליטת עלייה – חלק מהם מדברים על 2007, חלק מהם יתחילו ב- 2008 – אנחנו הכנסנו באמצע 2007 לתוך המוקדים האתיופיים כ-20 רכזי נוער שפרוסים ב-20 מוקדים אתיופיים, כדי שיתנו מענה לכל בעיות הנוער במוקדים עצמם שפרוסים ברחבי הארץ.

30095: נושא נוסף שבו יצאנו למכרז באמצע שנת 2007 – לצערי, מכרזים במדינת ישראל, עקב בעיות ביורוקרטיות בנציבות, לוקחים זמן, וכאשר אתה מחפש אדם לתפקיד, זה אורך זמן.

30095: אני מקווה מאוד שבינואר נשים אצלנו במשרד מנהל אגף חינוך, לראשונה.

30095: שיהיה במשרד הקליטה איש מקצוע, איש חינוך – הוא ילווה את כל הפעילויות שמשרד החינוך, דרך המורים, נותן לנוער העולה, יידע להציב בפנינו את הבעיות ויהיה איש הקשר שמתאם עבורנו את כל הפעילויות מול משרד החינוך, ויטפל בכל נושא הנוער בלבד.

30095: היו"ר מיכאל נודלמן: 20 רכזי נוער ותיקים או מקרב הקהילה של יוצאי אתיופיה?

30095: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: כולם בני הקהילה האתיופית, במוקדים האתיופיים.

30095: התוכניות לנוער עולה בשנת 2008 – אנחנו מתקצבים את הרשויות המקומיות בסכומים שמייד אתן לאריה להציג.

30095: מדובר פה על כמעט 15 מיליון שקל – כשאנחנו מתכוונים להתמקד ולוודא שהיעד המרכזי וועדות ההיגוי שיעבדו וידאגו לפרוס את התוכניות, יתמקדו בשנת 2008 בנוער עולה.

30095: כמובן שלא נזניח את המבוגרים, אבל מבחינת סדרי עדיפויות נדאג שסדר העדיפות ילך לנוער עולה.

30095: אנחנו תקצבנו - מתוך תקציב המשרד הוספנו מיליון שקל לאגף הרווחה במשרד – על מנת שנוכל לפתח תוכניות - דיברתי קודם עם הרשות למלחמה בסמים – ותוכניות נוספות בסך מיליון שקל מתוך תקציב המשרד, שיעבור לאגף הרווחה ויתמקד בנוער עולה ובנוער בסיכון בכלל, כאשר שם לצערי הרב, עקב ירידה בתקציב, הגענו לתקציב מאוד מועט שלא מצליח אפילו לתת לנו לעמוד בתוכניות הקיימות.

30095: התקציב הזה אמור לתת לנו קודם כול לעמוד בתוכניות הקיימות, ולהוסיף מספר תוכניות בשילוב, באיגום משאבים, עם גופים נוספים.

30095: הוספנו השנה תקציב של כ-3 מיליון שקלים מתוך תקציב המשרד לארגונים שעוסקים בקליטת עולים.

30095: אנחנו מאמינים באותם ארגונים – אנחנו קוראים להם הזרוע הארוכה של משרד הקליטה.

30095: בתוכניות שהם הציגו בפנינו הם עוסקים הרבה בטיפול בנוער עולה.

30095: אנחנו מתכוונים לוודא ככל שביכולתנו – כפי שציינתי, יש בעיות ביורוקרטיות, תמיכות, משרד משפטים – אנחנו לא יכולים לכפות שכל הכסף ילך לנוער עולה, אבל אנחנו מאמינים שמהתוספת הזאת, לפחות מחצית מהסכום שהוסף נוכל לנסות לכוון שהכסף ילך לחינוך בלתי פורמלי לטובת נוער עולה.

30095: המשך הטיפול – כאשר בעיקר אגף קליטה בקהילה מטפל בנוער עולה – לפני שניכנס לתקציבים אני אתן למר אריה קורת, שמופקד על התחום הזה, להציג את המצגת של המשרד לגבי נוער עולה.

30095: בבקשה.

30095: אריה קורת: (שקף: טיפול המשרד לקליטת העלייה בתחום החינוך הבלתי פורמלי) בוקר טוב לכולם.

30095: בהמשך לפתיחה של המנכ"ל, חשוב בהחלט לציין שאנחנו העמדנו את נושא הטיפול בנוער העולה, במסגרת החינוך הבלתי פורמלי – וחשוב לציין את זה – בראש סולם העדיפות של המשרד כבר ב- 2007.

30095: אני יכול לציין שמסך התקציב של האגף, למעלה מ- 40% הוקצה לצורך הפעילות הישירה לנושא הנוער.

30095: אתן דוגמאות של כמה מעגלי תוכניות שלנו בנושא הזה.

30095: המעגל המרכזי הוא הנושא של תגבור לימודי, ובאפיק הזה יש מספר גדול של פרויקטים.

30095: הפרויקט שהוא נושא הדגל שלנו הוא פל"א – תגבור לימודי לילדי עולים.

30095: ב- 2007 התחלנו להפעיל אותו יחד עם משרד החינוך, ובעצם לראשונה שני המשרדים יצאו עם מרכז משותף לנושא הזה, כאשר יש חלוקה בינינו לבין משרד החינוך.

30095: משרד החינוך נותן מענה לגילאים של בתי-הספר היסודיים; משרד הקליטה נותן מענה לגילאי העל-יסודיים.

30095: סך הכול התקצוב לפרויקט הזה – חלקו של המשרד הוא כ- 8.5 מיליון שקל והוא נותן מענה לכ- 4,000 ילדים.

30095: פרויקט נוסף הוא אופ"ק לבגרות שמיועד בעיקר לבני נוער מהקהילה האתיופית, אנחנו עושים זאת יחד עם הג'וינט ועם ברנקו וייס; קיים פרויקט נוסף של "בגרות בעלייה" שעשינו יחד עם הסוכנות היהודית בשישה ישובים, כפיילוט שבו התמקדנו רק בבני נוער שלא שולבו – לא בפל"א ולא באופ"ק.

30095: פרויקט רביעי נקרא "צל"ש" – צורת למידה שונה – שגם אותו נתנו בכמה ישובים, בעיקר לקהילה של יוצאי אתיופיה באותם ישובים שבהם לא קיים פרויקט אחר של המשרד בנושא הזה.

30095: חשוב לציין שאנחנו בהחלט מתואמים עם הפרויקט הלאומי בנושאים האלה, ובאותם ישובים שבהם הפרויקט הלאומי נכנס לפעילות – אנחנו לא נותנים מענה לאותם גילאים.

30095: מעגל נוסף הוא מעגל רכישת השפה והעצמת השפה.

30095: שוב, אני מדבר על המסגרת הבלתי פורמלית, כאשר פה פיתחנו כמה תוכניות חדשות – בעיקר תוכניות בטלוויזיה החינוכית, כמו: חטף-פתח.

30095: אנחנו עומדים להוציא את ה- CD, את התקליטורים של התוכניות האלה ונפיץ אותם במועדונים על מנת לאפשר לילדים, יחד עם המורה, לחזור על התוכניות.

30095: מעגל שלישי – שהוכח כחשוב ביותר – הוא המעגל של חיזוק הזהות היהודית והישראלית.

30095: בנושא הזה אנחנו מקיימים פעילויות עם הרשויות המקומיות בעיקר, אבל גם יחד עם ארגוני עולים.

30095: לדוגמה: סמינריונים, פיתוח להקות מחול ופרויקטים נוספים.

30095: היום למשל מתקיים פרויקט "מאירים את הנגב" שבו מגיעים אלפי בני נוער, מתוכם הרבה מאוד ילדי עולים – פעולה שבאה לחזק את הנוער ולחשוף אותו לנגב ולכל התוכניות שלנו בנגב.

30095: המעגל הרביעי – שהוא בעצם מכלול של הכול – הוא המעגל לשעות הפנאי; גם אותו אנחנו עושים בעיקר עם רשויות מקומיות, אבל גם עם ארגונים, ובאופן מיוחד עם ארגוני העולים.

30095: אני יכול להזכיר פרויקט כמו "ציפורי לילה" שאנחנו עושים יחד עם האגודה הישראלית לילדי עולים בכ-10 ישובים.

30095: פרויקטים כמו ביקורים של ילדי עולים במוזיאון הילדים בחולון, טיולי פסח לצעירים, ופרויקטים נוספים.

30095: נגוסה, אני בהחלט אשמח אם תבוא – אני מוכן להזמין אותך.

30095: תבוא, תבקר, תראה את הפעילויות, ואז תראה את ההיקף.

30095: אברהם נגוסה: אני מכיר את השטח, אני חי את השטח.

30095: אריה קורת: אם אתה מכיר את השטח, אתה צריך לדעת שנעשית גם עבודה רבה בנושאים האלה.

30095: אברהם נגוסה: בשטח זה משהו אחר; בהצגה זה משהו אחר.

30095: את זה אני יכול להוכיח.

30095: דוד רותם: ברשותך, הייתי רוצה לשאול את אריה בשלב הזה.

30095: האם תנועות הנוער מעורבות בעניין הזה?

30095: אני זוכר – כשהייתי בחור צעיר, הגיעה עלייה מצפון אפריקה, ואז בנו את ישובי פרוזדור ירושלים.

30095: היה כאן יהודי שהיה מטורף לעניין – היה לוקח אותנו בטנדר ישן ללמד עברית ביישובים.

30095: ואני – שיש לי אבא שנולד בגרמניה, ואמא שנולדה בפולניה – היתה לי סבתא מרוקאית, משום שהקשר שנוצר בינינו לבין המשפחות האלה היה משהו אדיר.

30095: ומשום-מה, אני לא רואה שאת הנוער שלנו – שהוא נוער נהדר – אנחנו מנצלים לעניין הזה.

30095: אריה קורת: קודם כול, בצעירותי גם אני הייתי בתנועת נוער ואני יודע מה זה.

30095: נכון, אנחנו יצרנו השנה לראשונה פיילוט עם משרד החינוך בנושא של פעילות ייחודית עם מועצת תנועות הנוער בקרב העולים החדשים.

30095: התחלנו תהליך.

30095: אני מודה שזה לא דומה למה שהיה בתקופה שלנו, אבל יש היום בהחלט ניסיון אמיץ שלנו, עם מועצת תנועות הנוער ועם משרד החינוך, כן לנסות לתת מענה אחר לילדי העולים, מתוך מגמה לשלב אותם ולצרף אותם לתנועה.

דוד רותם: אבל כשהתחילה הקהילה האתיופית להגיע, תנועות הנוער אימצו אותה.

דוד רותם: אני זוכר את הילדים שלי רצים לכל מיני מקומות.

דוד רותם: מה קרה בינתיים?

דוד רותם: קריאה: יש שתי תנועות נוער - - - אריה קורת: גם היום, תנועת הצופים מפעילה את הפרויקט שלה.

דוד רותם: הם מקבלים מאתנו את מלוא הסיוע והם עושים באמת עבודה יפה – גם בני עקיבא – אבל אני מסכים אתך שאנחנו צריכים לשאוף לחזק הרבה יותר את הקשר בין העולים לבין תנועות הנוער.

דוד רותם: דוד רותם: ואיפה זה נמצא אצלכם בתוכנית?

דוד רותם: אריה קורת: זה מופיע – יש משבצת, השקף לא כאן.

דוד רותם: אנחנו השנה העברנו 250,000 שקל למשרד החינוך, כי אנחנו לא יכולים לעבוד בנפרד.

דוד רותם: אנחנו חייבים – וזה גם חשוב לנו – לעבוד עם משרד החינוך ועם מועצת תנועות הנוער.

דוד רותם: הכספים מועברים למועצת תנועות הנוער לגבי פרויקטים משותפים.

דוד רותם: התחלנו השנה איזשהו תהליך ראשוני, ואם התהליך יצליח – המגמה שלנו לגבי 2008 היא להגדיל משמעותית את האפיק הזה, בתנאי כמובן שגם משרד החינוך יגדיל אותו בהתאם.

דוד רותם: אנחנו רוצים ליצור יחד איגום משאבים כזה שאכן יאפשר לנו סיוע אחר לתנועות.

דוד רותם: דוד רותם: תודה, אדוני.

דוד רותם: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: אנחנו נעבור לאגף הרווחה אצלנו במשרד - נוער במצבי סיכון.

דוד רותם: שרה, בבקשה.

דוד רותם: שרה כהן: (שקף: טיפול בנוער במצבי סיכון) שירות הרווחה במשרד ממוקד בכל מה שקשור למתן מענים, בתפר שבין השירותים השונים.

דוד רותם: זאת אומרת, זיהוי צרכים שאינם מסופקים על-ידי כל מערכת באופן נפרד, ויצירה של מהלך משתף שממנו אפשר לייצר תוכניות שמתמודדות עם צרכים שאותרו כבעייתיים במיוחד בקרב נוער עולה.

דוד רותם: מבחינת המרכיבים של התוכניות שלנו, אנחנו התמקדנו בשנים האחרונות בכמה תחומים מרכזיים.

דוד רותם: תחום מרכזי הוא נושא של ליווי נוער עולה עובר חוק, והמשפחות שלהם.

דוד רותם: שתי תוכניות דגל משמעותיות – שמראות כבר Best Practice, כלומר שאנחנו רואים כבר תוצרים מוכחים בשטח של שינויים ושיפורים – הן התוכנית "סיכויים" שאנחנו עושים יחד עם שירות מבחן לנוער, עם משטרת ישראל ועם ארגון "ידידים" כגורם מבצע.

דוד רותם: התוכנית היום פועלת ב-20 ישובים, עם השלמה של תקציבים של הביטוח הלאומי, וכרגע אנחנו מקבלים משובים מאוד חיוביים לגבי הפעלת התוכנית.

דוד רותם: התוכנית "משפחה תומכת" היא תוכנית לליווי הורים של בני נוער עוברי חוק, שנעשית יחד עם פורום הורים עולים.

דוד רותם: זוהי תוכנית שנולדה כתוצאה מזיהוי מצבם של הורים לילדים שהם עבריינים, שמתקשים להתמודד עם המצב של בני הנוער, והסיוע והחיזוק של ההורים מביא לשיפור משמעותי במצב הילדים.

דוד רותם: התוכניות הללו שאני מציינת הן תוכניות שהוכנסו לתוך ספר הפרויקטים של התוכנית הלאומית לילדים ולנוער בסיכון.

דוד רותם: אלה תוכניות שמבחינתנו מזוהות כתוכניות מצליחות, והכוונה היא שברגע שהתוכניות תצאנה לדרך, בכל היישובים – ישובים שירצו בתוכניות, יוכלו גם להוציא את התוכנית מתוך ספר הפרויקט ולהפעיל אותה באותם ישובים.

דוד רותם: המרכיב השני של התוכניות הוא תוכניות שקשורות לנערות עולות.

דוד רותם: אנחנו זיהינו את הנערות העולות כמגדר שמצוי בסיכון מוגבר.

דוד רותם: אנחנו רואים שכיחות יותר גבוהה של התנהגויות סיכון, שהן גבוהות יותר מאשר בקרב נערות ותיקות – גם בתחומים שהם לא בהכרח מזוהים עם בעיות בקרב נערות.

דוד רותם: לדוגמה: נושאים של הזנחה, של שוטטות, של אלימות.

דוד רותם: יש כרגע כמה פרויקטים משמעותיים שאנחנו מבצעים יחד עם השירות לנערה ועם קרן רש"י, על שדרוג הטיפול בנערות עולות בסיכון בבתים חמים.

דוד רותם: אלה תוכניות שנכנסו לתוך ספר הפרויקטים מתוך מגמה להרחיבן.

דוד רותם: הסוגיה של השימוש באלכוהול ובסמים היא סוגיה קריטית.

דוד רותם: אנחנו רואים אותה, נכון להיום, כאחת מהבעיות שמאפיינות בכלל את בני הנוער במדינת ישראל, ולא רק את העולים, אבל המשמעות של העלאת הנושא על סדר-היום בתוך המשרד זה הצורך בפיתוח התערבויות שהן רגישות תרבות.

דוד רותם: דהיינו, שלא כל מה שהוא אוניברסלי, מתאים לאוכלוסיות השונות.

דוד רותם: יש כמה דגמים שפותחו ושכרגע כבר עוברים לתהליך של אדפטציה.

דוד רותם: לדוגמה: תוכנית התערבות רגישת תרבות, שאנחנו עושים יחד עם השירות להתמכרויות במשרד הרווחה ועם עמותת "אפשר", שפותחה כדגם עבודה על-ידי המשרד.

דוד רותם: היום הוא מוּצא גם מתקציבי הפרויקט הלאומי.

דוד רותם: אתמול לדוגמה, התקיים יום עיון שסיכם את העבודה ב-17 רשויות מקומיות, והתוכניות הולכות להיות מורחבות – גם מתקציבים מתוך המשרד וגם מתקציבים חיצוניים.

דוד רותם: אלה הדגשים העיקריים.

דוד רותם: היו"ר מיכאל נודלמן: שרה, המשרד עובד עם הרשויות, עם מרכזי הקהילות.

דוד רותם: את לא חושבת שצריך לגדל מנהיגים בקרב הנוער – שזה יותר אפקטיבי?

דוד רותם: שרה כהן: זה כן מהלך שאנחנו עושים.

דוד רותם: לדוגמה, עם ארגון שנקרא "אחד פלוס אחד".

דוד רותם: שתי תוכניות דגל– שמפאת קוצר הזמן הן לא צוינו כאן – בדיוק בנויות על הכוחות של הצעירים החזקים מקרב הקהילות, והעזרה שלהם לנזקקים.

דוד רותם: היו"ר מיכאל נודלמן: צריך מנהיגים.

דוד רותם: שרה כהן: יש לנו למשל אתר אינטרנט שאנחנו מפעילים עם עמותת "אחד פלוס אחד", שצמחה במשותף אתם, ותוכנית דוגמת "דרך ההצלחה" שמכוונות לעידוד יזמות חברתית ועסקית, שבדיוק מכוונת לגיוס של החוזק בתוך הקהילות.

דוד רותם: אבל, זה תהליך.

דוד רותם: אני חושבת שהיום, עצם העובדה שיש כבר יותר ניצני התנדבות בקרב נוער וצעירים יוצאי חבר המדינות, זה שיפור משמעותי כי זאת לא תופעה שהיתה קיימת לפני כן.

דוד רותם: זה כן איזשהו תהליך שגם הם עובדים על עצמם, ואנחנו כבר רואים את התוצרים של זה בחבירה לתוכניות.

ארז חלפון: (שקף: תקציבי המשרד לקליטת העלייה בנושא נוער וילדים בסיכון) לפני שנעבור לגרף של משרד החינוך, אני רוצה לציין מעבר לכל התקציבים - כמובן, את העבודה המשותפת עם הפרויקט הלאומי האתיופי, ונגיסט יושבת פה.

ארז חלפון: זוהי שותפות של משרד הקליטה – 3 מיליון, משרד החינוך – 3 מיליון, ומשרד האוצר – 3 מיליון.

ארז חלפון: כמובן Matching של הפרויקט עצמו, זה דבר שנוסף כי כולם מכירים ולכן לא הכנסנו אותו למצגת - וזוהי החשיבות של התוכניות של הפרויקט הלאומי האתיופי.

ארז חלפון: אני מציע שנעבור לגרף הבא של משרד החינוך.

ארז חלפון: עודי בהט: לא פירטנו פה שורה מאוד מאוד ארוכה של פעולות, אני גם לא חושב שזה המקום לפרוס.

ארז חלפון: באגף לקליטה אצלנו במשרד, למעשה כל התקציבים – ללא יוצא מן הכלל, מהראשון ועד האחרון – כולם הם לנוער עולה כי זהו תחום טיפולנו, ולכן אין עניין של לגייס תקציבים מנושאים אחרים לתוך העניין.

ארז חלפון: מדובר פה על סכומי עתק, וכבר פרסתי בפני הוועדה ובפני ועדת המשנה את מגוון הפעולות שנעשות, החל בשדרוג שנעשה בכל נושא רכישת השפה והאולפנים היישוביים- הוועדה מכירה את הדברים מקרוב - כל הפעולות מול עולים ותיקים ושורה ארוכה של פעולות אחרות שכרגע רק אם אדרש- אני אפרוס אותן.

ארז חלפון: (שקף: משרד החינוך) כן רציתי להתייחס לשלוש תוכניות חדשות שאציג בפניכם ושגם הן מתואמות, בחלקן הגדול, ונעשות במשותף עם משרד הקליטה.

ארז חלפון: הנושא הראשון הוא פריסה מחודשת של כל מגוון הפעולות של שפ"י – השירות הפסיכולוגי הייעוצי – ב- 23 ישובים עתירי עולים.

ארז חלפון: הכנסנו לתוך כל ישוב כזה מטמיעה מטעם שפ"י, שמייצגת את כל מגוון הנושאים של שפ"י.

ארז חלפון: דהיינו, גם החלק הייעוצי, גם תחומי המניעה, אל תוך בתי-הספר, כולל בתי-הספר היסודיים שבהם עד עכשיו ובדרך כלל, אין ייעוץ לעולים.

ארז חלפון: יש פה פריסה של כל מגוון הטיפול הרגשי בתלמידים עולים, מכוון לתלמידים עולים, ביישובים עתירי עולים – כבר השנה זה נכנס לפעולה ב-23 ישובים.

ארז חלפון: הנושא השני – שרה והמנכ"ל דיברו על כך קודם, וכן בישיבה קודמת - הוא התחושה שהנושא של הניכור והצורך לטפל בתחושת הזהות והשייכות של נוער עולה, היא חשובה ממדרגה ראשונה.

ארז חלפון: אנחנו - במשותף עם משרד הקליטה, עם הג'וינט ועם מסד קליטה - מקווים ממש בחודשים הקרובים, בתחילת 2008, להשיק תוכנית, בתחילה בשלושה עד חמישה ישובים, לבחון אותה השנה ולקראת שנה הבאה לפרוס אותה בהרבה יותר מקומות.

ארז חלפון: התוכנית נועדה לעבוד בשלושה ערוצים.

ארז חלפון: קודם כול, תוכניות עומק בתוך בתי-הספר, בחטיבות הביניים – כיתות ז' עד ט', עתירות העולים, שבהם משלבים גם יוצאי חבר העמים, גם מאתיופיה וגם מכל מקום אחר.

ארז חלפון: פעולה ישובית – ברמת היישוב – מתואמת עם הרשות המקומית, ופעולה ארצית שנועדה למקד את כל תשומת-הלב של הנוער העולה – ודאי בבתי-הספר וגם מחוץ לבתי-הספר – ליעד הזה של תחושת החיזוק של זהות ושייכות של הנוער.

ארז חלפון: אנחנו מביאים את זה לאישור של מסד קליטה בעוד עשרה ימים, ב-17 בדצמבר - לאישור ראשוני בוועד המנהל – ואני מאוד מקווה שנצליח גם לתקצב את זה באופן משמעותי כבר בתחילת 2008.

ארז חלפון: מרינה סולודקין: מה עם ניכור ממורים?

ארז חלפון: הם קודם כול אלה שצריכים לדעת איך לטפל בנוער.

ארז חלפון: ניכור מבית-ספר זה קודם כול אשמת המורים.

עודי בהט: גם בעניין הזה נקטנו בפעולות ויצרנו הנחיות מאוד ברורות וסטנדרטים לבתי-הספר – זה מופיע באתר המשרד והמורים – ואני יודע שחדרי המורים עובדים על המסמך הזה כדי שהקליטה של בתי-הספר, מורים ותלמידים, תהיה קליטה שתאפשר לילדים להיות מחוברים לתוך בתי-הספר.

עודי בהט: חבר הכנסת רותם שאל לגבי תנועות הנוער, אני מבקש להוסיף.

עודי בהט: אנחנו נכנסנו השנה לפעולה עם מועצת תנועות הנוער בשיתוף עם קרן הידידות – ממש בימים אלה – לעיבוי סניפים קיימים ולפתיחה של סניפים חדשים ביישובים עתירי עולים, בשכונות עתירות עולים, גם מחבר העמים וגם מאתיופיה, כאשר מי שינהיג את הסניפים האלה יהיו בני הקהילה עצמם.

עודי בהט: יצא כבר מכתב לכל תנועות הנוער – כל תנועה צריכה לתת רשימה של שלושה ישובים שבהם היא מציעה להתחיל בפעילות, והיא אמורה להתחיל בחודש פברואר.

עודי בהט: מועצת הנוער עצמה מקצה רכז לעניין הזה, וכל תנועה תצטרך להוציא תוכנית ולקבל עבור זה כסף, כשכבר הוקצו מיליון וחצי שקל לשנת 2008 על-ידי קרן הידידות.

עודי בהט: דוד רותם: מה קרה שנזכרו דווקא עכשיו?

עודי בהט: עודי בהט: אמר כבר אריה קודם.

עודי בהט: זה לא בדיוק שנזכרו עכשיו.

עודי בהט: גם הצופים, גם בני עקיבא עושים עבודה.

עודי בהט: מרינה סולודקין: מה עם הנוער העובד והלומד?

עודי בהט: איפה הם?

עודי בהט: עודי בהט: יכול להיות שגם אחרים.

עודי בהט: אלה הגדולים שעושים פעולה מאוד גדולה ועמוקה בקרב הנוער העולה.

עודי בהט: גם משרד הקליטה וגם משרד החינוך מתקצבים את הנושא הזה כבר כמה שנים.

עודי בהט: אז אולי זה לא כמו בתקופת אדון מימון מימי הזוהר – שאתה התייחסת.

אריה קורת: גם שלי.

אריה קורת: עודי בהט: וכולנו היינו חברים בתנועות הנוער, אבל זה כן קיים והולך עכשיו ומשתדרג, מתוך אותה תחושה של פיתוח מנהיגות מתוך הקהילות עצמן.

אריה קורת: אני מציע שנֹח – שמייצג את תחום קידום הנוער, ובעצם עוסק בנוער בסיכון – יתאר את הפעולות בתחום קידום נוער בעניין הזה.

נח גרינבוים: הפעולה של קידום נוער – הצגנו אותה במספר הזדמנויות, ואני חושב שטוב להציג אותה גם היום.

נח גרינבוים: אנחנו מטפלים בכ- 5,000 בני נוער יוצאי חבר העמים ואתיופיה, ואנחנו פרוסים ב- 45 ישובים.

נח גרינבוים: בכל היישובים האלה, מודל העבודה עם נוער עולה הוא על-פי העיקרון של מודל ההשתלבות.

נח גרינבוים: זה אומר שבני הנוער העולה יכולים מצד אחד לקבל שירותים ייחודיים על-פי הצרכים שלהם – באמצעות עובד ייעודי בן התרבות עצמה – ומצד שני, להשתלב בסל שירותים ששאר בני הנוער צורכים אותו.

נח גרינבוים: זה כולל קשת רחבה של תוכניות ושירותים, כאשר אדוני היושב-ראש, דיברת קודם על תוכניות מנהיגות.

נח גרינבוים: קידום נוער מפעיל בצורה מגמתית תוכניות מנהיגות, וכל שנה יש לנו בערך 700 בני נוער עולה שמשולבים בתוכניות מנהיגות.

נח גרינבוים: כשאנחנו מדברים על סוגיות של זהות, יש לנו כל שנה כמה וכמה קבוצות שבאות מקרב העולים, שעוברות תוכנית הכנה ויוצאות למסע לפולין.

נח גרינבוים: כותרת התוכנית הזאת היא קש"ת - קשר שואה תקומה.

נח גרינבוים: תוכניות זהות אחרות שאנחנו מפעילים ושבהן משולבים לפחות 2,000 בני נוער עולים כל שנה, זה סמינרי זיקה לארץ.

נח גרינבוים: זוהי תוכנית של סמינרים ייעודיים שמאפשרים לבני הנוער העולה לבחון את הזיקות שלהם לסוגיות מרכזיות בהוויה הישראלית היום.

נח גרינבוים: תוכנית אחרת שקשורה גם בלמידה נקראת "עיין ערך אני ישראלי", כאשר בתוכנית הזאת שני-שלישים מהמשתתפים הם עולים, והמשמעות היא שכל שנה משתתפים בתוכנית כ- 200 בני נוער עולים, במסגרת היחידות לקידום נוער.

נח גרינבוים: התוכנית עצמה כוללת ממש למידה של נושאים שקשורים למדינה והתייחסות אישית בדרך של סיורים וטיולים באתרים רלוונטיים, שמאפשרים לאותם בני נוער באמת להתמודד עם שאלת הזהות שלהם.

נח גרינבוים: לסיכום, חשוב לי להדגיש שאנחנו מאפשרים לבני הנוער את הדרך הטובה להיות אתנו כשבא להם, ולהיות עם עצמם כשבא להם.

נח גרינבוים: אנחנו הבנו - לאורך שנים של עבודה עם בני נוער עולה – שאינטגרציה זה לא בכל מחיר, אדוני היושב-ראש.

נח גרינבוים: לכל אחד יש קצב אחר משלו להתחבר לחברים, לחברה.

נח גרינבוים: אנחנו יוצרים את המסגרות ואת ההזדמנויות על מנת שבני הנוער העולה יוכלו לעשות את זה.

נח גרינבוים: תודה רבה.

נח גרינבוים: היו"ר מיכאל נודלמן: יש לי שאלה נוספת.

נח גרינבוים: אני יודע שספורט, תרבות, טכניקה – זה מחבר בין ילדים.

נח גרינבוים: איזה מקום יש לספורט, לטכניקה, לאמנות, בתוכניות שלכם?

נח גרינבוים: אריה קורת: בכל הפעילויות שלנו עם הרשויות המקומיות ב- 2007, תקצבנו לנושא הזה כ- 5 מיליון שקל, וזה קיים היום בכל ישוב.

נח גרינבוים: היו"ר מיכאל נודלמן: היישוב מקבל כסף?

נח גרינבוים: אריה קורת: עבור פעילויות לילדים - בנושאי ספורט, תרבות, אמנויות.

נח גרינבוים: דוד יאסו: רציתי להוסיף בנושא הספורט, לשאלתך.

נח גרינבוים: אנחנו במוקדים מפעילים גם היום, ויש נתח מסוים – לכל מוקד בין 30,000 ל- 40,000 שקל רק לעניין הספורט, אני מדבר על יוצאי אתיופיה.

נח גרינבוים: בשנת 2008 מתוכנן תקציב של חצי מיליון שקל, שזה גם Matching של הרשויות – וזה כדי לעסוק אך ורק בנושא של ספורט.

נח גרינבוים: במוקדים יש דגש מאוד מאוד חזק ללכת לפי פלחים של אותה פעילות שעושים אותה.

נח גרינבוים: היו"ר מיכאל נודלמן: ילדים משתתפים בתחרויות?

דוד יאסו: למשל, יש היום קבוצת קט-רגל שפעם ראשונה עולה לליגה א'.

דוד יאסו: יגידו: אתה מתייחס רק לאתיופים, אבל באמת מדובר רק באתיופים שצמחו מהמוקדים.

דוד יאסו: יש אצנים, אתלטיקה קלה, ותחומי ספורט שונים.

דוד יאסו: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: משרד הרווחה.

דוד יאסו: דפני מושיוב: (שקף: משרד הרווחה והשירותים החברתיים) משרד הרווחה – במסגרת העבודה הטיפולית שלו, ואחרי שיח ארוך עם משרד הקליטה – גם נותן וייתן דגש בשנים הקרובות לנושא הזהות והשייכות, כאשר לנושא הזהות יש שני מרכיבים.

דוד יאסו: משרד החינוך הציג את הנושא של הזהות והשייכות למדינת ישראל, ואנחנו גם מדברים על הזהות האישית בשלבי ההתפתחות של כל ילד וילד.

דוד יאסו: הילדים, כאמור, הם חלק ממשפחות, הם לא גדלים לבד, והתוכניות שהמשרד נותן להן דגש זה באמת החיזוק של המעטפת המשפחתית.

דוד יאסו: צדקה חברת הכנסת מרינה סולודקין – אחוז המשפחות החד-הוריות שמטופלות במסגרת שירותי הרווחה הוא כ- 51%, שלהן יש ילדים, וזה אחוז מאוד גבוה.

דוד יאסו: לצערי, אחד הדברים שחסרים זה באמת תקציב מיוחד והתייחסות יותר ייחודית לצרכים ולרשתות הביטחון שניתנות לאוכלוסייה הזאת.

דוד יאסו: זוהי סוגיה שדורשת – היא לא נוגעת לנושא הנוער במיוחד – אבל קיים גם נושא מקומן של המשפחות החד-הוריות.

דוד יאסו: מרינה סולודקין: האם ביקשתם משר הרווחה ומשר האוצר להחזיר כסף למשפחות החד-הוריות של העולים?

דוד יאסו: אני חושבת שבלי זה, שום דבר לא יקרה.

דוד יאסו: שום דבר.

דוד יאסו: דפני מושיוב: נכון.

דוד יאסו: אני מסכימה אתך, אבל אני גם אומרת שבכלל אין סעיף מיוחד לנושא של חד-הוריות.

דוד יאסו: אין סעיף כזה.

דוד יאסו: נושא נוסף הוא היכולת לראות את אחריות הקהילה ופיתוח המנהיגות הקהילתית, הן באמצעות אחים בוגרים והן באמצעות בני הנוער שמצליחים – אם זה סטודנטים ואם זה דרך תנועות הנוער – וליצור את החיבור עם בני הנוער שנמצאים בשוּליוּת מקובעת בחברה, לצערנו.

דוד יאסו: ישנן תוכניות מעטפת שיוצרות רשתות תמיכה – לא מספיק, אבל בהחלט המשרד שם לעצמו מטרה – והדברים ישתלבו יותר לעומק בשלוש התוכניות המובילות שמנכ"ל משרד הקליטה הציג, שמדינת ישראל מובילה.

דוד יאסו: אני חושבת שהמשרד שם לנגד עיניו את הנושא של בדידות בני הנוער.

דוד יאסו: ההורים עובדים – עובדים שעות ארוכות – ואנחנו מגלים ש"האחר המשמעותי" עבור בני הנוער- גם בגלל פערים בתרבות, גם בגלל פערים בשפה וגם צורת החיים - הרבה פעמים, לפחות האוכלוסייה שאנחנו מטפלים בה, נמצאת בשוּליוּת החברה – היא כזאת שיוצרת מצב של בדידות.

דוד יאסו: כשאנחנו שואלים את בני הנוער מיהו המשמעותי האחר עבורכם, היינו מצפים שזה יהיה ההורה, אבל אנחנו שומעים שבעצם אף אחד – לא ההורה, לא המורה – ושוב, אני מדברת על אוכלוסייה שנמצאת אולי יותר בקצה, שאליה חשוב להגיע, אותה חשוב לזהות, מי יכול להיות ה"אחר המשמעותי".

דוד יאסו: הרבה פעמים אנחנו שומעים שבני הנוער אומרים: היה לי את אותו מורה או היה לי את אותו מדריך, או היה לי את אותו חבר, שהיה עבורי מרכיב משמעותי בחיים ובאמצעותו הצלחתי להתגבר על הקשיים של גיל ההתבגרות.

דוד יאסו: זאת נקודה שבהחלט המשרד שם לנגד עיניו, בנוסף לכל מה שנאמר עד עכשיו.

דוד יאסו: בנוסף – שאלת לגבי הקשר בין טיפול לספורט – גם למשרד יש כמה וכמה תוכניות בתחום הזה.

דוד יאסו: עמירם קלאוס: אני מנהל השירות לנוער וצעירים במשרד הרווחה, דהיינו להפעלת שירותים טיפוליים בשטח.

דוד יאסו: כל מה שאגיד – לצערי, היינו יכולים לתת הרבה יותר.

דוד יאסו: אני חושב שהדברים שנעשים הם חשובים, אבל אנחנו צריכים עוד הרבה יותר.

דוד יאסו: בחרנו כמה תחומים שחשבנו שהם טובים לאוכלוסייה בכלל, אבל טובים באופן ייחודי לתחומים של נוער יוצא אתיופיה.

דוד יאסו: אם כבוד היושב-ראש זוכר, לפני כמה שבועות התקיים פה בוועדה דיון על גיוס לצה"ל.

דוד יאסו: יש לנו בערך 15 ישובים שיש בהם ריכוז של נוער באחוזים גבוהים, אנחנו עושים שם קבוצות הכנה של בערך 15-20 נערים – כדי להכין אותם לשירות הצבאי.

דוד יאסו: אני מדבר דווקא על נוער שעל קצה הרצף הוא נוער בעייתי, וגם שם אחוז המוטיבציה לשירות צבאי הוא גבוה.

דוד יאסו: אנחנו שמים על זה דגש, כי אחרת אנחנו חוששים שיהיה אחוז נשירה גבוה.

דוד יאסו: מדובר על נערים בגילאים בין 16 ל-18 שעוברים תהליך של הכנה לצה"ל במשך שנה, בין הגילאים האלה.

דוד יאסו: תחום שני שכבר הוזכר פה – ואני באופן אישי חסיד שלו – זה הנושא של ספורט כאמצעי לביטוי.

דוד יאסו: אגב, לאתיופים – זה נבדק וקיימים מחקרים של מכון וינגייט – יש כישורים יוצאים מן הכלל בכמה מתחומי הספורט, בעיקר באתלטיקה.

דוד יאסו: היו"ר מיכאל נודלמן: לא רק לאתיופים.

דוד יאסו: לכל ילד יש כישורים.

דוד יאסו: עמירם קלאוס: אני אומר לך שלגבי אתיופים – זה נבדק.

דוד יאסו: ד"ר נגיסט מנגשה: אולי יש עוד כישורים אחרים נוספים – הרבה יותר טובים מספורט.

דוד יאסו: עמירם קלאוס: אמרתי, ויש אפשרות גם לפתח אותם באמצעות הספורט, שזה ישמש להם מסלול מוביליות.

דוד יאסו: תחום שלישי הוא תחום שגם הזכרת – אמנות, תרבות, הקמת קבוצות של מוזיקה, תיאטרון קהילתי, פסיכודרמה.

דוד יאסו: היו"ר מיכאל נודלמן: טכניקה, מודלים.

דוד יאסו: עמירם קלאוס: כן, בהחלט.

דוד יאסו: קבוצות של נערים – ואני מדבר על הכול כניצול בשעות הזמן הפנוי, לא במקום לימודים - -

מיכאל נודלמן: בזמן החופשי, אחרי הלימודים.

עמירם קלאוס: - - אלא אפשרות כמשאב בזמן הפנוי, שזה נכון לנוער ולצעירים בכלל, על אחת כמה וכמה כשאנחנו רוצים לעזור לקבוצות כאלה.

עמירם קלאוס: יש לנו גם כמה קבוצות של נוער שלומדים תחום שבעבר היה כאילו "טאבו" – היום כל הנוער עושה את זה וגם נוער כזה – וזהו תחום של לימוד מחשבים.

עמירם קלאוס: זה נושא שמאוד הולך היום, אני חושב שכולם זקוקים לו, הם לא היו בתוך קבוצות כאלה, ואנחנו מכניסים נוער לתוך הקבוצות האלה.

עמירם קלאוס: סרקתי רק מספר תחומים בודדים.

עמירם קלאוס: יש נושאים נוספים בתחום העשרה תרבותית, חברתית, טיפולית, וכו'.

עמירם קלאוס: חלק מהקבוצות – שרה יודעת – אנחנו עושים את זה בשיתוף עם משרד הקליטה.

עמירם קלאוס: היו"ר מיכאל נודלמן: זה מעניין מאוד, כי במדינה שממנה אני הגעתי היו מרכזים של נוער – שם היו: תרבות, אמנות, טכניקה, בנו מודלים.

עמירם קלאוס: אחרי הלימודים הנוער היה מגיע לשם.

עמירם קלאוס: מרינה סולודקין: מיכאל, זה סוציאליזם...

עמירם קלאוס: היו"ר מיכאל נודלמן: לא סוציאליזם.

עמירם קלאוס: זה חינוך מסוים, וזה היה טוב.

עמירם קלאוס: ילדים שעסוקים בתחומים האלה, אחר כך ממשיכים – אם מהנדס, אם אמן.

עמירם קלאוס: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: נסיים את המצגת עם המשרד האחרון - המשרד לביטחון הפנים.

עמירם קלאוס: אליעזר רוזנבאום: שלום, אליעזר, המשנה למנכ"ל במשרד לביטחון פנים.

עמירם קלאוס: המשרד לביטחון פנים – על זרועותיו: שירות בתי הסוהר ומשטרת ישראל, בתוך המשרד יש אגף "מצילה" – עוסק במניעת אלימות, עבריינות ופשיעה בקרב נוער עולה.

עמירם קלאוס: אני לא אפרט את כל התוכניות, אבל אנחנו עוסקים גם בהעצמת נוער עולה, גם בהעצמת סמכות ההורים.

עמירם קלאוס: כמו כן, יש את תוכנית "עיר ללא אלימות".

עמירם קלאוס: ועדת השרים בראשות השר לביטחון פנים- שהוא יושב-ראש ועדת השרים למאבק באלימות – החליטה על אימוץ התוכנית של "עיר ללא אלימות" בעשר ערים נוספות, בנוסף לעיר אילת שממשיכה להיות הפיילוט.

עמירם קלאוס: גם במסגרת הערים הללו אנחנו מטפלים בנוער העולה.

עמירם קלאוס: מה שאנחנו זיהינו ומה שביקש מאתנו השר לאחרונה זה להכין תוכנית מערכתית לטיפול בנושא של אלימות ועבריינות בקרב נוער עולה, וכך אנחנו פועלים.

עמירם קלאוס: קיימנו שתי ישיבות לאחרונה, שבהן אנחנו ראשית מזהים את התופעות ופועלים במשותף עם משרד הקליטה, משרד הרווחה משרד החינוך והגופים האחרים, משטרת ישראל כמובן – לבנות מודל ארצי ולהכין תוכנית מערכתית.

עמירם קלאוס: כפי ששמענו כאן, וגם זיהינו – יש ריבוי של תוכניות.

עמירם קלאוס: חלק מהתוכניות – גוף אחד לא יודע על התוכניות שהגוף האחר עושה.

עמירם קלאוס: הנושא של התכלול הוא נושא חשוב, ולכן מה שסיכמנו בישיבה בשבוע שעבר, אלה הדברים הבאים.

עמירם קלאוס: היו"ר מיכאל נודלמן: אתם הסכמתם לפעול יחד עם המשרדים.

עמירם קלאוס: אליעזר רוזנבאום: כן.

עמירם קלאוס: ראשית, הקמת צוות בין-משרדי לטיפול בבעיה של נושא האלימות.

עמירם קלאוס: צריך לזכור שהתופעות המרכזיות הן בנושא של עבירות רכוש ואלימות.

עמירם קלאוס: אלה התופעות המרכזיות בקרב נוער עולה.

עמירם קלאוס: הנקודה השנייה שסיכמנו עליה היא לגבש מודל ארצי ועירוני לטיפול בבעיה והפעלה מתואמת של התוכניות הארציות והמקומיות על-ידי המשרדים הנוגעים בדבר; לאחד את כל תוכניות הדגל הבין-משרדיות לתוכנית מערכתית כוללת לטיפול בנוער עולה בסיכון; לזהות מוקדים בערים עתירות-עולים בהן מתבצעת פשיעה קבוצתית, ולטפל נקודתית; וכמובן, אבחנה ופיתוח תוכניות לאוכלוסיות עולות.

עמירם קלאוס: אנחנו את העבודה הזאת נעשה במשותף, נביא זאת לאישור ועדת השרים ולאחר מכן ניישם במקביל, כפי שציין מנכ"ל משרד הקליטה – זה מה שהוא סיכם יחד עם ראש המטה המקצועי ל"עיר ללא אלימות", שבאילת, במסגרת עיר פיילוט, ייבנה גם המודל של נושא טיפול בנוער בסיכון.

עמירם קלאוס: במסגרת הישיבה האחרונה סיכמנו שאת המודל שאנחנו נגבש – אני מקווה מאוד בפרק זמן של עד שלושה חודשים – אנחנו נפעיל גם בערים של "עיר ללא אלימות" וגם בערים שאין בהן תוכנית "עיר ללא אלימות", ובמקומות ה"חמים" שבהם אנחנו מזהים מוקדים של תופעות אלימות ופשיעה.

עמירם קלאוס: נקודה חשובה נוספת שהזכיר לי נציג משרד הקליטה.

עמירם קלאוס: אנחנו מפעילים מגמה ללימודי משטרה בשלוש פנימיות, בשיתוף עם משרד החינוך ומשרד הקליטה.

עמירם קלאוס: בכנות יש לנו כבר מחזור ראשון של בוגרים שסיים בשנה שעברה, וחלק מהבוגרים התגייסו למשטרה ולמג"ב.

עמירם קלאוס: זוהי בהחלט פעולה חשובה.

עמירם קלאוס: פתחנו השנה שתי פנימיות נוספות בהודיות ובניר העמק – יש שם ילדי עולים: גם אתיופים וגם מחבר העמים – ופנינו להרחבה.

עמירם קלאוס: מרינה סולודקין: תציין אחוזים, זה לא מספיק לומר: יש ילדי עולים.

עמירם קלאוס: אליעזר רוזנבאום: אני אעביר את הנתונים, אין בידי כרגע הנתונים.

עמירם קלאוס: בסך הכול, בפנימיות – בהודיות ובניר העמק – יש בהחלט מספרים, גם בכנות היום, אבל אני אעביר את הנתונים לוועדה, יוכלו להפיץ את זה.

עמירם קלאוס: אנחנו מתכוונים לבסס את שלוש הפנימיות הללו ורק לאחר מכן להרחיב, כשהכוונה שלנו היא שכל מי שירצה ויהיה מתאים – נגייס אותו למשטרה, כשוטר חובה משטרה, מה שנקרא שח"ם, למג"ב, עם אופציה להמשיך הלאה ולשרת בקבע בהמשך.

עמירם קלאוס: דוד יאסו: כאשר במהלך כל הלימודים שלהם הם לובשי מדים, כל הזמן – גם בבית-ספר וגם כשהם יוצאים.

מיכאל נודלמן: בבקשה, גב' פאולה כהאן, מכון ברוקדייל.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: האם יש לך שאלה, או להציג באופן כללי?

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: היו"ר מיכאל נודלמן:     	האם אתם רק מציגים מספרים או שאתם גם מנתחים ניתוח אנליטי את המספרים האלה ונותנים המלצות?

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי:     	תכף אענה על השאלה שלך, אבל חשוב מאוד להגיד שזוהי פעם ראשונה שייערך מחקר ארצי על קבוצות שונות של בני נוער.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: בתחילת שנות ה-90 נערך סקר על עולים מברית-המועצות, בחמש ערים, וגם סקר ארצי על בני נוער עולים מאתיופיה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אנחנו מדברים על תחילת שנות ה-90.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מאז, אין מידע מרוכז, מקיף ועדכני לגבי המצב של בני הנוער – בהיקף ארצי, אני מדגישה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מה שהציגה גב' שרה כהן ממוקד סביב מחקרי הערכה של תוכניות שונות, בהן משתתפים כמובן עולים, אבל אנחנו מדברים על קבוצות מסוימות של משתתפים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אם מדובר במשתתפים בתוכניות מסוימות של משרד הקליטה, או של משרד החינוך, או של משרד הרווחה – מדובר באוכלוסיות מיוחדות.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: הנתונים שהציגה שרה לגבי המחקר הארצי של ד"ר יוסי הראל – מדובר גם בבני נוער שלומדים בבתי-ספר.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: יש גם מגבלה כי הם לא כוללים את כל אלה שלומדים במסגרות אלטרנטיביות ושנמצאים במצב של ניתוק בכלל.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אלה נתונים שהסקר הנוכחי כן יכלול.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: הוא יכניס פנימה את כל בני הנוער שלא נמצאים במערכת הרגילה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מרינה סולודקין:     	 זה לא נורמטיבי.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: היו"ר מיכאל נודלמן:     	 זה הסקר החדש.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי:     	החדש, כן.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: בדרך כלל, מה שאנחנו עושים – וזה גם כתוב בהצעה – מעבר לכך שמבצעים את הסקר ומציגים את הנתונים, אנחנו גם נשמח להיות חלק מתהליך של הבנת הנתונים, תובנה, וכן לשמוע פרשנויות מהשותפים השונים, מכל האנשים הרלוונטיים, וליצור איזשהו בסיס כפי ששרה אמרה, לצורך תכנון.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אנחנו נשמח ללוות איזשהו תהליך של תכנון אסטרטגי, על סמך הנתונים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: היו"ר מיכאל נודלמן:     	אתם יודעים שהיום הכנסת לא עובדת – בגלל חנוכה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: יש חברי כנסת שהגיעו במיוחד לדיון.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מרינה סולודקין:     	 תודה רבה ליושב-ראש ותודה רבה רבה למשרד הקליטה, שהציג את התוכניות החדשות וגם את המצב הקיים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אני לא יכולה לומר לכם שאני מרוצה ושיש לי תקוות גדולות.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: למה?

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: משום שאנחנו לא עושים טיפול שורש בכמה בעיות שקשורות לנוער של עולים בסיכון.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אני מציעה ליושב-ראש, כוועדה, לפנות למשרד האוצר ולראש הממשלה, לבקש – כי זה הכרחי – להחזיר כסף למשפחות החד-הוריות.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: לנוער בסיכון ממשפחות חד-הוריות יש פחות סיכוי לצאת מהמצב הזה – בגלל המצב הכלכלי והעוני במשפחות האלה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אני מאוד מברכת את כל התוכניות של משרד הקליטה, משרד החינוך, משרד העבודה והרווחה, ואנחנו רואים את האנשים שעושים עבודת קודש במשרדים האלה, אבל אני אומרת כך: מדאיג אותי מאוד שאנחנו לא שומעים על תנועות נוער בכלל, אנחנו לא שומעים על חברה שעושה מאמץ גדול בהתנדבות בנושאים האלה – וזה לא דומה למה שהיה בישראל בשנות ה-50, ה-60, או בשנות ה-70.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: כל המושג של בדידות – שאת מדברת עליו – זה מאוד חשוב, זאת אומרת שהמערכות לא עובדות כראוי, וקודם כול מערכת החינוך.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: רואים עכשיו את שביתת המורים – כמה חודשים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: ואף עניין מהותי שקשור לנוער העולה שנמצא בבתי-ספר ישראליים, לא שמענו – לא מפי ראשי הארגונים, לא משרת החינוך – שרת הקליטה לשעבר.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאב אלקין:     	לצערי, היום היא שרת אנטי-קליטה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מרינה סולודקין:     	 אני חושבת שכל עניין הבדידות – אנחנו צריכים לחשוב הרבה איך להתמודד עם זה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: גם הורים לא מטפלים בילדיהם בצורה נכונה, משום שקורת גג ופרוסת לחם זה הכי חשוב – אני חושבת שזוהי אשמה שלנו, של קהילות העולים – גם של ברית-המועצות, גם של אתיופיה – ואנחנו צריכים לעבוד הרבה עם ארגוני עולים ומתנדבים מקרב העולים, אבל בדידות בבית-הספר– המשמעות היא ניכור קודם כול ממורים ומנהלים של בתי-הספר.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אני עומדת כל עניין החזרת הכסף למשפחות החד-הוריות.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאב אלקין:     	תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: תודה רבה, אדוני המנכ"ל, על ההצגה, ואני ארצה להעיר לגבי כמה נקודות – מתוקף הניסיון שהצטבר אצלנו בוועדת המשנה שעוסקת בנושא הזה באופן רצוף, מאז הקמתה של הכנסת הזאת.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: קודם כול, אגיד לך מה היה לי חסר במצגת שהצגתם.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: יש פה הרבה מלים, יש מעט מספרים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אם אני אנסח את זה בצורה מחודדת, כמה עולה כל מילה פה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: האם כל מילה פה זה תוספת 500,000 שקל או מיליון שקל, או 100,000 שקל.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: יש משרדים במצגת הזאת – למשל, משרד הרווחה- שאני קורא מלים יפות, השאלה מה מסתתר מאחוריהן.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: פיתוח תוכניות לחיזוק "האחר המשמעותי".

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: כמה עולה האחר הזה, עד כמה הוא משמעותי, איזה תקציב מתקציבי המשרדים הולך לתוכניות שקשורות לנוער עולה, לעומת השנים הקודמות – מה המשמעות?

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מרינה סולודקין:     	 ולמה אחר בכלל?

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: כי כולנו יהודים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאב אלקין:     	כשאתה מדבר על תוכנית בין-משרדית, אני מניח שהכוונה היתה לצלם מצב נתון , להגיד: יש לנו בעיה, אנחנו צריכים לשפר את המצב באופן דרמטי.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: הרי זה פועל יוצא לכל הדיון הזה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאת נקודת המוצא.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: כשאנחנו רוצים לשנות, אחת מהשתיים: או שאנחנו צריכים לשנות לחלוטין את המבנה, או שאנחנו צריכים להוסיף תקציבים, בדרך כלל זה גם וגם.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: בינתיים, מתוך הדיון – במשרד שלך אני מבין מה קורה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אני מבין גם בזכות הדיונים הקודמים שהיו שם וגם בזכות מה שהצגת כאן – יש תוספת תקציב פה, יש שם, יכול להיות שצריך יותר, יכול להיות שיש הערות, ותכף אעיר הערות פרטניות, אבל לפחות אני מבין מה אתם משנים מהשנה הזאת לקראת שנה הבאה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מה קורה אצל עודי בהט – אני גם מבין, ותכף אני אתייחס לזה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: קודם כול, מה שקורה אצלו – שמקצצים לו שליש מהתקציב, במסגרת סדר עדיפויות שאתם דיברתם עליו.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מרינה סולודקין:     	 ואת זה הוא לא אמר.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאב אלקין:     	את זה הוא לא אמר, אבל את זה אנחנו יודעים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: עודי בהט:     	כבר אמרתי את זה כמה פעמים בוועדה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאב אלקין:     	הוא אמר את זה כמה פעמים, את זה אנחנו יודעים לפי ספרי התקציב.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: עודי בהט:     	חס וחלילה, לא הסתרתי.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאב אלקין:     	מה למשל קורה חדש – לא ברמה של המצגת וכמה משפטים יפים, אלא ברמה של תקציבים, תוכניות, מספרי משתתפים: במשרד לביטחון פנים לא הבנתי; במשרד הרווחה לא הבנתי.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: ולכן, אני פונה אליך, המנכ"ל – הרי אתה כאן מנצח על התזמורת הזאת – בבקשה, אינני יודע אם זה כבר לדיון הזה, אבל לדיון הבא שמן הסתם יתקיים, תביאו לנו יותר מספרים, יותר תקציבים, יותר מספרי משתתפים, כדי שנבין מה השינוי מהמצב הקיים, לעתיד שאתם מנסים להוביל אותנו אליו.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: בהקשר הזה - וכבר התייחסתי - לפעמים, כשאני מסתכל על מה שקורה במשרדי הממשלה השונים, אני שואל את עצמי אם הם חלק מאותה ממשלה, או לא.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: כי לפי דעתי, אתה ושרת החינוך באותה ממשלה – אתה מנכ"ל משרד הקליטה, ומשרד החינוך נמצא באותה ממשלת ישראל.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: ולכן, אתה מדבר כאן על פיתוח תוכנית בין-משרדית לשיפור הטיפול בקליטת תלמידים עולים, ובמקביל, אני כחבר ועדת כספים וכחבר כנסת, פותח את ספר התקציב של משרד החינוך שמונח לפניי ואני רואה את הסעיף הזה – שאגב, עדיין משרד החינוך משום-מה מתבייש לקרוא לו בשמו; אין שם סעיף קליטת נוער עולה, יש סעיף מדהים שנקרא תוכניות ויוזמות, ורק יודעי דבר יודעים שמאחורי זה מסתתרת קליטת תלמידים עולים בעיקר, תחת הכותרת הכללית הזאת.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מרינה סולודקין:     	 מתביישים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאב אלקין:     	כשאני פותח את הסעיף "תוכניות ויוזמות", אני רואה שמול התקציב שהשנה היה ליחידה הרלוונטית במשרד החינוך – קיצוץ של שליש.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זה לא 5%, זה לא 10%, זה שליש.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: ואם בשנה שעברה, השרה ידעה להגיד – גם בשולחן הזה, גם בוועדת הכספים: אני אשלים את כל מה שחסר כדי שהתקציב לא יירד, השנה השרה אמרה חד-משמעית, לפרוטוקול: אני לא מתחייבת להשלים, אני מודעת לבעיה, אבל מה לעשות, יש לי סדר עדיפויות אחר.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אז השאלה היא האם השרה נמצאת באותה ממשלה היכן שאתה נמצא – כי אתה מדבר כאן בשם ממשלת ישראל על תוכנית בין-משרדית, והשרה אומרת: יש לי סדר עדיפויות אחר, ומורידה 10 מיליון שקל מהנושא הזה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מה שאני מצפה ממך זה לזעוק את הזעקה – כמו גם בנושא של האולפנים, השרה מקצצת חצי מהאולפנים, ואני רוצה לשמוע כאן את הזעקה של משרד הקליטה: אסור לכם לעשות זאת.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: שאלה מה אתם מתכוונים לעשות בנדון.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון:     אני זועק.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מרינה סולודקין:     זה לא הם.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זה אנחנו.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאב אלקין:     זה גם הם וגם אנחנו.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: היו"ר מיכאל נודלמן:     	הוא זועק.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאב אלקין:     	וזה במצב כאשר לפי הנתונים המקצועיים של משרד החינוך, רק כדי לתת מענה מינימלי לנושא של הוראת עברית – הם צריכים תוספת כשליש מהתקציב שיש להם.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אז במקום לתת להם את התוספת הזאת – מורידים להם, ואז באופן סמלי אם ראית איך סידרתם את הדיון, מה היה המשרד האחרון?

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: המשרד לביטחון הפנים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: כשאנחנו מפספסים בחינוך ובקליטה – מי משלם את המחיר?

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: המשרד לביטחון פנים, אבל בסכומים הרבה יותר קטנים אפשר למנוע את הנגע עוד בשלב הזה, ולא לטפל אחר כך בילדים בסיכון, בילדים עבריינים, וכו'.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: צריכים לעשות קליטה מינימלית מוצלחת – לתת מינימום שעות עברית, וזה לא קורה, אלא להיפך.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אם הקיצוץ יהיה כפי שהוא רשום כרגע בספר התקציב, זה ממוטט חלק גדול מאוד מהמערכת של משהו שעודי בהט מנסה לבנות בשנים האחרונות.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: השאלה שלי איפה כאן תוכנית בין-משרדית.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מרינה סולודקין:     	זאב, מעדיפים עובדים זרים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאב אלקין:     	יכול להיות.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: נקודה נוספת שקשורה לתוכנית בין-משרדית.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: הרי בין-משרדי יכול לעבוד בשתי דרכים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: דרך אחת – להגיד לכל המשרדים: בואו ניצור פרויקטים משותפים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: דרך שנייה היא קודם כול לנסות למפות את התמונה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אני חייב להגיד שבתור מי שמלווה שנה וחצי בכנסת את הנושא הזה, אפילו אני לפעמים הולך לאיבוד מריבוי הכותרות ומריבוי הפרויקטים – כשלפעמים אפילו פרויקטים דומים במשרדים שונים מתוקצבים תחת כותרות דומות.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: יש לא מעט כסף שהולך לנושא הזה, אבל הוא מתפצל להמון פרויקטים, כאשר מעטים מהם – יש מעקב צמוד עליהם.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: דיברת כאן על סקר, וזה מאוד מאוד חשוב, אבל זה לא סקר חד-פעמי.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: השאלה היא האם על כל פרויקט אתה יודע להגיד: זה היה המצב; כתוצאה מהפרויקט, הנתונים הבסיסיים: נשירה מבתי-ספר, פשיעה בקרב ילדי נוער, ידיעת העברית – כל תחום ותחום – הנתונים הבסיסיים השתפרו משנה א' לשנה ב' בזכות הפרויקט המסוים, ועל פרויקט אחר; הרי אין דבר כזה שכל הפרויקטים מוצלחים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מן הסתם, יש חלק מהפרויקטים שלא מגיעים למטרה, ומי שלא מנסה הוא אף פעם לא טועה, אבל הדרך היחידה לעשות זה לנסות, לטעות ולתקן.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: כשאין מערך מעקב מסודר של תוצאות הפרויקטים – אני מאוד חרד לריבוי הפרויקטים, כי אני יודע שאי-אפשר לפקח על המערכת הזאת ואי-אפשר לדעת האם היא מביאה תוצאות או לא מביאה תוצאות, ולפעמים אני מהרהר בראשי לקחת את התקציבים מכל המשרדים, לחבר אותם ביחד ולבנות תוכנית-על שתיגע בכל ילד וילד – האם זה לא יהיה טוב יותר.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: נקודה נוספת לגבי ריבוי הפרויקטים זה מספרי משתתפים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: הרי כל אחד סופר מספרי משתתפים, אבל אין מערך מעקב מי משתתף איפה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: ולכן, לפעמים יש שאלה האם לא מדובר באותם ילדים – דווקא בגלל ריבוי הפרויקטים – שאתה פוגש אותם, שם, שם ושם, ומצד שני, ילדים אחרים, זה לא מגיע אליהם ואז בסופו של דבר הם יגיעו אליו, למשרד לביטחון פנים – אותם ילדים שזה לא יגיע אליהם.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: שוב, אם הולכים בריבוי פרויקטים – חייבים מחקרים צמודים וחייבים מעקב משתתפים כדי לדעת שאין ילד שהמערכת מפספסת אותו והוא נופל בין הכיסאות הרבים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: כעת, ספציפית לגבי המשרד שלך.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אני מחזיק כאן את המכרז לתפקיד החדש: מנהל תחום חינוך – ואריה כבר שמע את עמדתי על כך.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: תבורכו, זה מהלך מאוד חשוב.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: כשאני קורא את דרישות הסף, אני פתאום נדהם.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: ניסיון בחינוך יש כאן; ניסיון בקליטת  עלייה אין כאן.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: שפות: עברית בלבד; אין אפילו אזכור של עדיפות ליודעי לפחות שפת עולים אחת.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: הדרך היחידה שלי לפרש את זה לזכות – כי זה בינתיים מכרז פנימי של משרד הקליטה, ואתה יכול להגיד: כל עובדי משרד הקליטה, יש להם ניסיון בתחום קליטה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אבל, אם תלכו למכרז חיצוני, אחרי מכרז פנימי, אני ממש מפציר בך – תשנו את תנאי המכרז, תכניסו את ניסיון הקליטה, תכניסו לפחות כעדיפות ידיעת שפות של העולים, כי אחרת יבוא אולי איש מוכשר מתחום החינוך, בלי שום ניסיון בתחום קליטה, שנה-שנתיים ילמד, אחר כך אולי יתחיל לעשות, אבל אתה יודע שתוך שנה-שנתיים כבר לא בטוח שיהיה מי שירצה להעסיק אותו בתפקיד הזה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מרינה סולודקין:     	 יש דרישה לתואר?

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון:     	כן, מחויב – בחינוך.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאב אלקין:     	יש דרישה לתואר בחינוך – שגם פה אני לא בטוח עד כמה זה נכון, כי למשל אם אתה מדבר על נציגי קהילת העולים, מעטים מאוד שם עם תואר בחינוך.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: הם בדרך כלל בעלי תואר במקצועות שונים, עם תעודת הוראה וניסיון בחינוך, ועם דרישת סף כזאת אתה מוריד אותם מסדר-היום.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: נקודה אחרונה – הורים עולים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אני חושב שהתייחסתם כאן לנקודה חשובה ביותר, רק השאלה היא תכל'ס מה אתם מתכוונים לעשות עם זה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: משרד החינוך אומר: הייתי רוצה, אבל זה פחות או יותר לא במנדט שלי, ולכן זה יותר במנדט של משרד הקליטה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: יש דברים ששרה עושה, אבל זה מאוד נקודתי, זה רק נוער עולה בסיכון, זה רק מול ארגון מסוים שהוא מאוד פעיל ומאוד דינמי, אבל פועל בכמה נקודות בודדות.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: והשאלה היא, מבחינה מערכתית, האם במסגרת הרה-ארגון אתם מתכוונים לתת מענה לסוגיה אפילו של ידע בסיסי.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: ההורים לא יודעים מה קורה בבתי-ספר, לא מבינים את המערכת, היא בנויה אחרת מאשר במדינות שמהן הגיעו, אין חומרים בשפות שלהם.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מרינה סולודקין:     	 שרה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאת רק מחלקה, ולא אגף.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: שרה כהן:     	שירות.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאב אלקין:     	אף אחד לא עובד עם הורים ברמה מערכתית, אז השאלה אם אתם מתכוונים להוביל מהפך גם בכיוון הזה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון:     	חשוב לי לענות לך על מה שאמרת.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אתחיל דווקא בדבר הקל – ממונה חינוך.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: לצערי, הביורוקרטיה במדינה תהרוג בסוף את כל מה שמנסים לעשות.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: נושא של ממונה חינוך הוא נושא קריטי ונושא חשוב, שלצערי הרב, לא היה במשרד הרבה מאוד שנים, לא היה עד היום.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: כשאנחנו ראינו את החשיבות – גם בטיפול בתוכניות חינוך, ונוער עולה ועבודה, כשמדובר  בהרבה מאוד תקציבים שאנחנו מעבירים למשרד החינוך – מצאתי לנכון להביא את התפקיד הזה, שישב בתוך משרד הקליטה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אבל אז יש בעיות – כי אתה מחפש להביא באמת אדם ברמה מאוד מאוד גבוהה שיטפל במערכת, שיהיה לו ניסיון בקליטה ובחינוך ויהיה מנהל בית-ספר לשעבר ויהיה דובר שפות, וכו' – אבל בפועל אתה צריך בסוף לשכנע את הנציבות שיתנו לך.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: לשמחתי, הצלחתי לשכנע את הנציבות, אבל מה לעשות – ביקשתי לתפקיד הזה מישהו ברמה, שיהיה אפשר להביא אדם ראוי.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: לצערי, כרגע בנציבות הכירו בחשיבות אבל נתנו תואר משרה של ממונה בלבד – שאני לא רוצה פה להגיד מהי הדרגה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: ואתה יודע, אפשר לתת במכרז את כל הדרישות שצריך, ובפועל כשתלך למכרז בנושא של ממונה – לא תקבל אף אחד.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: כפי שאמרת, יש מכרז פנימי, יש מכרז בין-משרדי.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אנשים נכונים גם יישבו בוועדה כדי לאתר, וכמובן שמגיעים מועמדים – אני לא רוצה להתנבא כי יש מכרז פנימי, ואם לא, יגיע לחיצוני – יגיעו אנשים, יש ועדה, אבל אתה לא יכול לתת דרישות מאוד גבוהות ברמת מכרז של ממונה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אני יכול להסביר לך – לא פה בפני כולם – מהי רמת המשכורת.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאב אלקין:     אני יודע.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: ניסיון בקליטה זה לא שם.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאת דרישת סף.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון:     ניסיון בקליטה – כשהוועדה בודקת ורואה את המועמדים, אז בוודאי, וכמובן מי שמגיע לעבוד במשרד הקליטה ומי שמופיע, צריך לראות מי מגיע.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: ותאמין לי, בכלים שיש לי לתת לאותו אדם, אנחנו נבחר את האדם הטוב ביותר שיהיה בתפקיד הזה, גם אם נצטרך לעשות שינויים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זה על הפרק ואני רוצה להגיד לך שלא היה קל לשכנע לקבל את התקן הזה למשרד, וזאת לפחות פריצת דרך.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: דיברת על הקיצוץ.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אינני יודע אם האשמה על עודי.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאב אלקין:     לא, ודאי שלא.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון:     יש אנשים מעליו, ואנחנו פעלנו בנושא.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: יצאו מכתבים מאתנו בנושא הקיצוץ הזה אל שרת החינוך, ויש ועדה שמתכנסת בנושא.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אנחנו בנושא הזה נעשה – מבחינתנו כמשרד – את המקסימום.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אנחנו כמובן לא יכולים להתערב במשרד אחר, ומה שהשרה תחליט.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאב אלקין:     אבל יש יושב-ראש ועדת שרים לעלייה, קליטה ותפוצות, שקוראים לו במקרה גם ראש ממשלה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: צריכים להציף את זה אליו.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מרינה סולודקין:     אנחנו פנינו.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: זאב אלקין:     פנינו בנושא של אולפנים, אבל כרגע כשמדברים על הנוער – גם בתחום הנוער יש קיצוץ.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אברהם נגוסה:     בינתיים יש הרבה דיבורים, אפס מעשים.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון:     כמנכ"ל משרד, אנחנו פנינו לשרת החינוך ואנחנו עומדים לעשות את העבודה מולה.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: אתם, כחברי כנסת, יש לכם את היכולות לעשות את הפעולות שלכם.

פאולה כהאן-סטרביצ'ינסקי: מרינה סולודקין:     אנחנו יכולים שוב לבקש משרת החינוך – לפי המצב בתחום שלה.

מיכאל נודלמן: יש כמה דרכים.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אלקין התחיל לפעול.

מיכאל נודלמן: זאב אלקין: רק שתדע – נכון לעכשיו, אנחנו עצרנו בשבוע שעבר העברות תקציביות למשרד החינוך בוועדת הכספים כתגובה לעניין הזה.

מיכאל נודלמן: אנחנו את שלנו עושים.

מיכאל נודלמן: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: אני מדבר על הצד המקצועי, מה אני עושה, ואני כמובן לא רוצה להיכנס לדברים אחרים- אני לא יכול להיכנס לזה, וזה לא תפקידי.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל נודלמן:

מיכאל נודלמן: מרינה סולודקין: מפחדת.

מיכאל נודלמן: ..

ארז חלפון: לגבי התכלול של כל התוכניות.

ארז חלפון: כשבאתי לפה, אני לא הגדרתי – וגם דיברתי עם יושב-ראש הוועדה – לא דיברתי על עבודה בין-משרדית, שיש תקציב צבוע לצורך העניין, כפי שיש בוועדת חומש שעשינו תוכנית חומש לבני הקהילה האתיופית, כאן אני יכול להגיד: ללא אישור של משרד הקליטה, עם העברת תקציבים, ואם אנחנו נראה שתוכנית לא מתבצעת כפי שנקבע במתווה, למשרד הקליטה תהיה אפשרות לעצור תוכניות ולא להעביר כספים.

ארז חלפון: הניהול של התוכנית יהיה במשרד הקליטה, מדובר פה על מודל נכון לתוכנית החומש של בני הקהילה האתיופית.

ארז חלפון: כל משרד מפעיל את התוכניות שלו, אבל בוועדה המשותפת אנחנו רואים ביצוע, יש לנו יכולת שליטה בתקציב.

ארז חלפון: כשבאתי לכאן, במשפט הראשון אמרתי ליושב-ראש ולוועדה: אנחנו לקחנו על עצמנו לראשונה לתכלל את התוכניות – כדי שלא יהיה כפל תוכניות, כדי שהמשאבים ילכו למקומות הנכונים.

ארז חלפון: אני לא יכול להבטיח לך – ומנהלת הוועדה רושמת את זה בפרוטוקול – אני לא יכול להבטיח; אם לעודי בהט או למשרד הרווחה, או למשרד לביטחון פנים, יהיה קיצוץ והם יגידו: אנחנו את זה לא יכולים לעשות – לי לא תהיה יכולת להשפיע כי היא לא מוגדרת.

ארז חלפון: אני לא יכול לשלוט על תקציבים של משרד החינוך, משרד הרווחה.

ארז חלפון: אני לקחתי משימה שהיא לא פשוטה – גם כי ראיתי בזה צורך חיובי – להושיב את כולם סביב שולחן אחד, לעשות תכלול, לקבל מחקר שכולם יושבים סביב שולחן אחד, ולנסות ביחד לצאת לתוכניות כאשר כל משרד מנהל את התוכנית לבד, אבל בראייה כוללת שרואה את הכול.

ארז חלפון: זאב אלקין: אבל אתה יכול להציף את הנושא בממשלה – זה כן.

ארז חלפון: שר הקליטה יכול להעלות בממשלה את הבעיה .

ארז חלפון: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: הוא יכול להעלות בממשלה, אבל עדיין אני מתייחס לקטע הטכני, איך זה עובד.

ארז חלפון: בקטע הטכני, עודי בהט ממשיך לנהל את התקציבים שלו במשרד החינוך.

ארז חלפון: זאב אלקין: ברור.

ארז חלפון: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: משרד הרווחה ממשיך לנהל את התקציבים שלו.

ארז חלפון: אני לא רוצה שתהיה פה אשליה.

ארז חלפון: פתאום המנכ"לית של עודי בהט תגיד לו: מחר יורדים לך עוד 50 מיליון שקל, תחליט מאיפה.

ארז חלפון: זאב אלקין: אין לו...

ארז חלפון: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: לא משנה, אני רק מתאר.

ארז חלפון: אני אומר שוב ואני מבקש שזה יירשם.

ארז חלפון: אנחנו מנסים לתכלל את הכל כדי להביא הכל לשולחן וכדי שכולם יפעלו על-פי המתווה הזה, כאשר כמובן יהיו הערות, יגידו: כן נכון, לא נכון, נשב בעבודה מאומצת ובחשיבה.

ארז חלפון: להבטיח שכל משרד יתן את חלקו וילך על-פי התוכנית שאנחנו נחשוב שהיא הכי טובה – אני יכול להבטיח שנעשה את הכל.

ארז חלפון: להבטיח שזה יקרה – בעיקר בנושא תקציבים, כי כפי שאמרת בלי כסף אי-אפשר להפעיל תוכניות – את זה אני לא יכול להבטיח, ואמרתי זאת בתחילת הדיון.

זאב אלקין: אבל אם בסופו של דבר התוכנית הזאת תאושר כהחלטת ממשלה או במסגרת ועדת שרים לעלייה, קליטה ותפוצות, או במסגרת אחרת – אז הכוח שלה יהיה כמו תוכנית החומש וכמו דברים נוספים.

זאב אלקין: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: זה קצת שונה כי תוכנית החומש הגיעה מתקציב חיצוני.

זאב אלקין: קריאה: הוא צבוע מראש.

זאב אלקין: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: עם מיליארד שקל, כתקציב חיצוני.

זאב אלקין: פה מדובר על תקציבים שיש בתוך המשרדים, כאשר צריך לעשות שינוי סדרי עדיפויות, אבל לא נפתח את זה כאן.

זאב אלקין: ד"ר נגיסט מנגשה: נגיסט מנגשה, הפרויקט הלאומי.

זאב אלקין: אני רוצה לפתוח בסיפור אישי כואב מיום שישי האחרון.

זאב אלקין: אני וחברה מארגונים וולונטריים ומתנדבים לא יוצאי אתיופיה, מסתובבים לעתים רחוקות בימי שישי בערב, בשעה שתים-עשרה בלילה בתחנה המרכזית, באזור המסגר היכן שיש מועדוני לילה, שם ילדים ונערים בתל-אביב מסתובבים.

זאב אלקין: ביום שישי האחרון ראיתי זוועה.

זאב אלקין: יום שישי – יום גשום ביותר, אנשים לא יכולים לצאת בשעות האלה מחוץ לבית – ראינו נערים במועדוני לילה, מסתובבים ברחובות – ביד אחת וודקה וביד השנייה אולי בירה.

זאב אלקין: זוג, שניים, שלושה, ארבעה.

זאב אלקין: הנערים האלה באים שיכורים – ראיתי גם ניידת משטרה מסתובבת באזור הזה.

זאב אלקין: לפנות בוקר, בסביבות שעה חמש, שש – אני עזבתי בערך בשעה שלוש – מספרים לי חברים שלי שהנערים האלה היו זרוקים בכל מקום כמו ג'וקים, שיכורים, אין להם שליטה על עצמם.

זאב אלקין: בנים ובנות.

זאב אלקין: אני מזמינה אתכם.

זאב אלקין: באמת לא צריך כאן לשבת ולדון על הבעיות האלה – אפשר לראות באמת מה קורה באזורים האלה.

זאב אלקין: ודאי, אני מזהה את הנערים יוצאי אתיופיה, היו גם נערים מחבר העמים, היום ודאי גם נערים אחרים – במקומות אחרים לא נותנים להם להיכנס, יש להם מועדוני לילה משלהם, אבל צריך לצאת ולראות את זה, לצערי הרב.

זאב אלקין: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות שעלו כאן, בבקשה.

זאב אלקין: עד עכשיו היה היעדר מרכז, משרד ממשלה מוביל בנושאים האלה.

זאב אלקין: אני שמחה לשמוע שהמשרד לקליטת העלייה לוקח את ההובלה הזאת, שהוא יכול לעסוק בנושא הזה, אבל מה שאני מבקשת – שיהיו תוכניות לטווח ארוך, לא לשנה ולא לשנתיים ולשלוש בלבד.

זאב אלקין: תוכניות שיימשכו כמה שנים, שיהיו בהן תוצאות – יישאר ניסיון עבודה שיוכל גם לשמש ברגע שתוכנית יוצאת.

זאב אלקין: אדוני המנכ"ל, לגבי תוכנית החומש שאתה מדבר עליה.

זאב אלקין: אני חברה בה.

זאב אלקין: תוכנית מצוינת, כולנו ישבנו – יוצאי אתיופיה, משרדי ממשלה, נציגים – כתבו את התוכנית הזאת, היא תוכנית טובה.

זאב אלקין: אני למדה מהניסיון של הפרויקט הלאומי האתיופי – גם אז כולם ישבו, כתבו, תקצבו תקציבים אדירים, שלא יצאו אל הפועל.

זאב אלקין: מה שמדאיג אותי בתוכנית הזאת – כל עוד אין לה סעיף תקציבי מוגדר מהאוצר – הממשלה הזאת מתחלפת, ממשלה אחרת מגיעה, סדר העדיפות משתנה.

זאב אלקין: אז מה עשינו?

זאב אלקין: התוכנית הזאת תישאר במגירה, ילדים ונערים עולים שאנחנו מדברים עליהם.

זאב אלקין: ..

זאב אלקין: אתה יודע, אדוני המנכ"ל – אתה מינוי פוליטי.

זאב אלקין: מחר יגיע שר אחר, אתה לא תהיה.

זאב אלקין: אנחנו שמחים על מה שאתה עושה, אנחנו מאוד תומכים בך, אבל מה יהיה?

זאב אלקין: כל עוד אין סעיף תקציבי מוגדר לנושא הזה – סדר העדיפויות ישתנה, התוכנית הזאת תישאר במגירה.

זאב אלקין: אני אגיד כמה מלים.

זאב אלקין: הפרויקט הלאומי – שהוא מגיוס כספים, ו-9 מיליון שקל מהמשרד לקליטת העלייה, חינוך והאוצר, שאנחנו מקבלים – השנה יש לנו תקציב של 14 מיליון דולר.

זאב אלקין: 75%-80% מהתקציב הזה הולך לנוער גילאי 13-18, יש לנו כ- 7,000 תלמידים בסיוע לימודי והכנה לבגרויות, 750 ילדים בתוכנית "קדם עתידים".

זאב אלקין: עד אז לא היו ילדים, ארבע שנים אנחנו עובדים קשה כדי להביא ילדים ולמשוך אותם למעלה.

זאב אלקין: יש לנו כל מיני תוכניות להורים, בנושא סמים, אלכוהול.

זאב אלקין: התוכנית הזאת – היא נותנת מענה ל- 7,000 תלמידים מתוך 14,000.

זאב אלקין: ל- 7,000 התלמידים האחרים אין מענה.

זאב אלקין: אני שומעת על הרבה מאוד תוכניות, אני יוצאת מאושרת, באמת.

זאב אלקין: יש היום כל כך הרבה תוכניות שיוצאות, אבל אני רוצה לדעת האם אכן יש תוצאות לתוכניות האלה.

זאב אלקין: מכון ברוקדייל כבר סיים את המחקר בנושא סיוע לימודי והכנה לבגרויות של עולים מאתיופיה; שינינו את המספר של 17% לאותם תלמידים, כשהיום אפשר להציג את הנתונים בוועדה שלכם.

זאב אלקין: אם יש השקעה – יש תוצאות טובות, וילדים עולים באמת מביאים אותן.

זאב אלקין: אני לא רוצה שיתייגו את הילדים שיהיו ספורטאים, שיהיו מוזיקאים – כפי שהיה בארצות-הברית לגבי שחורים.

זאב אלקין: אני רוצה שהילדים שלי גם יהיו מהנדסים, שהילדים שלי יהיו רופאים, שילדים של עולים מאתיופיה יהיו גם במקצועות אחרים, אז אני מבקשת להתייחס לזה קצת יותר .

מיכאל נודלמן: למה את לא רוצה שהם יהיו ספורטאים?

מיכאל נודלמן: בילדות הם צריכים לעסוק בספורט.

מיכאל נודלמן: ד"ר נגיסט מנגשה: אני רק מציינת, מעירה.

מיכאל נודלמן: יש מצוקה, אתם משקיעים פה השקעה רבה.

מיכאל נודלמן: סליחה על הביטוי- טמבל אחד יוצא בתקשורת על ארבעה ילדים שהסתגרו במקום הזה – כל המאמץ שלנו יורד לטמיון, התדמית שלנו יורדת למטה.

מיכאל נודלמן: צריך להילחם, צריכה להיות מלחמה של כולם.

מיכאל נודלמן: יש מצוקה.

מיכאל נודלמן: יש תוצאות.

מיכאל נודלמן: אנחנו גאים בתוצאות האלה שתוך 20 שנה אנחנו השגנו במדינת ישראל – גם על זה צריך לדבר.

מיכאל נודלמן: אז יש מצוקה – במצוקה הזאת צריך לעבוד לעומק ולשנות את המצב.

מיכאל נודלמן: אני מודה לכם שבאתם בחופש לדון כאן, ואני מאוד מעריכה את זה.

מיכאל נודלמן: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: אני מבקש לענות לגבי ועדת החומש לעולי אתיופיה.

מיכאל נודלמן: ראשית, אתמול ראש הממשלה הודיע שהוא מביא את זה לוועדת שרים לאישור בתחילת ינואר.

מיכאל נודלמן: כפי שציינתי – התקציב הזה, אין לו תקנה תקציבית, כי קודם כול זה תקציב שהאוצר מביא בנפרד לחמש שנים.

מיכאל נודלמן: כפי שאת יודעת, מבחינת הביורוקרטיה הישראלית – אני כמשרד קליטה יכול להתחייב אך ורק לשנת עבודה אחת ולא יכול להתחייב כי אני לא יודע מה יהיה התקציב.

מיכאל נודלמן: אני לא יכול להכין תוכניות כשהתקציב יקוצץ או יתווסף.

מיכאל נודלמן: התקציב הזה של מיליארד שקל – אגף התקציבים הסכים עליו והוא לוקח את זה .

מיכאל נודלמן: ד"ר נגיסט מנגשה: אני רוצה סעיף.

ארז חלפון: גם אני רוצה הרבה דברים, נגיסט.

ארז חלפון: תביני.

ארז חלפון: חלק מהחלטת ממשלה שתאשר את התוכנית מתקציב חיצוני של מיליארד שקל – מדברת על חמש שנים, ואגף התקציבים יודע.

ארז חלפון: הוא האגף היחידי במדינת ישראל שיכול לשריין כסף, כפי שאומרים ברכבת שנוסעת לכמה שנים, ולכן התוכנית הזאת – לא משנה, יהיה או לא יהיה, אלא אם פתאום יתחלף ראש אגף תקציבים, מה שלא קורה כי זה מינוי לארבע שנים והוא התמנה אתמול – הוא יודע שזה סכום שיש לו שהוא מקציב אותו לחמש שנים.

ארז חלפון: בנושא הזה אני יכול להגיד לך שהמיליארד שקלים – ברגע שיאושרו בממשלה בתחילת ינואר – זו תהיה תוכנית שתופיע בהחלטה לחמש שנים, כי רק הם יכולים להתחייב.

ארז חלפון: קריאה: רם בלניקוב התמנה לראש אגף התקציבים.

ארז חלפון: מרינה סולודקין: סוף סוף יש לנו עם מי לדבר.

ארז חלפון: אנחנו מכירים אותו ממשרד הפנים – הוא היה מאוד מאוד מקשיב.

ארז חלפון: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: כעס על האוצר...

ארז חלפון: אברהם נגוסה: אברהם נגוסה, יושב-ראש נציגי הארגונים של יוצאי אתיופיה בישראל.

ארז חלפון: מה שקרה בפתח-תקווה – כל אחד שומע וקורא – אני מבקש שהוועדה תקבל החלטה לגנות את התופעה שקרתה.

ארז חלפון: דנה גורדון: יש לנו ישיבה בוועדה ביום רביעי.

ארז חלפון: אברהם נגוסה: אני חושב שלהציג תוכניות כל הזמן – והתוכניות האלה לא יוצאות לפועל – זה מה שאנחנו רואים בשטח.

ארז חלפון: אנחנו היינו עדים לכך.

ארז חלפון: גם לפני כמה חודשים דיברו על הדברים האלה, ובאופן מעשי אנחנו לא רואים.

ארז חלפון: לכן, אני חושב שדי לדיבורים, בואו נעבוד.

ארז חלפון: אני מסכים עם חברי הכנסת – הם ניתחו את המצב בדיוק.

ארז חלפון: והמעשים – צריכים להיעשות.

ארז חלפון: נגיסט מתארת את המציאות.

ארז חלפון: מאין באה המציאות הזאת?

ארז חלפון: כי אין טיפול שורש בעניין הזה.

ארז חלפון: לכן, בואו נטפל.

ארז חלפון: לדבר, לדבר כל הזמן – שר בא, שר הולך – הבעיה נשארת.

ארז חלפון: ממשלה הולכת, ממשלה באה – הבעיה נשארת.

ארז חלפון: וזה מה שקורה.

ארז חלפון: ואם אנחנו נטפל ביסודיות, מהשורש – זה מה שצריך להיות, אבל לצערי הרב, זה לא קורה.

ארז חלפון: אני רוצה להתייחס למוקד קליטה.

ארז חלפון: פה דובר על מוקד קליטה כאילו זה מצליח.

ארז חלפון: אני אומר לכם: מוקד קליטה הוא מלכוד.

ארז חלפון: מלכוד.

ארז חלפון: זה לא מוקד.

ארז חלפון: זה מלכוד.

ארז חלפון: אני אסביר למה.

ארז חלפון: במוקד קליטה שמים כמה עובדים, 400,000 שקל תקציב, וזה הולך רק למשכורת – אין תוכניות.

ארז חלפון: עולה חדש הולך למערכת הרווחה, אומרים לו: יש לך מוקד קליטה; הולך למערכת החינוך, אומרים לו: יש לך מוקד קליטה.

ארז חלפון: כשהוא מגיע למוקד קליטה, אין מענה.

ארז חלפון: ולכן, העולה הוא במלכוד.

ארז חלפון: הוא לא מקבל מהרווחה, הוא לא מקבל מהחינוך, הוא לא מקבל משיכון.

ארז חלפון: בכל מקום אומרים לו: יש לך מוקד קליטה.

ארז חלפון: במוקד קליטה אין פתרון, אין מספיק תקציב, אין מספיק כוח-אדם מקצועי שיכול לענות על בעיות כאלה, ולכן אני קורא לו מלכוד.

ארז חלפון: צריך לשנות את הדבר הזה.

ארז חלפון: צריך לתת תקציב, צריך לתת אנשים מקצועיים שיטפלו, יענו לצרכים של העולים.

ארז חלפון: ראש הממשלה הצהיר אתמול – אני שמחתי על ההצהרה הזאת, אבל אני חושב שכל שנה יש לנו הצהרות כאלה.

ארז חלפון: יש לנו הצהרות כאלה.

ארז חלפון: קורה משהו, יוצאים ומצהירים.

ארז חלפון: אחר כך נעלמים.

ארז חלפון: אתה יודע, אותה ועדה שאתה מדבר עליה – אני גם חבר בה ועבדנו יום ולילה.

ארז חלפון: מתי הניחו את המסקנות?

ארז חלפון: כמעט שנה, ופתאום עכשיו מדברים על זה.

ארז חלפון: המטרה היתה שהתוכנית תצא לפועל ב-2007.

ארז חלפון: השטח בוער, ועדיין כל הזמן דוחים את הדברים האלה.

ארז חלפון: לכן אני אומר: די לדיבורים.

ארז חלפון: בואו נעשה.

ארז חלפון: ואני לא יודע אם ההצהרה הזאת של ראש הממשלה תצא לפועל – כמו שהיה בעבר.

ארז חלפון: לכן אני מבקש – מספיק לנו עם כל הדיבורים.

ארז חלפון: בואו נעשה בשיתוף פעולה.

ארז חלפון: דיברת על פרויקט אלונים, אני גם נמצא שם.

ארז חלפון: אנחנו יודעים שהממשלה לא נותנת את ההתחייבות שלה - 50%.

ארז חלפון: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: למה אתה אומר?

ארז חלפון: אברהם נגוסה: 9 מיליון.

ארז חלפון: אתה נתת 50%?

ארז חלפון: לא.

ארז חלפון: בואו נגיד את האמת.

ארז חלפון: ולכן, כל מה שאנחנו מדברים – צריך למדוד את זה במעשים.

ארז חלפון: אנחנו מוציאים תוכניות – כמה השתתפו, כמה סיימו?

ארז חלפון: האם יש לנו נתונים כאלה?

ארז חלפון: אין לנו, אבל יש לנו על הנייר תוכנית.

ארז חלפון: אם 100 התחילו, כמה סיימו?

ארז חלפון: אין לנו נתון כזה.

ארז חלפון: תודה.

ארז חלפון: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: מר נגוסה, לגבי אישור של תוכנית חומש לבני הקהילה האתיופית – זה לא קשור למקרה המזעזע שקרה בפתח-תקווה.

ארז חלפון: רענן דינור כינס אותנו, היתה בעיה להביא את המיליארד שקל.

ארז חלפון: זה מיליארד שקל.

ארז חלפון: ידעתם, הייתם בישיבה, נציגים שלכם – אדמסו, אדון ליברקן, פנינה תמנו – אמר רענן - - - אברהם נגוסה: מתי סיכמנו?

ארז חלפון: מתי היא נגמרה?

ארז חלפון: קריאה: בספטמבר.

ארז חלפון: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: מה זה משנה.

ארז חלפון: נגוסה, ידענו מראש שזה מגיע בינואר, אחרי אישור התקציב, כי משרד האוצר סירב בכל תוקף לאשר את זה בתוך 2007, בגלל חוסר כסף ובגלל דרישות קואליציוניות.

ארז חלפון: מראש ידענו, וראש הממשלה חיזק את זה אתמול בישיבת הממשלה, ואמר: אני מביא את זה בתחילת ינואר לאישור בוועדת שרים, כולל את התקציב של מיליארד שקל, וזה לא קשור למקרה המזעזע בפתח-תקווה.

ארז חלפון: אז צריך גם להיות הוגנים.

ארז חלפון: מראש הם אמרו, בשיתוף נציגי הקהילה, שיביאו את זה לאישור ועדת שרים ב-15 בינואר.

ארז חלפון: אני מקווה שזה יהיה לפני כן.

ארז חלפון: זה בנושא ועדת החומש.

ארז חלפון: בנושא הפרויקט הלאומי האתיופי – אני לא מכיר 50%.

ארז חלפון: כשאני נכנסתי למשרד, אני מכיר 9 מיליון – שגם בזה היתה בעיה – את זה סידרנו, אחרי מלחמות קשות.

ארז חלפון: זה מה שאנחנו נותנים, על-פי חוזה, על-פי הסכם.

ארז חלפון: לגבי 50%, אתה רוצה – תסביר לי בחוץ אחר כך מאיפה הגיע 50%.

ארז חלפון: לגבי מוקדי הקליטה, אנחנו מפעילים 20 מוקדי קליטה - תכף אתן לדוד להתייחס – שלא באים לפתור את הבעיות שהרשות, שמחלקת חינוך, שאגף הרווחה, צריכים לטפל, אלא כדי לתת מקום נוסף לבני הקהילה שרוצים לבוא למקום, לדבר, לא להרגיש מבודדים, וזה לא נכון מה שאתה אומר.

ארז חלפון: אמרת 450,000 למשכורות – ממש לא.

ארז חלפון: התקציב הוא בסביבות חצי מיליון, 600,000 למוקד, כשחצי ממנו הולך למשכורות וחצי לפעילויות.

ארז חלפון: נגוסה, אני מזמין אותך למוקד קליטה.

ארז חלפון: אברהם נגוסה: אני מכיר את הדברים.

ארז חלפון: מה שאני אומר הוא שפשוט לא מקבלים את השירות.

ארז חלפון: נגוסה הציע לסגור את מוקדי הקליטה.

ארז חלפון: זכותו להציע לסגור.

30095: אני אמרתי לתת תקציבים.

30095: דוד יאסו: - - - מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: זה לא נכון.

30095: התקציב הוא 50% למשכורות ו- 50% לפעילות.

30095: דוד יאסו: הבעיה שלנו, כאשר מצביעים – זוהי האשמה ישירות למשרד הקליטה, קרי דוד יאסו, או לבורא עולם.

30095: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: זה לא כך.

30095: דוד יאסו: אמרתי משרד הקליטה, כי אני – כמשרד הקליטה אני מדבר – אבל שלוש אצבעות מופנות לאותו אדם שמאשים.

30095: המצב של בני העדה לפני שהקמנו את מוקדי הקליטה היה קטסטרופה, מבחינת כל נושא הקליטה.

30095: מוקדי קליטה הם דוברי השפה – מאגמים את כל המשאבים, את כל הפעילויות.

30095: פרויקט לאומי לא עובד בשטח לבד, בלי מוקד הקליטה.

30095: פרויקט לאומי – יושבת ועדה, גם אתה יודע את זה.

30095: זה לא מלכוד.

30095: ההיפך הוא הנכון.

30095: ההיפך הוא הנכון.

30095: כיוון נכון של התעסוקה.

30095: סליחה, כשמגיעים, תראה לי איזושהי רשות שיש שם דוברי שפה שיכולים לקבל אותם.

30095: מגיעים למוקד, פורקים את כל הבעיות שלהם, והמוקד מנווט אותם לאן ללכת.

30095: אברהם נגוסה: דוד, אתה יודע את האמת - -

דוד יאסו: אני יודע את כל האמת.

דוד יאסו: אברהם נגוסה: - - אבל אתה לא רוצה להגיד אותה בפני הבוסים שלך.

דוד יאסו: אתה יודע את האמת.

דוד יאסו: דוד יאסו: עם כל הכבוד, יש לי דאגה רבה לבוסים שלי.

דוד יאסו: בעניין עבודה אין לי בוסים, במקרה הזה.

דוד יאסו: אברהם נגוסה: אתה יודע את האמת שזורקים רק את העצמות, לא נותנים את התקציבים, את זה אתה יודע.

דוד יאסו: דוד יאסו: אני לא יודע על מה אתה מדבר.

דוד יאסו: אברהם נגוסה: לעובדים שלך אין מענה.

דוד יאסו: אין מענה.

דוד יאסו: את זה אתה יודע - - דוד יאסו: יש לך עניין – תפתח אותו, בוא נעשה את הדיון.

דוד יאסו: אברהם נגוסה: - - אבל קשה לך להודות בזה – בגלל הבוסים שלך.

דוד יאסו: דוד יאסו: לא בגלל הבוסים שלי.

דוד יאסו: אברהם נגוסה: פשוט אני מכיר אותך.

דוד יאסו: הטענות שלך הן לא נכונות בעניין הזה.

דוד יאסו: היו"ר מיכאל נודלמן: לא עובדים ככה.

דוד יאסו: הוא מדבר, אתה שותק.

דוד יאסו: אתה מדבר, הוא שותק.

דוד יאסו: אין כאן בעיה.

דוד יאסו: אם יש טענות – אני מוכן לקבל, כל מה שקשור למוקדי קליטה.

דוד יאסו: בבקשה, תבוא עם כל הטענות.

דוד יאסו: אתה רוצה – ישוב-ישוב, נשב.

דוד יאסו: לכן, לא צריך להאשים, לא לזרוק סתם האשמות בלי לבדוק לעומק.

30095: אמרתם לנו שאין תקציבים.

30095: לא נותנים לנו תקציבים.

30095: דוד יאסו: תראה לי מוקד אחד שהוא בלי תקציב.

30095: תן לי מוקד אחד שהוא בלי תקציב – לא לפעולות ולא לכוח-אדם.

30095: אברהם נגוסה: ירושלים, בית שמש, פתח-תקווה, ראשון לציון.

30095: ..

30095: דוד יאסו: הכל עובד.

30095: הכל עובד.

30095: חנוך צמיר: יש שתי אפשרויות: או שאתה יודע את הנתונים, ואתה עושה את עצמך שאתה לא יודע, או שאתה לא יודע, אין לך מושג, ואני מציע שבזה יסתיים העניין.

30095: היו"ר מיכאל נודלמן: נכון.

30095: חנוך צמיר: אבל לצעוק זה קל.

30095: אין לך מושג על מה אתה מדבר.

30095: אברהם נגוסה: גוף נייטרלי יבדוק, ויבדוק מי טועה.

30095: היו"ר מיכאל נודלמן: תסיימו את זה ביניכם.

30095: אני מבקש לשאול: במצגת שלכם ראיתי שמצב הקהילה הקווקזית יותר גרוע ממצב יוצאי אתיופיה.

30095: מה אתם עושים שם?

30095: שרה כהן: בחלק.

30095: לא בכל.

30095: אנחנו הראינו דיפרנציאציה – שיש שיפורים מאוד גדולים בחלק מהדברים, בנושאים של הלימודים.

30095: היו"ר מיכאל נודלמן: אבל שם, גם המצב לא כל כך טוב.

30095: שרה כהן: המשמעות כאן, שזה בעצם מכוון אותנו לעשייה, מה אנחנו צריכים להשקיע כרגע.

30095: היו"ר מיכאל נודלמן: אפילו פעם אחת לא ראיתי כאן נציגות של הקהילה – הם פועלים בשקט.

30095: מי שכאן כל הזמן- הם עושים מלחמות, והם מקבלים מה שהם צריכים לקבל.

30095: אלה פועלים בשקט בשקט.

30095: אני דואג שגם הקווקזים יקבלו.

30095: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: אדוני היושב-ראש, בנושא הזה אנחנו מקבלים את החומר.

30095: לכן חשוב מאוד לקבל את העבודה המחקרית, כדי לדעת איפה הבעיות, כדי לטפל.

30095: בנושא הקווקזים, ספציפית, כבר אנחנו פועלים.

30095: ראינו שיש בעיה קשה עם הלימודים האקדמיים, ואנחנו הולכים להגדיל את שנות הזכאות לעולים שעלו מקווקז, כדי להיות זכאים לקבל את התואר.

30095: מעבר לכך, אנחנו כרגע עובדים גם עם הג'וינט – בדקנו, אנחנו כבר רואים את הדברים.

30095: אנחנו מתקדמים גם עם הג'וינט להתאמות לצרכים של בני הקהילה הקווקזית.

30095: היו"ר מיכאל נודלמן: אני מפחד שמי שחי בשקט – לא מקבל.

30095: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה ארז חלפון: אנחנו מכירים, והבעיה מוצפת.

30095: היו"ר מיכאל נודלמן: אני הנציג של הקווקזים.

30095: ד"ר נגיסט מנגשה: אני חושבת שאתה גם הנציג שלנו.

30095: היו"ר מיכאל נודלמן: גם נציג שלכם.

30095: חנה דשבסקי: שלום, שמי חנה דשבסקי, המועצה לשלום הילד.

30095: אני אגיד כמה מילים, ואני מצטערת, אני חייבת לעזוב.

30095: אני אהיה קצרה ואני אגיד דברים מוזרים.

30095: בדרך כלל, אני אומרת ההפך הגמור ממה שאגיד היום.

30095: אל"ף, אני מאוד מאוד מאוד שמחה שסוף סוף – אני 15 שנים רואה חילופי מנכ"לים, חילופי צוות המשרד – אני מאוד שמחה שסוף סוף במשרד הקליטה התגבש צוות רציני שעובד ברצינות, ממש בשיטות מדעיות, לגבי הבעיות הרציניות שקשורות לקליטת נוער עולה, כי הבעיה היא סבוכה, מאוד סבוכה, ועד היום, המדינה – במיוחד במשרד הקליטה – פשוט לא העיזה להסתכל לאמת בעיניים, ואני שמחה שיש עכשיו חבורה שבאמת מתעקשת לפתור את הבעיה מיסודה.

30095: מי שיודע – כולם יודעים – אני ממש לא יודעת לחלק שבחים, במיוחד למשרדי ממשלה, והיום אני אהיה מוזרה.

30095: היו"ר מיכאל נודלמן:

30095: אני מחכה מתי האדון יגיד את זה.

30095: ..

חנה דשבסקי: קודם כול, אני חושבת שמי ש"אשם" בהצלחה זה שרה כהן – ותודה לה על קיומה ועל זה שהיא עובדת, ובעקשנות עושה את המלאכה.

חנה דשבסקי: שרה כהן: תודה רבה.

חנה דשבסקי: חנה דשבסקי: שנית, אני חושבת שמאוד חשוב שיהיה כתוב בפרוטוקול, ושסוף סוף מישהו יקח על עצמו ויחקור את הנושא הסבוך, איך מורכבים הנתונים הסטטיסטיים, כי הרי עד היום, לצערנו – אולי במכוון ואולי לא – במדינה שלנו, המושג של עולה זה משהו מאוד מאוד אנטי-מדעי.

חנה דשבסקי: כל משרד ממשלתי מגדיר עולה בצורה שונה.

חנה דשבסקי: אתם הזכרתם כאן את הנתונים של המשטרה, ואני במיוחד התכוננתי לישיבה הזאת והלכתי למי שאחראי אצלנו במועצה על הסטטיסטיקה.

חנה דשבסקי: בדקתי, והסתבר לנו שהשנה, המשטרה פשוט שינתה את ההגדרות של ילד עולה.

חנה דשבסקי: ואז, מה שקורה, שבשנה שעברה, הפשיעה בקרב הילדים העולים – לפחות לגבי ברית-המועצות, אני רוצה להיות בטוחה במה שאני אומרת – המדד היה: ילד שהגיע משנות ה-90 ועדיין מוגדר קטין, עד גיל 18, בנתונים של השנה שעברה הוא השתייך לקבוצה בקרב העולים.

חנה דשבסקי: השנה, שינתה המשטרה את ההגדרות, ועכשיו כמה שנים אחורה מ-2007, הילד העולה הוא עולה –מי שהגיע בשנות ה-90 והוא נער היום – הוא לא עולה.

חנה דשבסקי: ואז פתאום, באורח פלא, הפשיעה בקרב העולים יורדת.

חנה דשבסקי: אני קיבלתי את הנתונים האלה מאנשים שעובדים אתכם – אצלנו יפה, את מכירה, מי שמרכיב את השנתון הסטטיסטי – והיא אמרה שהיא דיברה עם האחראי שלכם, וזאת ההחלטה שאתם החלטתם, המשטרה החליטה בשנה הזאת לשנות את ההגדרה.

חנה דשבסקי: ופתאום, הנתונים, דרך פלא, משתנים.

חנה דשבסקי: אז חשוב לי מאוד שמי שעוסק בתחום – יבדוק מה נכנס להגדרה של ילד עולה או נער עולה, כי אחרת יש אי-סדר, אין לנו נתונים אמיתיים, ובדרך כלל זה גורם להטעיה לצד החיובי – לא לצד השלילי – לצערנו.

חנה דשבסקי: נושא שלישי – ילדים שהיו נערים בשנות ה-90 המוקדמות: 91', 95' נניח – הם היום אנשים מבוגרים.

חנה דשבסקי: הם לא נכנסים להגדרה של הנוער.

חנה דשבסקי: לילדים האלה – והם היו הרבה יותר מאשר היום – נעשה עוול גדול.

חנה דשבסקי: לא נתנו להם ללמוד עברית כפי שצריך, הם הידרדרו לשוליים, הרבה מהם הלכו לסמים, הידרדרו לפשע.

חנה דשבסקי: בסופו של דבר, האנשים האלה הם היום אוכלוסייה של שוליים מבוגרים- שחשה ניכור.

חנה דשבסקי: זאת התחושה מהשטח.

חנה דשבסקי: לאנשים האלה היום יש ילדים.

חנה דשבסקי: הילדים האלה הם בני עולים.

חנה דשבסקי: איך אתם חושבים, באיזו אווירה הם גדלים במשפחה שלהם?

חנה דשבסקי: – משפחה שהרגישה את עצמה מקופחת, שלא קיבלה השכלה כתוצאה מקליטה נכשלת.

חנה דשבסקי: אנחנו דיברנו על כך בתת-ועדה עם חבר הכנסת זאב אלקין.

חנה דשבסקי: יש אלפים של ילדי עולים שלא קיבלו בגרות, והם מסוגלים לקבל אותה.

חנה דשבסקי: פשוט אין להם איך, כי המדינה הכשילה אותם אז על-ידי קליטה לא נכונה, והיום אין להם כסף כדי לעשות את זה באופן פרטי.

חנה דשבסקי: זה מצריך תקציבי עתק, זה מצריך השקעה גדולה.

חנה דשבסקי: למדינה אין כסף.

חנה דשבסקי: עד שנושא ילדי עולים ונוער עולה לא יעלה בסדר עדיפות ממשלתי – פתרון לא יהיה, כי אנחנו כאן, בשקט בשקט, מגדלים את הדור הבא מנוכר, דור הבא שמסתכל על המדינה הזאת בעיניים מלאות כעס, ובעיקר דור הבא שסובל.

חנה דשבסקי: ואלה בני עולים.

חנה דשבסקי: אתם חייבים.

חנה דשבסקי: אם אתם רוצים לפתור את הבעיה, האנשים האלה – הילדים האלה – חייבים להיכנס איכשהו בתוך המחקרים שלכם ובתוך התוכניות שלכם, כי אחרת התעלמות מהבעיה מביאה פירות רקובים.

חנה דשבסקי: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לשאול, בהמשך לדברים של חנה דשבסקי – לגבי הגדרת עולה.

מיכאל נודלמן: מפקח אפרת וולך: אין שום שינוי.

מיכאל נודלמן: עולה נחשב מי שעלה משנת 90'.

מיכאל נודלמן: לא היה שום שינוי בשנה האחרונה.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל נודלמן: בכל המשרדים, משנת 90'?

מיכאל נודלמן: זאב אלקין: בכל שאלה זה הוגדר אחרת.

מיכאל נודלמן: היא צודקת.

מיכאל נודלמן: מפקח אפרת וולך: היא צודקת במה שהיא אמרה, שכל משרד מגדיר אחרת.

מיכאל נודלמן: במשטרה לא היה שינוי.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל נודלמן: זה נכון שאנחנו צריכים לקרוא לכל המשרדים – צריך שהגדרה של עולה תהיה אחידה.

מיכאל נודלמן: ליטל מעודה: שמי ליטל, מעמותת סל"ע.

מיכאל נודלמן: זוהי עמותה שמסייעת לעולים חדשים שעברו אסון – אתם ודאי מכירים.

מיכאל נודלמן: אני מרכזת שם כמה פרויקטים, כשאחד מהם זה קבוצה של אחים בוגרים יוצאי אתיופיה שמגדלים את האחים הקטנים שלהם.

מיכאל נודלמן: אני התרשמתי מאוד לטובה מתשומת-הלב שאתם נותנים, או מתכוונים לתת, לקשר בין הורים עולים למוסדות, ויש פה תת-קבוצה שהיא מאוד מאוד פגיעה.

מיכאל נודלמן: אין שם מסגרת, יש שם ילדים בני 20 ו-24, שמוותרים על לימודים אקדמיים כדי לעבוד במפעלים לאריזת עופות או למיון בוטנים, או באסם, ואני חושבת שצריכה להינתן במחקרים תשומת-לב לתת-הקבוצה המאוד מאוד פגיעה הזאת כי הם בהחלט מראים איזשהו חוסר הסתגלות – מההיכרות האישית שלי איתם, אני מלווה אותם ביום-יום.

מיכאל נודלמן: הייתי באמת רוצה לשמוע שיש איזשהו דגש ותשומת-לב של המשרד, וגם סיוע שהוא מעבר לסיוע הרגיל, לקבוצה הזאת – למשפחות האלה.

מיכאל נודלמן: אלכס אלטשולר: שמי אלכס אלטשולר, אני גם מעמותת סל"ע ואני מרכז את הפרויקטים בצפון.

מיכאל נודלמן: אנחנו מטפלים בתוך קבוצת העולים במשפחות, בילדים ובנוער שהם הכי פגיעים.

מיכאל נודלמן: הם עברו אסון – בין אם כתוצאה מפיגוע, בין אם אלה אנשים שנפגעו במלחמה, בתאונת דרכים קשה, במחלה, או מכל סיבה אחרת.

מיכאל נודלמן: יש גם קבוצה בתוך הילדים והנוער העולים, שהם זקוקים להתייחסות נוספת.

מיכאל נודלמן: נוסף למה שליטל הציגה, יש קבוצה של סבים וסבתות עולים שמגדלים נכדים.

מיכאל נודלמן: ואז אותם בני 70 ו- 80 – שגם להם יש בעיות – הם הולכים לאסיפות הורים והם צריכים להתמודד עם הרבה מאוד אתגרים וקשיים.

מיכאל נודלמן: אני חושב שגם על הקבוצה הזאת בקרב הילדים והנוער, חייבים לתת את הדעת.

מיכאל נודלמן: מעבר לכך, הייתי אולי מוסיף נקודה שלא עלתה כאן.

מיכאל נודלמן: כמובן, שהתוכנית עצמה היא מאוד מבורכת ומהווה פריצת-דרך, אבל לפני קצת יותר משנה היתה מלחמת לבנון השנייה, ועבור חלק לא קטן מהעולים בצפון – ילדים ונוער עולים בצפון – תוצאות המלחמה עדיין ניכרות.

מיכאל נודלמן: לכן, מתוך הניסיון שלנו בשטח, אני הייתי ממליץ לשים גם דגש מיוחד למה שקורה באזור הצפון בעקבות המלחמה, כי מבחינה פסיכולוגית – ולא רק פסיכולוגית – יש עדיין הרבה מאוד השלכות, ואני חושב שיש לזה בהחלט מקום.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: בקיצור בבקשה, המנכ"ל צריך לסיים.

מיכאל נודלמן: יוליה דור: קודם כול, תודה שאתה נשאר לשמוע.

מיכאל נודלמן: יוליה דור, האגודה הישראלית למען ילדים עולים.

מיכאל נודלמן: עיקר העיסוק שלי בעבודה זה תוכניות שעובדות בשעות הפנאי.

מיכאל נודלמן: אני עובדת גם עם שרה כהן ועם אריה קורת.

מיכאל נודלמן: ההתרשמות שלנו, שאנחנו מדברים פה הרבה על ניכור, על בדידות – בעיקר במסגרת בית-הספר.

מיכאל נודלמן: אני קודם כול מברכת על היוזמה שלכם לרכז את כל הנתונים.

מיכאל נודלמן: מה שמאד חסר לי במצגת שלכם זה כל מה שקורה אחרי בית-הספר, כי זה תחום שהוא כל כך לא מוגדר.

מיכאל נודלמן: בבית-ספר מאוד קל יחסית לעשות סקרים, להבין מה ההערכה.

מיכאל נודלמן: ילדי עולים אחרי שעות בית-הספר נמצאים ברחוב, הם לא מגיעים למתנ"סים.

מיכאל נודלמן: דיברו פה על תנועות נוער – זה טיפות במים.

מיכאל נודלמן: מדובר פה על פרויקטים מאוד מאוד נקודתיים.

מיכאל נודלמן: עניין המשאבים פה הוא מאוד מאוד קריטי, ואני חושבת שבנוסף ליוזמה הגדולה שאתם עושים לרכז את העבודה של כל המשרדים – חשוב מאוד לרכז אותה גם אחר כך, גם אחרי בית-הספר, בשעות הפנאי.

מיכאל נודלמן: והעבודה פה בעיני היא הרבה יותר קשה, כי בית-ספר נסגר בשעה שלוש, מתנ"סים נסגרים בשעה חמש, ואת הסיפורים שאת מספרת אני רואה כל יום כי אני עושה סיורים בפרויקט שלנו "ציפורי לילה".

מיכאל נודלמן: המדריכים שלנו פוגשים שם כ- 10% ילדים נורמטיביים שגרים בעיר.

מיכאל נודלמן: אלה ילדים שבבוקר מגיעים לבית-ספר, אחרי שתיים-שלוש בלילה שהם שתו, שהם קיבלו סמים.

מיכאל נודלמן: אני אשמח אם תקיימו המשך לאותה תוכנית שאתם עושים, ותתרכזו דווקא בחינוך הבלתי פורמלי ובשעות הפנאי, כי אם דיברנו על פערים תרבותיים – וסיפרו פה על ארמונות יפים שהיו ברוסיה - גם אני, את רוב הקריירה שלי עשיתי בסוכנות היהודית.

מיכאל נודלמן: אנחנו עובדים שם עם הקהילה היהודית, וילדים אחרי בית-הספר מגיעים אלינו עד שעות הערב המאוחרות, וזה מה שאנחנו עושים עם ילדים שם, אז למה לא לעשות את זה פה, במיוחד שההורים שמגיעים לפה ולא עושים את הקליטה השלמה, בתקווה שמישהו יעסיק את הילדים שלהם פה, וזה לא קורה.

מיכאל נודלמן: להם אין כסף, אין זמן, ואני חושבת שהסיכון ברחוב הוא הרבה יותר גדול.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל נודלמן: הרחוב קולט יותר מהר ממשרד הקליטה... יוליה דור: נכון, אבל משרד הקליטה כן עושה מאמצים.

מיכאל נודלמן: היו"ר מיכאל נודלמן:

מיכאל נודלמן: ראשית, אני מלא תודה לך שלקחת על עצמך לרכז את כל הפרויקטים שקיימים בכל המשרדים וליצור תוכנית אחת, שכולם יהיו באותה תוכנית, ואחד ידע מה עושה האחר.

מיכאל נודלמן: שנית, אני בטוח ומסכים שתוכנית צריכה להיות לטווח ארוך.

מיכאל נודלמן: אי-אפשר להכין תוכנית לשנה, זהו בזבוז כסף.

מיכאל נודלמן: אני יודע שלקהילה האתיופית יש תוכנית לחמש שנים, לאחרים לשנה.

מיכאל נודלמן: אני יודע שבמדינה שלנו, תוכנית לטווח ארוך זאת בעיה, אבל אנחנו צריכים לעבוד על כך שזאת לא תהיה תוכנית חד-שנתית, צריכה להיות תוכנית עד שילדים הופכים להיות יותר מבוגרים.

מיכאל נודלמן: יש פה בעיה גדולה – אצלי ואצל חברים שלי – ביחסים עם משרד החינוך.

מיכאל נודלמן: אם אנחנו הגענו לסנקציות בוועדת הכספים, זה אומר שאנחנו לא יכולים להביא לכאן את שרת החינוך – היא לא רוצה לענות על המכתבים שלנו.

מיכאל נודלמן: אני פניתי ליושבת-ראש הכנסת, אמרתי שזה לא בסדר – הרי רוב הבעיות אצלנו קשורות בחינוך.

מיכאל נודלמן: מדובר בסגירת אולפנים – זה קשור למבוגרים, זה לא שייך לנושא הזה, אבל גם קיצוץ תקציבים לנוער עולה זה בלתי אפשרי.

מיכאל נודלמן: אני חושב שאני צריך להיפגש עם יושב-ראש ועדת השרים לעלייה, קליטה ותפוצות ולדבר איתו, אנחנו גם נוציא מכתב.

מיכאל נודלמן: לגבי זה אני לא יכול להגיד שום דבר.

מיכאל נודלמן: אם יש קיצוץ גדול בחלק מהתוכנית – אני רק יכול להגיד כל הכבוד שאתה עושה מאמצים כדי לרכז את כל הדברים.

מיכאל נודלמן: יש הרבה בעיות.

מיכאל נודלמן: שמענו פה על הבעיות, יש אצלנו מידע על בעיות.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד למי שטוען שלא נראה טוב שאתם עושים סקרים.

מיכאל נודלמן: אני חושב שטוב שאתם עושים סקרים עמוקים; רק כאשר אתה יודע בדיוק את המצב – ולא רק בנקודה אחת או שתיים, אלא כולל כל הבעיות שקיימות – אתה יכול לקבל החלטות טובות, ואחר כך אתה יכול לדרוש תקציבים.

מיכאל נודלמן: לדרוש תקציבים על סמך תחושות זה קשה מאוד; לדרוש תקציבים כשיש מספרים, כשיש קשר בין המספרים – זה יותר קל, ואנחנו נעבוד אתכם בנושא הזה.

מיכאל נודלמן: רק כאשר אנחנו נהיה בטוחים שמה שאנחנו רואים זה מה שאנחנו מצפים, זה מה שצריך להיעשות, ורואים שיש ירידה בפשיעה, ירידה בנשירה וכו' – אם אנחנו נהיה בטוחים שבכספים האלה, בפעולות כאלה אפשר להוריד – אנחנו נהיה פעילים שלכם.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד לכולם תודה שבאתם.

מיכאל נודלמן: ראיתם שהיה דיון טוב, אני חושב.

מיכאל נודלמן: אני מקווה שבעוד שלושה חודשים אנחנו שוב נתכנס, כי זהו נושא חשוב מאוד, נושא שמטריד את כל אזרחי מדינת ישראל – המצב של הנוער העולה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה, הישיבה נעולה.