ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 315, 2007-12-03 11:10

אלכס מילר: בוקר טוב.

אלכס מילר: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט בנושא המשך השביתה בבתי הספר העל-יסודיים.

אלכס מילר: משרד החינוך, תעדכן אותנו על מה שנסגר בבית הדין.

יהודית גידלי: תעיר שאנחנו לא מתערבים בהליך בית המשפט.

יהודית גידלי: זאת רק ישיבת מעקב.

אלכס מילר: כמובן.

אלכס מילר: אנחנו לא מתערבים כנהוג בוועדות הכנסת שדנות, אבל לא מחליטות החלטות- -

שמואל הלפרט: אז בשביל מה הישיבה, אם ככה.

יהודית גידלי: יש הבדל בין הדברים.

אלכס מילר: הישיבה נקבעה בשבוע שעבר.

2396: משרד החינוך התבקש על-ידי בית הדין לתת עד השעה 11:00 היום פירוט של החלטת הממשלה שהייתה אתמול בנושא צמצום כיתות והחזר שעות.

2396: הוא הגיש את החומר עד השעה 11:00, ועכשיו אנחנו מחכים להחלטת בית הדין.

2396: אני מציע שאולי הסגנית הבכירה של הממונה על השכר תפרט את ההצעה- -

אלכס מילר: לזה אני פחות רוצה להיכנס, אבל אני רוצה לדעת מה ההשלכות של השביתה, כי אנחנו מרגישים את סיומה.

יהודית גידלי: אתה אופטימי.

אלכס מילר: אני אופטימי תמיד.

אלכס מילר: אני רוצה לדעת מה ההשלכות: בגרויות חורף וכל שאר הדברים שקשורים לעל-יסודי, ואיך אתם רואים את המשך הלימודים.

2396: הנזק של השביתה הוא חמור מאוד, הרבה יותר ממה שנראה.

2396: חוץ מהבגרויות הנזק של השביתה הוא נזק בלימודים, נזק בהתנהגות, באלימות, באורח החיים של בני הנוער, בהרגלים שלהם.

2396: ילדים מתרגלים לקום ב-14:00-15:00 בצהריים, וגם אם השביתה תסתיים מחר הם לא יתחילו כבר למחרת לקום ב-6:30.

2396: הנזקים הם גדולים, עמוקים ומתמשכים.

2396: בנושא הבגרויות.

2396: בגרויות החורף אמורות להתחיל בינואר, והיחידים שלומדים הם אלה שיש להם כסף לקחת מורים פרטיים.

2396: הילדים שיש להם כסף לקחת מורים פרטיים הם כמובן הילדים מהשכבות הסוציו-אקונומיות הגבוהות יותר, והם היחידים שיש להם סיכוי בבגרויות החורף.

2396: זאת הבגרות היחידה אולי בפעם הראשונה שמי שיוכל להצליח הוא רק מי שיש להוריו כסף.

2396: מי שבנה על תוכנית הלימודים של משרד החינוך, לצערי, אני לא יודע איך הוא יעבור את הבגרות הזאת.

אלכס מילר: בלי פוליטיקה, במספרים אתה יכול להגיד לי כמה תלמידים אמורים להיבחן בחורף?

אלכס מילר: כמה מהם יוגשו לבגרות, כמה מהם לא יוכלו להתמודד עם זה?

אלכס מילר: עשיתם הערכה?

אלכס מילר: אם מחר אתם חוזרים ללימודים – מה התוכנית האופרטיבית שלכם להחזיר את התלמידים למסלול ולהחזיר את החומר שהם הפסידו בחודש וחצי הזה?

2396: בתפילה שהשביתה תסתיים מחר בבוקר נותר פרק זמן קצר מאוד לתלמידים ולמורים ללמוד וללמד לבגרות.

2396: חלק מהמשא ומתן עם המורים בסיום השביתה עם המורים יהיה עד כמה מוכנים להחזיר שעות ולעזור לתלמידים להתגבר ולהיות מוכנים לבגרות.

2396: כ-145 אלף תלמידים אמורים להיבחן בבגרות החורף הזאת.

2396: ההערכות שאנחנו מקבלים הן שכ-20% מהם מתכוננים לבד לבגרויות בכוחות עזר פרטיים.

2396: כל השאר – או שלא יכולים או לא רוצים ומחכים שהשביתה תסתיים.

2396: ושוב, הבגרות היא הנזק שהכי קל לצבוע אותו, אבל בעיניי הוא לא הנזק הכי גדול.

2396: חלק מהמשא ומתן יהיה לתת למורים לעשות מרתון לקראת הבגרויות.

אלכס מילר: אתם הכנתם תוכנית שתבחן לפחות את הרמה של 145 אלף הילדים האלה שאתה מדבר עליהם כדי לעמוד על מצבם ועל מידת המוכנות שלהם להיבחן.

אלכס מילר: כדאי לכם גם לבנות תוכנית שתחזיר אותם חזרה למסלול מבחינת הידע.

אלכס מילר: מה קורה מבחינת כסף ותוספות של שעות כי זה בטח דורש תוספת שעות.

אלכס מילר: על מה מדובר, מה הסכום?

2396: למנהל הפדגוגי במשרד החינוך יש תוכנית איך לעזור לאותם נבחני בגרות לנסות להספיק את החומר לקראת הבגרות בינואר.

2396: אני כמעט בטוח שלא תהיה הצלחה מלאה.

2396: יש גם תוכנית גם לשאר התלמידים, אלה שלא נבחנים בבגרות החורף כיצד להחזיר אותם למסלול וללמד אותם את החומר.

עבאס זכור: אז התלמידים ישלמו את המחיר.

יהודה סקר: ההורים, למה התלמידים?

2396: ההורים משלמים מחיר, והתלמידים מחיר כבד יותר, עם כל הכבוד.

2396: התלמידים משלמים מחיר מאוד גבוה ויהיו נזקים בלתי הפיכים.

2396: אנחנו קיווינו שהשביתה תסתיים לפני חנוכה- -

שמואל הלפרט: חשבתם לקצר את החופש הגדול כדי לאפשר למורים ולתלמידים להספיק חלק מהחומר?

2396: בוודאי.

שמואל הלפרט: במקום חודשיים וחצי, לקצר לחודש אחד בלבד.

אלכס מילר: כמה אתם גולשים לקיץ?

2396: השביתה עוד לא הסתיימה.

2396: חלק מהמשא ומתן לסיום השביתה יהיה מתי מחזירים ימי שביתה וכמה.

2396: אני מאוד אופטימי, ואני מקווה שהכול יהיה בסדר, אבל בהסתמך על מה שקרה צריך להיות גם ריאלי, לא רק אופטימי.

2396: יכול להיות שאת חנוכה נפסיד; אחרי זה עד פסח יש - - -

אלכס מילר: יש פה נציג של צה"ל שיכול להגיד מה קורה עם גיוסים?

אלכס מילר: לא.

אלכס מילר: חבל מאוד.

שמואל הלפרט: אפשר לשמוע מה מציע משרד החינוך בבית משפט בשעה 11:00.

אלכס מילר: אנחנו לא יכולים להיכנס לזה.

שמואל הלפרט: אבל לשמוע את זה.

אלכס מילר: אנחנו לא נכנסים לכל עניין המשא ומתן.

2396: גם היושב ראש וגם אצלי במשרד ביקשו לא לפרט את ההצעות, אלא שהשופטים יראו את זה קודם.

שמואל הלפרט: מחר תסתיים השביתה, לפי מה שאתה אומר לי?

2396: הלוואי.

שמואל הלפרט: עכשיו כבר 11:20.

שמואל הלפרט: בית המשפט כבר פרסם את התשובה שלו למשרד החינוך.

2396: עד 11:00 הוא היה אמור לקבל את החומר מאתנו.

שמואל הלפרט: למסור אותו ולתת משעה 11:00 עד 15:00 אפשרות למורים - - - זאת אומרת שב-11:00 הוא כבר פרסם את התשובה של משרד החינוך.

2396: ב-11:00 הוא קיבל את החומר.

2396: מ-11:00 הוא יעיין בחומר ויקבל את החלטתו.

2396: כרגע הוא קיבל את החומר, ואסור לי לדבר על החומר שהוא קיבל.

יהודית גידלי: אנחנו אמרנו מראש שלא ניכנס לכך.

מרינה סולודקין: אני רוצה לשמוע את ועד ההורים הארצי.

אתי בנימין: אני יושבת ראש פורום ועדי ההורים היישוביים.

אתי בנימין: אנחנו מייצגים למעלה מ-80 יישובים ברחבי מדינת ישראל.

אתי בנימין: כל יום מצטרפים אלינו עוד מכיוון שאנחנו מתנגדים בכל תוקף לשביתה.

אתי בנימין: חשוב לי לומר שאנחנו בעד תביעות המורים והדרישות, אבל אנחנו מתנגדים לדרך.

מרינה סולודקין: אבל לא על חשבון התלמידים.

אתי בנימין: בוודאי לא על חשבון הילדים.

אתי בנימין: החברה הישראלית תשלם על נזקי השביתה עוד שנים רבות.

אתי בנימין: כל יום יש לי מספר פגישות עם קבוצות של בני נוער, וחלק לא קטן מהילדים האלה לא יחזור כבר השנה לבתי הספר כי הם כבר מצאו מקומות עבודה.

אתי בנימין: הם הצהירו בפניי בפירוש שהם לא יחזרו ללימודים.

אתי בנימין: יש התפוררות עצומה בחדרי המורים: יש מורים של הארגון, יש מורים של ההסתדרות; יש אלימות מילולית קשה ביותר בחדרי המורים, ואני לא יודעת איך הם יחזרו לעבוד ביחד, ואיך מנהלי בתי-הספר יוכלו להתמודד עם מה שקורה בבתי הספר.

אתי בנימין: השביתה הזאת עשתה נזק גדול לילדים שלנו.

אתי בנימין: אוכלוסייה עשירה שיש לה אפשרות ואמצעים מממנת כבר עכשיו שיעורים פרטיים לילדים שלהם.

אתי בנימין: אוכלוסייה חלשה שאין לה אמצעים לא יכולה לממן את השיעורים הפרטיים לילדים, ואנחנו נראה את זה עוד מעט בבגרויות.

אתי בנימין: אנחנו קוראים לוועדת החינוך ולחברי הכנסת בבית הזה להפסיק לתמוך בשביתה הזאת, היא עושה נזק גדול לכולנו.

אלכס מילר: תודה.

צבי פלג: אני מנכ"ל רשת אורט.

צבי פלג: אני מאוד מודאג מכך שמדברים על הארכת שנת הלימודים.

צבי פלג: בבתי-הספר שלי חלק מהמורים הם מהסתדרות המורים וחלק בארגון המורים, ולכן בחופשות שוב יהיו חסרים מורים כי הסתדרות המורים לא ילמדו לא בקיץ, לא בחנוכה וגם לא בפסח.

צבי פלג: איך מתגברים על הבלגן שיש היום בבתי הספר?

צבי פלג: עניין נוסף הוא שחלק מהתלמידים לא יחזרו, כנראה, ללימודים, במיוחד תלמידים בכיתות י"א-י"ב שמצאו להם מקומות עבודה- -

אתי בנימין: והאוכלוסייה החלשה.

צבי פלג: לכן אני שואל את משרד החינוך איך הם יתגמלו את בתי-הספר כי הם משלמים לנו פר-ראש.

צבי פלג: לכן אם חזינו שבשנת תשס"ח תיפתח כיתה עם 28 או 30 תלמידים, ויהיו 25 תלמידים יש סיכוי רב שהשלטון המקומי ורשתות החינוך יפשטו רגל.

צבי פלג: הדבר השלישי שצריך להביא בחשבון הוא מה עושים עם אותם מורים, בעיקר בפריפריה מרוחמה עד שלומי, שלא יחזרו.

צבי פלג: כי מורים טובים למתמטיקה, לאנגלית ולפיסיקה בורחים היום מבתי הספר.

צבי פלג: אנחנו נעמוד במצב מאוד קריטי.

עבאס זכור: איך בדקתם שתלמידים לא חוזרים לבתי הספר?

צבי פלג: אנחנו כבר בדקנו, במיוחד בפריפריה שנוער חלש יותר מצא מקומות עבודה, וכבר היום כשמנהלים קוראים לתלמידים כדי לתחזק אותו הם אומרים לנו שהם עובדים, הם יעשו אקסטרני, והם כבר לא צריכים בתי-ספר יותר.

צבי פלג: התופעה בשטח הולכת וגוברת.

צבי פלג: יהיו לזה גם השלכות תקציביות כי נקבל פחות כסף, ולא נוכל לקיים את הרשתות, וגם השלכות עליהם כי הם כבר לא יחזרו לספסל הלימודים.

2396: כשאמרתי שאחד הנזקים הגדולים של השביתה חוץ מהבגרות שהם יותר גדולים מהבגרות התכוונתי לזה.

2396: אמנם יכול להיות שהשביתה תסתיים, והם יעזבו את העבודה ויחזור לכיתה כי הוא לא הצהיר שהוא עוזב, אבל יכול להיות שילדים יעזבו ומורים יעזבו, ויכול להיות שהרשתות יגלו בשנה הבאה שהכיתות יותר קטנות ותקציב שעל-פניו הוא יותר קטן.

צבי פלג: למה בשנה הבאה, מחר בבוקר.

ה: תודה.

ה: מר אגמון, בבקשה.

יעקב אגמון: אין ספק שכבר לפני כמה שבועות הגיעו הצדדים למיצוי היכולת שלהם לקבל את המקסימום בשביתה הזאת.

יעקב אגמון: שני הצדדים יודעים שהצד השני לא יכול לתת יותר או שום דבר שמצדיק את המשכה של השביתה הארוכה הזאת.

יעקב אגמון: גם בשם חופש השביתה היינו לפחות אמורים להגיד שמיצינו.

יעקב אגמון: אנחנו יודעים שהתלמידים מהשכבות החלשות עוזבים את המערכת; אנחנו נעשה מאמץ מיוחד ברשויות המקומיות באמצעות מחלקות החינוך והקב"סים להקטין את הנזק שבנשירה הקשה שתוארה כאן, ולפחות לתרום את חלקנו לדיון כדי למזער את הנזקים שהוזכרו קודם.

יעקב אגמון: אנחנו מקווים כמו כולם שהשביתה תסתיים היום בערב- -

קריאה: הערב?

קריאה: אתה אופטימי.

יעקב אגמון: אני אופטימי.

יעקב אגמון: אם יהיו צווי מניעה ננצל את הזמן כדי להחזיר את העניינים לקדמותם.

רונית תירוש: אני מודה לך.

רונית תירוש: אתה אומר שהמשא ומתן הגיע לידי מיצוי מקסימלי, ואי-אפשר יהיה לתת יותר או להשיג יותר, ולכן אתה חושב שמכאן ואילך השביתה מיותרת.

רונית תירוש: אני חולקת עליך לחלוטין, ואשמח לקבל את תגובתך.

רונית תירוש: לדעתי, טענות המורים צודקות לחלוטין.

רונית תירוש: אני אפילו הייתי מגדילה אותן.

רונית תירוש: אני מדברת על הכפלת שכר המורה, על התחלת תהליך הקטנת הצפיפות בכיתות.

רונית תירוש: יש לי הצעת חוק בעניין הזה: מתן טווח של 12 שנה לממשלת ישראל בכל שנה להקטין את המספר המקסימלי בילד אחד מ-40 עד 28, ולכן זה 12 שנה; בעל יסודי זה מ-40 ל-32, ולכן זה טווח של 8 שנים.

רונית תירוש: יש לי חלופה אחרת להצעת החוק, להתחיל כל שנה עם 28 תלמידים החל מכיתות א', וכל שנה לבנות כיתה צומחת עד 12 שנה.

רונית תירוש: יש כמה מתווים: החוק הזה עבר קריאה טרומית וממתין לקריאה ראשונה כבר מספר חודשים עוד לפני שהיה המשבר בחינוך.

רונית תירוש: לכן אם הממשלה הייתה באים בידיים נקיות, והייתה אומרת לי שהיא מוכנה ללכת למהלך של הצעת החוק במתווה כלשהו במספרים כלשהם הייתי אומרת שאכן ממשלת ישראל נותנת דעתה לצפיפות בכיתות.

רונית תירוש: אבל היא מתעלמת מזה לחלוטין.

רונית תירוש: בשבוע האחרון ביקשו ממני בקשה חברית להוריד את ההצעה מקריאה ראשונה.

רונית תירוש: לכן אני סקפטית לחלוטין באשר לרצון ממשלת ישראל לפתור את המשבר בחינוך.

רונית תירוש: אני בכלל לא מדברת על שכר המורים, זה לא מעניין אותי, אני בכלל חושבת שצריך להכפיל אותו, אבל אני משאירה את זה למשא ומתן, ולא נכנסת לוויכוחים כמה ישיגו.

רונית תירוש: אני טוענת שזאת עסקת חבילה של כמה נדבכים.

רונית תירוש: כדי לפתור את המשבר בחינוך אני לא עושה טובה למורים, הם בכלל לא הנושא.

רונית תירוש: המורים הם לא הנושא.

רונית תירוש: המשבר בחינוך הוא הרבה יותר אקוטי משכר המורים; מדובר בכיתות עמוסות, מדובר באלימות, מדובר בחוסר היכולת של המורים להתמודד עם הבעיות של המערכת גם מפאת פגיעה בסמכותם ובמעמדם וגם בשל התנאים הפיסיים.

רונית תירוש: אני רוצה שלמורה תהיה פינת עבודה כדי שיוכל להזמין ילד מתפרע, לדבר איתו ולהבין מה קרה; אני רוצה שהוא יוכל להזמין את הוריו ולהבין מה קרה באופן מכובד – לא לגרור כיסא, לפתוח דלתות ולבדוק איזו כיתה ריקה, למשוך שם שולחן וכיסא ולשבת איתו בפינה ולנהל שיחה.

רונית תירוש: זה לא מביא לשום פתרון, זה לא מכובד.

רונית תירוש: אני מדברת על כיתות ממוזגות כדי שאפשר יהיה ללמד; שלא יהיו עצבניים מחום או קפואים מהקור.

רונית תירוש: אני מדברת על היפוך הפירמידה לגיל הרך.

רונית תירוש: בשום דיון, כולל לא ברפורמה האחרונה שהעבירה שרת החינוך לא דיברו על הגננות.

רונית תירוש: אני רוצה גננות עם תואר שני, אם תואר שני הוא אקוויוולנט לאיכות מורה.

רונית תירוש: אני לא בטוחה.

רונית תירוש: אבל אני רוצה שיביאו את איכות כוח האדם הכי טוב לגיל הרך ולכיתות א'-ב'.

רונית תירוש: אף אחד לא מדבר על זה.

רונית תירוש: אלה דברים שאתם צריכים, ברשויות המקומיות, להתעקש עליהם.

רונית תירוש: זה שמנסים לגמד את הבעיה, לפתור פתרון ולתת מנחה למורים ולהעלות להם ב-26% ולא לטפל בצפיפות – צודק הארגון שהוא לא מוכן לקבל כזה מתווה.

רונית תירוש: המתווה צריך להיות בו-זמנית כמה נדבכים.

רונית תירוש: השלטון המקומי חייב להתעקש על זה.

רונית תירוש: לכן אמירה כמו "הגיעו למיצוי התביעות או של יכולת הנתינה של האוצר" – יש לי חדשות בשבילך: במקום שאני יושבת אני יודעת שלאוצר יש הרבה יותר אפשרויות ממה שהוא מצהיר עליהם, רק שהוא החליט, לשיטתו – וזה לגיטימי שבסדר העדיפויות שלו, לפי העודפים שיש בקופת המדינה הוא רוצה להקטין את החוב הלאומי, להקטין את הריבית שזה כסף שהוא ממש בזבוז.

רונית תירוש: זה נכון בימים כתיקונים, אבל כשיש מלחמה לא יקטינו את הריבית ולא יקטינו את החוב – ייתנו לימ"חים.

רונית תירוש: אז זאת מלחמה.

רונית תירוש: מה שקורה היום במערכת החינוך זאת מלחמה חברתית לאומית.

רונית תירוש: לכן צריך לעצור את הסוסים ולהגיד שכל התוכניות היפות שלנו להקטין את הריבית ואת החוב, זה בסדר, אבל זה לעיתות שלום.

רונית תירוש: אנחנו לא בעתות שלום.

רונית תירוש: אני מרחיבה את דבריי כי השלטון המקומי חייב להרים את נס המרד הזה או התביעות הללו ולהיות עם המורים.

רונית תירוש: אני מבקשת מהשלטון המקומי לתת את הדעת לא איך מביאים את הילדים חזרה, כי אנחנו נמצא את עצמנו בעוד שנה-שנתיים שוב במשבר כזה בגלל הישגים וכדומה.

רונית תירוש: ביבי צודק לכל אורך הדרך כשהוא אומר ששכר לא יפתור את הבעיה.

רונית תירוש: נכון שאם אני רוצה פינת עבודה או מורים איכותיים או העלאת סף הקבלה של המורים במכללות צריך לשלם את זה בכסף, אבל זה לא הכסף ככסף, אלא חבילה גדולה של פרמטרים שצריך לטפל בהם בו זמנית ולא בכל נדבך בנפרד.

רונית תירוש: לכן אני מתפלאת על השלטון המקומי שהוא מוכן ללכת למהלך של פשרה.

רונית תירוש: אני יודעת מה אני הייתי עושה לו היו מביאים אותי בצו.

רונית תירוש: הייתי מכבדת את הצו, אבל מה שהייתי עושה בתוך הכיתה לאחר שסגרתי את הדלת- -

קריאה: אל תגידי.

רונית תירוש: - - זה לא מכבד, זה לא חינוכי, זה לא ראוי.

רונית תירוש: הייתי מדברת אתם על הדברים הכי חשובים במדינת ישראל: איפה מערכת החינוך, מה חשיבותה – אלה דברים נכונים, אבל הם לא היו צריכים להיבחן עליהם בבגרות.

רונית תירוש: לכן שוב לא השגנו את המטרה.

רונית תירוש: אם כבר נכנסנו למשבר, לצערי, אז להפיק ממנו את המיטב ולאפשר לממשלת ישראל שהם לא עושים פה טובה למורים אם הם ממלאים את כיסיהם בסכום כזה או אחר.

רונית תירוש: זה ממש לא הנושא.

שמואל הלפרט: השלטון המקומי הוא לא הכתובת.

שמואל הלפרט: הכתובת היא הממשלה.

רונית תירוש: הוא גם.

רונית תירוש: אם הוא יתמוך- -

יהודה סקר: אני מארגון ההורים הארצי.

רונית תירוש: אני כבר לא יודעת איזה ארגון.

יהודה סקר: יש ארגון אחד.

יהודה סקר: המאבק הוא חברתי, וארגון ההורים הארצי לא השבית את בתי-הספר אתמול כפי שנאמר בעיתונות.

יהודה סקר: בכל הארץ הייתה שביתה של הורים, לא של ועדים.

יהודה סקר: היום הרצליה מושבתת לאות מחאה נגד ראש העיר יעל גרמן שהיא יושבת ראש ועדת החינוך של השלטון המקומי, שיוצאת נגד השביתה.

יהודה סקר: אנחנו לא בעד רן ארז, אנחנו בעד המאבק החברתי שעומד מאחוריו.

יהודה סקר: כבוד יושבת הראש הייתה מנכ"לית, והיא יודעת איזה נזק נגרם היום בישראל.

סילבן שלום: אפשר גם להיות בעד רן ארז, זה לא דבר מגונה כל-כך.

צבי פלג: היום זה לא פופולרי.

2396: - - -

שמואל הלפרט: למה זה לא פופולרי?

שמואל הלפרט: רן ארז עושה עבודה קשה.

רונית תירוש: רן הוא לא העניין, וגם אני - - - אני בעד העניין.

יהודה סקר: מי שהציגה עצמה כיושבת ראש פורום הורים - - - והגישה תלונה למשטרה.

יהודה סקר: זכותה להגיש.

יהודה סקר: אני לא יודע מי מאיים עליה- -

יהודית גידלי: מה זה שייך לשביתה?

אתי בנימין: מה זה שייך לדיון הזה בכלל?

רונית תירוש: זכותה להביע דעה.

יהודה סקר: יש 10 ראשי ערים שעומדים מאחורי השביתה של המורים- -

רונית תירוש: מי?

יהודה סקר: יש רשימה שלמה.

יהודה סקר: השלטון המקומי יודע שהם נגד עדי אלדר; הם ביקשו להצטרף לבית-הדין לעבודה, ומשום מה הייתה שם פרוצדורה מאוד מטופשת.

יהודה סקר: אגב, רן יעיד פה שהייתי איתם כל הלילה.

יהודה סקר: השופט הסתגר עם שרת החינוך ועם שר האוצר, וזה לא פורסם בשום מקום.

רונית תירוש: מה זה קשור?

רונית תירוש: אנחנו לא נכנסים למשא ומתן.

יהודה סקר: ההורים משלמים 3 מיליארד שקל בשנה, והוועדה הזאת דנה כל הזמן בנושא הזה.

יהודה סקר: אני כבר 7 שנים בוועדות האלה, והורים בחינוך הדתי משלמים למעלה מ-600 אלף שקל ל-4 ילדים.

יהודה סקר: זה לא יכול להימשך, יש חינוך חובה.

ענת קנפו: אני דוברת ארגון ההורים הארצי.

ענת קנפו: נתתי לכם כאן

ענת קנפו: מסמכים של רשם העמותות שהארגון בתוקף מסוף נובמבר עם ניהול תקין.

ענת קנפו: אני לא רוצה להתייחס עוד לעניין הזה, אלא להגיד כמה משפטים שכתבתי כאן- -

סילבן שלום: ממה נובעת המלחמה בין הארגונים?

ענת קנפו: אין מלחמה.

ענת קנפו: ההורים ביחד.

ענת קנפו: אני רוצה לקרוא בקריאה מאוד פשוטה לחבר בשביל לסיים את השביתה.

ענת קנפו: אני מתחברת מאוד למה שחברת הכנסת רונית תירוש אמרה לפני כן, ואני קוראת לך לבקש: "לצאת לעולם הרחב, לחקור ולהשוות בין מערכות החינוך הטובות בעולם, לעשות פעם מהלך נבון, נכון לתוכנה לטווח ארוך.

ענת קנפו: תאתרו אתם את הכסף הדרוש; בואו אתם, חברי הכנסת, משרד החינוך, מי שצריך לטפל בעניין הזה – נקבו אתם בסכום, אל תיתנו לנו- -"

מרינה סולודקין: למה את קוראת?

ענת קנפו: אני קוראת.

רונית תירוש: היא מתרגשת.

ענת קנפו: "אסור ששמכם ייכנס להיסטוריה כמי שהונה את הילדים ואת ההורים במשך שנים ולא כמי שביצע מהפך.

ענת קנפו: אתם צריכים להראות מנהיגות.

ענת קנפו: אתם מדברים פה על 1.8 מיליון ילדים ו-2 מיליון הורים.

ענת קנפו: אתם צריכים להבין שאנחנו לוקחים אחריות כי לשביתה יש הסכמה רחבה בציבור.

ענת קנפו: כשעושים "הפרד ומשול" זה לא מכובד, זה לא חינוכי, זה לא יפה.

ענת קנפו: כל הורה שרוצה לדבר, תנו לו לדבר.

ענת קנפו: תראו את התמיכה שיש בציבור.

ענת קנפו: היום בערד ובהרצליה כולם שובתים, והם מתכננים לשבות עם גני הילדים מיד אחרי חנוכה.

ענת קנפו: אתם לא שומעים את הקולות האלה.

ענת קנפו: יש לארגון ההורים הארצי יש תוקף משפטי מוכח- -"

רונית תירוש: לא ניכנס לעניין של הארגון ומעמדו המשפטי.

רונית תירוש: לעניין עצמו – אתם תומכים בשביתה.

רונית תירוש: אתם תומכים בתביעות יותר נכון.

ענת קנפו: אני מציעה לדבר על המכנה המשותף ולא לפלג את העם עם כל מיני שטויות.

ענת קנפו: כל הזמן שר האוצר ושרת החינוך אומרים שמסכימים עם רפורמה, ומתווכחים אם זה "עוז לתמורה" או "אופק חדש".

ענת קנפו: אנחנו יודעים לקרוא ולהשוות בין שתי התוכניות ויודעים להגיד מה אנחנו חושבים שצריך להיות בפנים.

ענת קנפו: פה אנחנו מצטרפים למורים במאה אחוז.

ענת קנפו: המורים שמו רגל בדלת, וההורים נכנסו אחריהם בכל הכוח.

ענת קנפו: צריכים להבין שהציבור הזה מתעורר ומבקש חינוך, ואם לא ייתנו לנו חינוך אנחנו פשוט לא נעצור.

ענת קנפו: אז אם רוצים שאנחנו נחריף את המאבק כדי שישמעו אותנו זה יכול לצאת משליטה כי השטח בוער.

מרינה סולודקין: עד קריסת מערכות.

מרינה סולודקין: את בעד זה?

רונית תירוש: תודה.

רונית תירוש: חבר הכנסת מילר, בבקשה.

אלכס מילר: הגיע הזמן שאנחנו נקבל תשובות אופרטיביות.

אלכס מילר: אני לא נכנס לעניין השביתה, אלא למה שיקרה אחרי השביתה.

אלכס מילר: הייתי רוצה לקבל בצורה מסודרת תוכניות עם הערכות תקציביות, הערכות של צה"ל בעניין הגיוסים של תלמידי י"ב שצריכים להתגייס- -

רונית תירוש: אתה שואל את משרד החינוך איך הוא נערך ליום שאחרי?

אלכס מילר: כן.

אלכס מילר: אני מצפה- -

2396: יש לנו תוכניות מגרה ליום שאחרי.

אלכס מילר: בסופו של דבר תוכניות זה יפה, אבל צריכה להיות תוכנית אחת- -

רונית תירוש: נשמע.

אלכס מילר: הם דיברו כבר, אבל הם אומרים שהם עדיין לא יודעים מתי נגמר, מה קורה עם הילדים שמוכנים- -

רונית תירוש: אני רוצה לדעת מה עושים עם ציוני המגן, עם המיקוד, עם הבגרויות.

אלכס מילר: אבל אחרי שיוצאים עם משהו צריך גם לקחת אחריות.

אלכס מילר: כי זה לא כמה תוכניות שמתכוונים לבדוק.

אלכס מילר: ברגע שאתם יוצאים לעבודה התוכנית היחידה שאתם מוציאים זאת התוכנית, והיא צריכה לתת לנו את הביטחון לילדים שלנו שיקבלו את כל הדברים שקשורים לנזקים שנגרמו להם עקב השביתה.

אלכס מילר: על התוכנית הזאת חייבים לקחת אחריות, כי בלי זה, זה לא יעבוד.

אלכס מילר: מספיק עם ההערכות, מספיק עם יעדים בלתי ריאליים להשגה – חייבים להגיע לתוצאות.

אלכס מילר: התוצאות שלנו היום הן מתחת לכל דבר שאפשר לתאר לעצמנו.

אלכס מילר: ראיתי בעיתונות את הרמה של הילדים שלנו, וזה מידרדר.

אלכס מילר: אם גם את המשאב האנושי שהמדינה שלנו מחפשת אנחנו נאבד, אז חבל על הזמן.

רונית תירוש: תודה.

רונית תירוש: צבי פלג, בבקשה.

צבי פלג: אנחנו שואלים מה יהיה מחר.

צבי פלג: יצא לי להיות בשני ערבים של המשא ומתן.

צבי פלג: אני מנדנד כל יום לרן לחזור לעבודה כי חבל לי על ילדי ישראל, והצוות של רן ביקש ממני לבוא למשא ומתן.

צבי פלג: מדברים על רפורמה, ואני כאחראי על 10% מהחינוך העל יסודי במדינת ישראל לא שמעתי שיש רפורמה.

צבי פלג: שמעתי שיש מבנה תבניתי; שמעתי שרוצים המורים יתנו יותר שעות שהיה פרטנית, ימצאו הרבה מונחים חדשים שצריך ללמוד אותם, אבל מה עולם התוכן של הרפורמה, לקראת מה אנחנו הולכים?

צבי פלג: ננזפתי קשות על-ידי משרד החינוך שיש תוכנית, ושלמחרת בערב אשמע מהי התוכנית.

צבי פלג: למחרת בערב הופיעה לאה רוזנברג ונתנה סמי-תוכנית של wishful-thinking מה אנחנו רוצים.

צבי פלג: אבל אמרה לבד שעל חטיבות הביניים עוד לא חשבו מה רוצים.

צבי פלג: אני שואל אותנו כאן:

צבי פלג: על מה השביתה – השביתה היא תבניתית או תכנית?

צבי פלג: מה שמדאיג אותי זה עולם התוכן; אותי לא מדאיג שמורה יהיה בעוד שעת שהיה או שעה פרטנית.

צבי פלג: מי אמר שזה המבנה שצריך להיות בכלל?

צבי פלג: מישהו שאל את הרשתות של 20% מהחינוך העל יסודי מה החשיבה שלהם בנושא הזה?

צבי פלג: השאלות האלה נשאלו, ואני הבנתי מיד, ואחרי שתי ישיבות הפסקתי לבוא גם משום שמשרד החינוך נזף בי למה אני בא.

צבי פלג: שהדי במרומים שבאתי מתוך רצון ללמוד את הנושא ואולי להיות יצירתי ואוכל להוציא את העגלה מהבוץ באיזשהו רעיון, אבל קיבלתי משלומית עמיחי את הנזיפה באהבה.

צבי פלג: אבל לכם אני אומר ששום דבר לא קרה, ושום דבר גם לא יקרה כי אם אין רפורמה, ואין עולם תוכן למחר בבוקר, אז אפשר להגיד שטכנית יהיה מספר תלמידים כזה, והם יחזרו ויעשו – זה בכלל לא מעניין אותי.

צבי פלג: מה שמעניין אותי הוא איך מקדמים את הנוער שהוא המשאב האמיתי של דור העתיד במדינת ישראל.

צבי פלג: סמנכ"לית משרד החינוך אומרת שהם לא חשבו על התכנים של הרפורמה בחטיבת הביניים, ואני לא האמנתי.

צבי פלג: מדברים על עולם תוכן, ואני לא אתן כאן נאום מה ה"אני מאמין" שלי, ומה אנחנו מיישמים באורט.

צבי פלג: אבל אם אין תוכנית על איזו רפורמה מדברים בכלל?

צבי פלג: מה זה המונח הזה "רפורמה" בכלל?

צבי פלג: האינטרס היחיד שלי הוא לקידום החינוך, וזה מה שאני עושה כל חיי.

צבי פלג: כששאלו מה ארגון המורים מוכן לתת תמורת 8.5%, ארגון המורים שאל את משרד החינוך מה הוא רוצה שייתן, הייתה רמת ציפיות יותר גבוהה מהסכם וסרמן.

צבי פלג: אני אמרתי למנכ"לית משרד החינוך האם עולה בדעתה שארגון המורים ייתן יותר ממה שהסתדרות המורים נתנה?

צבי פלג: לא קיבלתי מענה.

צבי פלג: אני רוצה שהציבור יידע שבסופו של דבר הורידו את השעות הפרונטאליות גם מהיסודי וגם מחטיבת הביניים; הורידו מ-30 שעות בבית-ספר יסודי ל-26 שעות, ויתקן אותי גד דיעי אם אני טועה.

צבי פלג: הוסיפו שעות שהייה ושעות פרטניות.

צבי פלג: אתמול שמעתי את החלטת הממשלה, ויכול להיות שאני לא מבין הרבה דברים, אבל לשמוע אני שומע.

צבי פלג: החלטת הממשלה היא שתמורת 8.5% רוצים 3 שעות פרטניות.

צבי פלג: צא ולמד: לבית ספר יסודי הורידו 4 שעות פרונטאליות, והוא הוסיף 10 שעות – 5 שעות פרטניות ועוד 5 שעות שהייה.

צבי פלג: בחטיבת הביניים הוסיפו 9 שעות – 4 פרטניות ו-5 שעות שהייה.

צבי פלג: באותו יחס למה לא מצאו מודל דומה להגיד לארגון המורים: אם חפצי חיים אנחנו, או שנעשה 1.5 שעות פרטניות ו-1.5 שעות שהיה או לפי חטיבות הביניים – שעה אחת פרטנית ושעתיים שהייה.

צבי פלג: גם במקבילה שלה זה היה נכון לעשות.

צבי פלג: לכן יש לי הרגשה- -

רונית תירוש: דינמיקה במשא ומתן היא שמתחילים ושוכחים ממה התחלנו, ופתאום מתווכחים על חודו של משהו כששוכחים את נקודת הפתיחה.

צבי פלג: ברור שיותר מהסכם וסרמן אף אחד לא יקבל אותו.

רונית תירוש: ואחרי כל כך הרבה שעות דיונים, לא פלא.

מרינה סולודקין: אפשר להשוות את המשבר במערכת החינוך בין ארגון המורים לבין הממשלה למלחמת לבנון השנייה כי נכנסו למערכה, לא יודעים איך לצאת ממנה, ואף אחד לא לוקח אחריות על זה.

מרינה סולודקין: אני קודם כל קוראת לאחריות- -

זאב אלקין: לפי זה, אנחנו צפויים לשלושה ימים מאוד טרגיים בסוף.

רונית תירוש: זה מה שיתחיל הלילה.

סילבן שלום: אנחנו יותר צפויים לוועדת וינוגרד.

מרינה סולודקין: אז קודם כול אני קוראת לאחריות גם של שרת החינוך שלא מנהלת את המשבר נכון וגם לארגון המורים, לחברנו רן ארז, כי כל השביתה היא על חשבון התלמידים והמשפחות.

מרינה סולודקין: אני מאוד לא אוהבת נציגים של הורים שקוראים מהדפים מכיוון שאני מברית המועצות.

מרינה סולודקין: מדף קראו רק אם מישהו אחר כתב.

ענת קנפו: אני קצת מתרגשת, ואני לא מברית המועצות.

מרינה סולודקין: את לא היית כאן שנים, את לא ישבת, אנחנו מכירים אנשים אחרים, ולכן אני אומרת.

מרינה סולודקין: אנחנו הגענו למסקנה שאיכות של הוראה ושל לימודים לא משיגים בכוח ולא בשביתות.

מרינה סולודקין: אנחנו עומדים בפני תהום במדינה כי מה שאנחנו רואים זאת קריסת מערכות גם של מערכת החינוך בבתי-הספר וגם באוניברסיטאות.

מרינה סולודקין: אני מאוד לא אוהבת את זה כי יש עכשיו איומים שהורים ישביתו את היסודי.

מרינה סולודקין: רבולוציות של אוקטובר היו שם, וזה לא טוב בכלל.

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לזכור את זה.

יהודה סקר: איך את מציעה להורים לעשות רבולוציה, לא להשבית?

ענת קנפו: תבקש יפה להצביע, ותקבל- -

2396: אני מציע לא לבזות אותה, לדבר בכבוד.

ענת קנפו: היא ביזתה אותי, למה?

2396: היא לא ביזתה אותך, את ביזית אותה.

2396: תתביישי.

רונית תירוש: אפשר להפסיק את הדו-שיח הזה?

עבאס זכור: השביתה גרמה נזק חמור מאוד לתלמידים, להורים ולכל האוכלוסייה, ובמיוחד במגזר הערבי.

עבאס זכור: שמעתי שחלק מהתלמידים מצאו מקומות עבודה.

עבאס זכור: במגזר הערבי אין אף ילד שמצא מקום עבודה כי גם להורים אין מקום עבודה.

עבאס זכור: זה קשה מאוד.

עבאס זכור: אין גם לאן ללכת, רק לבתי קפה, נרגילות, פשע, אלימות, סמים – לכל אלה גרמה השביתה במיוחד במגזר הערבי.

עבאס זכור: אני בעד כל מה שאמרה היושבת ראש על איך שהיא רוצה לראות את החינוך במדינת ישראל: גני ילדים, השכלה של הגננות.

עבאס זכור: שביתה כל כך ארוכה לא הביאה למצב כזה.

עבאס זכור: לאן נגיע?

רונית תירוש: לכן לא נוותר.

עבאס זכור: אני בעד השביתה של המורים, מגיע להם כל ההטבות וגם לכל התלמידים.

עבאס זכור: על הממשלה, ובמיוחד על שרת החינוך, לקחת אחריות לסיים את השביתה ולתת את כל ההטבות לחינוך, לתלמידים ולמורים.

רונית תירוש: אני מודה לך על הדברים, אני רק רוצה להדגיש שאין לי שום מחשבה שזה ייפתר ביום.

רונית תירוש: כל מה שהצגתי כמתווה כולל וחבילה הוא ארוך טווח, אבל אני מצפה שלפי הצעת החוק שלי שהיא ל-12 שנה יגידו איפה נימצא בעוד 20 שנה- -

עבאס זכור: אז שיתחילו בתוכנית.

רונית תירוש: - - אבל לראות מתווה מחייב, ואני כן חושבת שזה צריך להיות בחוק.

רונית תירוש: כי חוק הוא מחייב, גם אותו אפשר לתקוע בחוק ההסדרים.

רונית תירוש: לכן את זה אני לא רואה.

רונית תירוש: אי לכך אני מרגישה שהממשלה לא מגיעה בידיים נקיות למשא ומתן הזה, וכל מה שהיא רוצה זה לסגור פינות כרגע ולהחזיר את הילדים, יהיה בייביסיטר, והכול טוב.

רונית תירוש: לכן אני אומרת לשלטון המקומי לא להסכים.

רונית תירוש: חבר הכנסת סילבן שלום, בבקשה.

סילבן שלום: אני זוכר את השבוע הראשון שבו קיימנו את הישיבה, וכבר עבר מאז חודש וחצי.

סילבן שלום: אנחנו נמצאים במצב בלתי נסבל בין מה שאמרנו אז, ומה שקורה היום.

סילבן שלום: כשחותמים על הסכם עם ארגון אחד אין סיכוי להגיע להסכם עם הארגון השני.

סילבן שלום: הארגון השני חייב לקבל את עשירית האחוז יותר מהארגון הראשון אחרת אין לו זכות קיום.

סילבן שלום: זה אל"ף-בי"ת.

סילבן שלום: לכן האוצר עשה כאן טעות טרגית בכך שניסה לעשות "הפרד ומשול" בין שני הארגונים, וחשב שהנה חותמים- -

מרינה סולודקין: זה לא האוצר.

סילבן שלום: אז משרד החינוך.

סילבן שלום: משרד החינוך עשה את הטעות הטרגית הזאת וחשב שהוא מצליח לעשות מה שהמשטר הקודם לא עשה, לעשות רפורמה בחינוך, וכשסגרו על הסכם עם ארגון אחד היה ברור שהארגון השני לא יוכל לקבל את זה.

סילבן שלום: - - -לא הייתה שביתה במערכת החינוך.

סילבן שלום: אני חושב שלפחות 5 שנים לא השבַּתם את פתיחת שנת הלימודים.

רן ארז: בספטמבר 2002 היו יומיים של שביתה, ואתה הצלת את המערכת אז.

סילבן שלום: מאז לא הייתה שום שביתה משום שאפשר היה לעשות את זה יחד.

סילבן שלום: רונית תירוש אמרה לי כבר ביום הראשון שכמנכ"לית לשעבר היא צופה שלא יגיעו להסדר.

סילבן שלום: יותר ויותר זה מתברר כטעות נוראית.

סילבן שלום: מה עניין צווי המניעה?

סילבן שלום: גם בית הדין נמנע מלהגיש צווים.

סילבן שלום: גם בית הדין עצמו לא יודע מה לעשות ומסתובב מתוך חוסר רצון להוציא צווי מניעה או צווי ריתוק.

סילבן שלום: אז מה, המורים יעבדו עם צווי ריתוק?

סילבן שלום: כבר עבר שליש.

סילבן שלום: ביום רביעי הקרוב, בחנוכה, נותנים תעודות שליש בבתי-ספר שיש שלישים.

סילבן שלום: הסמסטר אמור להיות בט"ו בשבט, אבל זה גם מתקרב.

סילבן שלום: מה קורה?

סילבן שלום: היינו לפני כן בדיון עם סגל המרצים, ושם זה בכלל לא מעניין אף אחד; עוד פה לפחות מדברים, יש עניין, זה נמצא בחדשות – שם זה בכלל לא מעניין אף אחד.

סילבן שלום: שם הסטודנטים כבר הפסיקו לעניין מישהו לגמרי.

סילבן שלום: אבל כאן לפחות כולם מראים נכונות.

סילבן שלום: כששאלו אותי גורמים הצעתי להכניס את יושב ראש ההסתדרות, אולי הוא יצליח לגשר.

סילבן שלום: אני לא אגיד איזה גורמים.

סילבן שלום: חשבתי שיושב ראש ההסתדרות יוכל למצוא מכנה משותף בין הצדדים.

סילבן שלום: לצערי הרב, גם הוא נכשל.

סילבן שלום: אני עדיין לא מבין מהי נקודת המחלוקת.

סילבן שלום: כל פעם כשאני קורא אני פשוט לא מבין, אני יושב כמו רבים אחרים כאן – שיסבירו לנו איפה זה עומד.

סילבן שלום: מאחר שאנחנו לא יודעים איפה זה עומד אז גם כל האמירה שלנו היא קצת כללית מדי כי אנחנו לא יכולים לדעת בדיוק איפה נמצאת נקודת המחלוקת האמיתית שאותה צריך לפתור.

סילבן שלום: הייתי רוצה לשמוע גם מרן ארז וגם ממנחם כהן איפה אנחנו נמצאים ומהי אותה נקודת מחלוקת.

סילבן שלום: נוסף לכך, גברתי היושבת ראש, לא נוכל לצאת מכאן מעוד ישיבה שאליה שרת החינוך לא מגיעה- -

יעל פרבר: היה דיווח.

סילבן שלום: היה דיווח, מצוין.

סילבן שלום: אבל ועדת החינוך שאמורה לפקח דנה בינה לבין עצמה- -

רונית תירוש: זו ישיבת המשך, והיא הייתה צריכה לבוא.

סילבן שלום: - - ואני מאוד אוהב את מנחם, הוא איש נהדר, אבל שרת החינוך צריכה להיות כאן.

סילבן שלום: איך יכול להיות משבר - -

רונית תירוש: היא גם לא הייתה בדיון על הסטודנטים.

סילבן שלום: - -שנמשך כבר 47 יום- -

קריאות: בלי שבתות.

סילבן שלום: בלי שבתות.

סילבן שלום: אז אנחנו צריכים להוסיף עוד 7 שבתות.

מרינה סולודקין: אז חודשיים.

שמואל הלפרט: לא חודשיים, זה כבר חצי שנה.

שמואל הלפרט: מחודש יוני.

סילבן שלום: מ-20 ביוני עד עכשיו אין לימודים.

סילבן שלום: כמעט 6 חודשים.

סילבן שלום: לכן חוץ מאשר לשמוע מכל אחד את העמדה, אני רוצה לדעת איפה זה עומד כרגע כדי שנוכל לדון בדבר האמיתי.

סילבן שלום: מעבר לזה להביא לישיבה דחופה עוד היום, אם לא מחר, את שרת החינוך ואת שר האוצר כדי לראות לאן זה מוביל.

סילבן שלום: אנחנו לא יכולים לשבת בוועדת חינוך ולתת לזה להמשיך ולהמשיך.

סילבן שלום: עדיין יש לכם תמיכה ציבורית, רן, אבל אמרתי את זה גם בכינוס שהיה באודיטוריום – זה יכול להשתנות בדקה אחת ולא תדעו איך זה השתנה.

סילבן שלום: לכן גם כאן צריכים לעשות מעשה ולהגיע להבנות שהשביתה נמצאת כבר בדקה ה-90 שלה.

סילבן שלום: כי זה לא יכול להימשך הרבה זמן.

סילבן שלום: ואני אומר שבאמת יש לכם תמיכה גם בכל שיחות הסלון של יום שישי יש לכם תמיכה אף על פי שאנחנו הורים לילדים שנמצאים שם- -

אתי בנימין: אבל התמיכה הזאת יורדת, ראינו את זה אתמול.

סילבן שלום: אני לא נכנס למלחמות שלך עם ארגון המורים.

סילבן שלום: אתי בנימין: לא, לא.

סילבן שלום: העניין הזה מתחיל לעבור נקודה שאחריה תהיו במצב של ירידה.

סילבן שלום: כמו שאמר חבר הכנסת הלפרט, זה כבר חצי שנה.

סילבן שלום: הילדים יוצאים בלילה, וכבר האשימו אתכם בתאונה בחיפה שנהרגו בה שני הילדים בני ה-17 שלא חגרו מאחור.

סילבן שלום: כבר שמעתי שמאשימים את השביתה כי אם היו לימודים הם לא היו יוצאים בלילה, כי זה יום חול.

סילבן שלום: זה מגיע למחוזות שחלילה שאכנס אליהם.

סילבן שלום: לכן השביתה הייתה בבסיסה צודקת, יש לכם תמיכה שעדיין קיימת, אבל לא לעולם חוסן.

סילבן שלום: גם אתם צריכים לדעת שזה יכול להיות בומרנג, ואתם צריכים להגיע לנקודה שאתם יודעים שמיציתם הכול.

סילבן שלום: זה לא אומר שהממשלה צריכה לחשוב שהנקודה הזאת קרובה, ולכן היא לא צריכה לוותר בשום דבר.

סילבן שלום: גם זה לא צריך להיות.

סילבן שלום: לכן מעבר לכך שכל אחד יגיד את דברו איפה נקודות המחלוקת צריך גם לקרוא דחוף לשרת החינוך לפה.

סילבן שלום: בלתי אפשרי שנקיים את הישיבה הזאת בלי שרת החינוך.

סילבן שלום: אנחנו מקיימים כבר כמה ישיבות בלי שרת החינוך.

סילבן שלום: זה לא יכול להיות.

רונית תירוש: חבר הכנסת אלקין ואחריו חבר הכנסת הלפרט.

זאב אלקין: אני מסכים לחלוטין עם סילבן, וכבר נמצא בפרוטוקולים של הישיבה הזאת לא פעם ולא פעמיים ולא שלוש שניהול המשא ומתן מצד המדינה לפני השביתה היה כושל לחלוטין.

זאב אלקין: סילבן צודק שהאחריות לכך שהשביתה הזאת פרצה היא של מדינת ישראל, ובמיוחד של שרת החינוך אף על פי שגם למשרד האוצר יש חלק בצורה שבה נוהל המשא ומתן.

זאב אלקין: אני יכול להגיד "אנחנו אמרנו".

זאב אלקין: לא פעם ולא פעמיים התרענו כאן שתהיה שביתה, וזאת תהיה טעות.

זאב אלקין: חשוב שהדברים ייאמרו גם כאן אף על פי שאנחנו כבר ביום שאחרי.

זאב אלקין: שנית, לא נוח לי עם הקולות שנשמעו אתמול בקרב המורים על בית הדין לעבודה.

זאב אלקין: אני תופס את המוסד הזה שחלקו מעין בורר, ולשם כך הוא נועד; הוא לא משרת את המדינה, הוא לא כלי שרת ולא כלי משחק בידי המדינה, ולא פעם ולא פעמיים הוא גם פסק פסיקות שלא היו לשביעות רצונה של המדינה, ובוודאי לא לשביעות רצונו של משרד האוצר.

זאב אלקין: ההוכחה המוחצת לכך היא ההיסוס של בית הדין לעבודה עכשיו – הוא לא רץ עם צווים ולא עם הסכם שהוא כופה על הצדדים, וטוב שכך; נכון שבית הדין לענייני עבודה יושב "שבעה נקיים" לפני שהוא מחליט החלטות.

זאב אלקין: מצד שני כולם צריכים לקבל את סמכותו, ואסור לשחק במשחק הזה, לפי הכלל, שכל עוד זה מתאים לי אני אתו, וכל עוד זה לא מתאים לי אז רשמית אני איתו, אבל אני אעשה משהו כדי לטרפד את ההחלטות שלו.

זאב אלקין: כמו שאני מצפה ממשרד האוצר שכל החלטה שיקבל בית הדין לעבודה תכובד ככתבה וכלשונה גם כשזה לא לפי הפתרון שמשרד האוצר רצה, אני מצפה לאותו דבר מצד המורים ולא רק ברמת ההכרזות, אלא גם ברמת הביצוע, אחרת אין שום משמעות למוסד הזה.

זאב אלקין: הרי אם לא יפקדו את המוסד הזה הוא לא יוכל לתפקד.

זאב אלקין: אני קורא מעל הבמה הזאת דווקא בגלל הרצון לחזק את המעמד העצמאי של בית הדין שהמורים ייתנו אותה רמת גיבוי כפי שהם מצפים - - - הנתיב השלישי מתקשר להצעת החוק של חברת הכנסת רונית תירוש.

זאב אלקין: אני יכול להבין שרן ארז לא סומך על משרד האוצר; אתה יודע מה, גם אני לא סומך על משרד האוצר, ב-99% מהמקרים שהיו לי במשא ומתן עם משרד האוצר הוא רימה אותי.

זאב אלקין: הייתי צריך לעשות סיבוב שני וסיבוב שלישי כדי לעמוד על שלי ולהילחם, ואני בהחלט מבין אותך.

זאב אלקין: אבל משרד האוצר הוא גורם מאוד חזק, אבל גורם מבצע, ויש מה שעומד מעליו, וזאת לא רק הממשלה, אלא גם הבית הזה.

זאב אלקין: לכן אני אשמח אם נשקול כאן אפשרות שבאותם דברים שיש עליהם הסכמה מה צריך לעשות, ויש ויכוח בדיוק מה צריך לעשות ולאן זה צריך להיכנס – הסכם שכר או לא הסכם שכר – נבחן ברצינות נתיב שלישי שהוא נתיב החקיקה, שייכנס לכאן כגורם גם מול המורים וגם מול המדינה.

זאב אלקין: אני אפילו מקווה שהבית הזה יזכה לאמון יותר גדול מצד המורים מאשר משרד האוצר, ואז חובת ההוכחה תהיה גם עלינו.

זאב אלקין: אני מקווה שהשביתה תיפסק בקרוב בנתיב גישור כזה או אחר, אבל אם זה לא יקרה יכול להיות שזה הנתיב שיוכל להצליח.

זאב אלקין: כפי שפעם הצעתי, אני מוכן שאנחנו נהיה בני ערובה, כולל בהצבעה על התקציב, אבל הילדים צריכים לחזור ללמוד כי המצב הזה הוא בלתי אפשרי.

זאב אלקין: תודה.

שמואל הלפרט: בשנים האחרונות הממשלה הקודמת והנוכחית פגעו בחינוך פגיעה קשה מאוד בכל התחומים: ברמת השכר של המורים, בקיצוץ מספר השעות שהגיע ל-25% מסך-כול השעות שנותנים לתלמיד בכיתה, בצפיפות הגדולה בכיתות וכדומה.

שמואל הלפרט: התוצאות לא איחרו לבוא.

שמואל הלפרט: מי שראה בשבוע שעבר את תוצאות המבחנים של התלמידים, איך הסף ירד במדינת ישראל רואה שאין "הוקוס-פוקוס" – ברגע שלא נותנים כסף לחינוך, כשרוצים לקצץ, כמובן, לא רואים את זה באופן מידי – זה לוקח מספר שנים – אבל בסופו של דבר רואים את זה.

שמואל הלפרט: בצדק שאל חבר הכנסת סילבן שלום איפה נמצאים, ואיפה נקודת המחלוקת.

שמואל הלפרט: נקודת המחלוקת היא בין ארגון המורים לבין הממשלה.

שמואל הלפרט: ארגון המורים מבקש פתרון יסודי לבעיות החינוך במדינת ישראל, והממשלה רוצה לעשות טלאי על גבי טלאי, לתת פתרון קוסמטי ולא מעבר לזה.

שמואל הלפרט: כשנותנים טיפול- -

זאב אלקין: לדעתי, שני הפתרונות הם קוסמטיים.

שמואל הלפרט: לא.

שמואל הלפרט: אם מישהו חולם שבמדינת ישראל יכריחו את המורים לחזור ללימודים, וב-4,000,5,000 או אפילו ב-6,000 שקל אנחנו נשיג מורים טובים שיתמסרו לחינוך, פשוט לא יודע מה הוא שח.

שמואל הלפרט: אף מורה שהוא אדם מוכשר לא ילך להוראה אפילו ב-5600 ₪ לחודש כשהוא יכול להרוויח בהייטק או בכל מקום אחר פי שניים.

שמואל הלפרט: אז למה שילך לחינוך?

שמואל הלפרט: חינוך זאת עבודה כל כך קלה?

שמואל הלפרט: מי שעסק פעם בחינוך יודע מה זה חינוך; כמה זה שוחק את הבן אדם- -

זאב אלקין: על הנקודה הזאת אין לנו מחלוקת.

שמואל הלפרט: - - וכמה זה דורש מאמץ ממנו.

שמואל הלפרט: יש שתי גישות: יש אפשרות לתת לחולה אנוש אספירין ולהרגיע אותו לכמה שעות או אפילו לכמה ימים או לעשות לו טיפול יסודי.

שמואל הלפרט: זאת המחלוקת ששאל עליה חבר הכנסת סילבן שלום.

שמואל הלפרט: סלע המחלוקת בין ארגון המורים לבין הממשלה הוא האם לתת טיפול יסודי כפי שמבקש ארגון המורים או לתת טיפול קוסמטי.

שמואל הלפרט: נאמר שיכריחו ויכניעו את המורים לקבל את הוראות בית-הדין לעבודה – מה יהיה, יחזרו מחר לעבודה בלית ברירה.

שמואל הלפרט: מה הם יכולים לעשות?

שמואל הלפרט: בית הדין לעבודה פוסק, ואין להם מנוס, הם חייבים לחזור.

שמואל הלפרט: אבל איזה לימודים זה יהיה?

שמואל הלפרט: אתה הרי יודע שיש גם שביתה איטלקית, עובדים לפי הספר.

שמואל הלפרט: המורים יגיעו לכיתה- -

רונית תירוש: הרבה גם לא יחזרו למערכת.

שמואל הלפרט: חלק יחזרו, חלק לא יחזרו בכלל.

זאב אלקין: - - -

שמואל הלפרט: איזו צורה יהיה לחינוך הזה?

שמואל הלפרט: מדוע אנחנו לא מתעמקים בבעיה הזאת?

שמואל הלפרט: - -

זאב אלקין: - - - כמו שאני אתנגד לשביתה איטלקית של משרד האוצר.

שמואל הלפרט: צריך להבין שיש הבדל בין שתי גישות: האם לתת סתם טיפול קוסמטי לבעיה הזאת, לנסות לעשות הכול כדי רק לפתור את הבעיה של השביתה ולהחזיר את המורים ואת התלמידים – אבל האם זה יתרום לחינוך כפי שהיינו מקווים ורוצים שייראה החינוך במדינת ישראל?

זאב אלקין: חבר הכנסת הלפרט, לפי הנאום שלך, אני מבין שהמורים במגזר החרדי שובתים כולם ותומכים בשביתה.

שמואל הלפרט: הלוואי שהמצב בחינוך הכללי היה כמו בחינוך החרדי, אבל אתם הרי לא רוצים להצטרף לחינוך החרדי.

שמואל הלפרט: אם הייתם מצטרפים זה היה משהו אחר.

שמואל הלפרט: שר האוצר אומר שהוא רוצה תמורה כי הוא נותן תוספת מאוד גדולה.

שמואל הלפרט: אגב, משמעותית- -

רונית תירוש: גם את זה נשמח לשמוע ממנו- -

שמואל הלפרט: לא, אם מחזירים את השחיקה.

שמואל הלפרט: הוא רוצה תמורה, הוא רוצה תוכנית.

שמואל הלפרט: ארגון המורים אומר בצדק שיש לו תוכנית מגרה בשם "עוז לתמורה" שאמורה לתת פתרון יסודי לכל הבעיות של החינוך.

שמואל הלפרט: הוא מוכן לקבל את זה?

שמואל הלפרט: במשכורת של 5,600 ₪ יפתרו את בעיות החינוך?

שמואל הלפרט: אם משרד החינוך לא יתעשת לתת פתרון יסודי כמו שניסה רבין לפני כ-15 שנה לפתור את מצוקות החינוך, לא יעזור שום דבר גם אם המורים יחזרו ללימודים, גם אם הם יפסיקו את השביתה אנחנו לא נשנה בחינוך שום דבר.

רונית תירוש: ניפגש שוב בעוד שנה.

רונית תירוש: תודה.

רונית תירוש: רן ארז ואחריו מנחם כהן.

רונית תירוש: רן, ברשותך, חוץ ממה שאתה מתכנן לומר, מה בדיוק סלע המחלוקת ומהם המספרים, כי שמעתי כבר על 10 מיליארד שקל.

רן ארז: במסגרת הזמן שעומד לרשותי, גברתי היושבת ראש, אני רוצה להתייחס לכל הנושאים שהעליתם כדי להיות כמה שיותר ממוקד.

רן ארז: אנחנו אנשי פרופסיה.

רן ארז: כל אחד במדינת ישראל יכול להבין שרופא יסרב לטפל בחולה סרטן באקמול וישתוק אם אין לו תרופות מתאימות.

רן ארז: הוא יזעק כי הוא בעל פרופסיה, הוא לא יעשה שקר בנפשו.

רן ארז: אותו דבר גם מהנדס שצריך לבנות גשר; הוא לא יסכים לבנות אותו בפחות מלט וברזל.

רן ארז: למה מצפים שאנחנו המורים, אנשי פרופסיה, נעשה את העבודה שלנו כשמרטפים מדופלמים, בלי לבוא ולומר שבכיתות שיש בהן למעלה מ-40 תלמידים בכיתה שנדחסים כסרדינים בקופסה אנחנו יכולים להספיק לטפל בכל ילד וילד?

רן ארז: באה הממשלה ואומרת שהיא רוצה יותר זמן מורה-כיתה, ולכן שניתן עוד שעות פרונטאליות מול 40 תלמידים.

רן ארז: אנחנו מלמדים בחינוך העל יסודי קצת שונה מהחינוך היסודי כי בכל שיעור אנחנו נכנסים ל-40 מלאכים אחרים.

רן ארז: כדי להגיע למשרה של מורה אנחנו נכנסים לכ-10 כיתות בשבוע, כ-400 תלמידים.

רן ארז: מבחינת שעות עבודה זה מעל ומעבר, והשחיקה אדירה.

רן ארז: אנחנו אומרים שלא טוב לתת עוד זמן מורה-כיתה, צריך לתת זמן פרטני, זמן מורה-תלמיד, זמן איכותי יותר כדי לקדם את התלמידים שנשארו מאחור, וכדי לקדם את התלמידים המצטיינים עוד יותר.

רן ארז: בכיתה הטרוגנית של 40 תלמידים ומעלה הדבר הזה הוא בלתי אפשרי.

רן ארז: ואז מתפלאים שיש אלימות, ונדליזם, ניכור, נשירה וכדומה.

רן ארז: רבותיי חברי הכנסת, יש בחינוך העל יסודי בחטיבה העליונה בכיתות י', י"א, י"ב, 300 אלף תלמידים, ו-30 אלף מהם נושרים כל שנה, ברובם עולים חדשים, ורובם בפריפריה.

זאב אלקין: 40% עולים.

רן ארז: מה עושים עם זה?

רן ארז: ממשלת ישראל משקיעה בתלמיד 10,000 שקל בשנה, ובאסיר בבית-סוהר 90 אלף שקל בשנה.

רן ארז: אלה מספרים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

רן ארז: אני לא אומר שכל 30 אלף התלמידים מגיעים לבית-הסוהר, אבל תסתכלו על הסטטיסטיקות של המשטרה על חריפותה של פשיעת הנוער והתיקים שהם פותחים כל שנה.

רן ארז: לכן כאנשי פרופסיה אנחנו אומרים שהמערכת הזאת לא מתפקדת נכון, צריך לשנות אותה.

רן ארז: לתת יותר זמן מורה-תלמיד, זמן איכותי- -

זאב אלקין: אתה צודק, ושרת החינוך מקצצת תקציבים לקליטת תלמידים עולים ומצדיקה את זה ברפורמה- - -

רן ארז: היא הנותנת, אדוני הנכבד.

רן ארז: אנחנו נאבקים מאבק של בעלי פרופסיה.

רן ארז: אנחנו רוצים פחות תלמידים בכיתה כדי לתת יותר תשומת לב לכל תלמיד; אנחנו רוצים להחזיר את השעות שנגזלו מילדי ישראל.

רן ארז: היום תלמיד לומד מכיתה א'-י"ב אותו מספר שעות שלמד תלמיד מ-א'-י"א לפני 5 שנים.

רן ארז: גזלו מילדי ישראל שנה שלמה.

רן ארז: ובאים למורים ואומרים שהם לא הספיקו את החומר לבגרות; התלמידים ייכשלו; צריך לעשות תגבורים ומרתונים ולעבוד בפסח וביתר החופשות כי הילדים לא הצליחו.

רן ארז: ואנחנו המורים, מעורבים נפשית ומצפונית, עובדים.

רן ארז: עובדים בהתנדבות ונותנים תגבורים.

רן ארז: ואז מה אומרת הממשלה?

רן ארז: יופי.

רן ארז: כמו בסיפור עם הסוס: אנחנו נקצץ כי המורים במילא ילמדו.

רן ארז: כמו הסוס שרצו להרגיל אותו לעבוד בלי לאכול.

רן ארז: עד שהמערכת קורסת.

רן ארז: נכון, המערכת קורסת כמו שאמרה חברת הכנסת מרינה סולודקין.

רן ארז: המערכת קורסת, ואנחנו אומרים היום – לא בדקה ה-90 כמו שאמר סילבן שלום, אלא בזמן פציעות, מעבר לדקה ה-90 – צריך לעשות שינוי ניכר כי אנחנו הולכים ומידרדרים.

רן ארז: באיראן זכו במקום יותר גבוה במבחנים הבינלאומיים במתמטיקה; במבחני פיזה אנחנו באחד המקומות האחרונים; במיצ"ב – כולם ראו.

רן ארז: מחרתיים יפורסמו תוצאות בחינות הבגרות של השנה שעברה- -

יהודה סקר: פורסמו היום.

רן ארז: אז הקדימו אותי.

רן ארז: מה קורה פה?

רן ארז: מה אנחנו עושים במערכת הזאת?

רן ארז: במדינת ישראל כל הזמן מקצצים, כל הזמן דוחסים תלמידים, ובסוף מאשימים את המורים.

רן ארז: יש גבול עד כמה אנחנו יכולים לשתוק ולהפנים.

רן ארז: לכן אנחנו עושים מאבק לא של איגוד מקצועי שרוצה יותר שכר; אנחנו דורשים שלושה דברים: להפחית את מספר התלמידים בכיתות עד מקסימום של 30 תלמידים בתוכנית חומש.

רן ארז: אולי יש כמה מסלולים שונים, לא נתעקש על זה; להחזיר את השעות שקוצצו מילדי ישראל – 8.5 שעות פר-תלמיד בחינוך העל-יסודי; לעשות רפורמה אמיתית במתווה "עוז לתמורה" שלפיה המורים יעבדו במשך השבוע 40 שעות בבית-הספר, נתנו את ההוראה, נתנו שעות פרטניות, נתנו שעות עבודת צוות; בנינו פינות עבודה, לימדנו את המורים כיצד לעשות את העבודה הפרטנית כי אף אחד לא מלמד אותם בסמינרים ובמכללות את הפן הזה.

רן ארז: והכי חשוב: בנינו פירמידה מעמדית כי הפירמידה ההיררכית בבית-הספר היא מאוד שטוחה – מנהל ושניים-שלושה סגנים.

רן ארז: כל המורים האחרים מחכים לשרוד ולהגיע לסוף השנה כדי להתקדם בוותק.

רן ארז: איזו מוטיבציה יש להם?

רן ארז: אנחנו בנינו פירמידה מעמדית שמורים יוכלו להתקדם בדרגה על סמך תשומות ותפוקות.

רן ארז: ניסינו את הרפורמה, זה לא משהו תיאורטי, ועשינו את זה בהצלחה אליבא דמשרד החינוך, אליבא דמכון סאלד.

רן ארז: מה הם אומרים?

רן ארז: זה יפה, זה מוצלח, אבל זה עולה כסף.

רן ארז: נכון, זה עולה כסף.

רן ארז: מה סדר העדיפויות שצריך להיות במדינה?

רן ארז: לקנות עוד שני F-15 ו-30 טנקי מרכבה או להשקיע באדם?

רן ארז: המשבר הזה בחינוך הוא משבר לאומי.

רן ארז: ההשקעה בחינוך היא השקעה בביטחון הלאומי שלנו, בנחישות הלאומית שלנו, בשורשים שלנו, בקשר שלנו למקום הזה.

רן ארז: זה הולך ונעלם.

רן ארז: יש כ-1 מיליון אזרחים במדינה שמחזיקים בכיס דרכון רומני, פולני, הונגרי – כל מיני דרכונים.

רן ארז: למה?

רן ארז: כדי שיהיה בטוח.

רן ארז: אנשים התחילו כבר לחשוב כי תראו מה קורה פה: הפערים בחברה שלנו הם הפערים הכי גדולים במערב.

רן ארז: פערים כלכליים-חברתיים, השתמטות, ונדליזם, אלכוהוליזם, אלימות, סמים, איכות חיים "על הפנים".

רן ארז: אנחנו רוצים להיכנס למדינות OECD, איך ניכנס לשם?

רן ארז: מצאו במחקר שגודל הכיתה לא קובע.

רן ארז: יש מחקר מדעי על כך מפינלנד, אבל לא אמרו ששם יש 20 ילדים בכיתה.

רן ארז: ככה משחקים פה עם המספרים.

רן ארז: מדוע?

רן ארז: בגלל סיבה אחת ויחידה: כי כל אחד במדינת ישראל רוצה הישגים אינסטנט: אינסטנט בבריאות, אינסטנט בביטחון, אינסטנט בחינוך, ואנחנו רואים מה קורה בביטחון, בבריאות, בחינוך, ברווחה כי כל פוליטיקאי רוצה להראות הישגים לבוחרים שלו.

רן ארז: שר התחבורה יכול לבנות מחלף, לגזור את הסרט ולהגיד שאין פקקים, יש פקקים בצומת הבא.

רן ארז: אבל בצומת שלו אין פקקים, הוא יכול להראות שעשה.

רן ארז: בחינוך רואים תוצאות של מה שאנחנו משקיעים רק כעבור שנים.

רן ארז: למה להשקיע, כדי שמישהו אחר יקבל את הפירות?

רן ארז: אז לא משקיעים, מקצצים.

רן ארז: זאת גם מערכת גדולה שעולה הרבה יותר כסף, ונוח יותר לקצץ כי אחוז אחד או שניים זה הרבה כסף.

רן ארז: לכן אם אנחנו נמשיך ללכת לפי תרבות האינסטנט הישגים זה כמו שאמר חבר הכנסת הלפרט – טלאים ולא פתרון מערכתי ואמיתי של ערכים ושל הישגים.

רן ארז: זה מה שאנחנו רוצים.

רן ארז: ישבנו עם שר האוצר ביום חמישי בלילה עד 5:00 ביום שישי בבוקר, והוא אמר – ואולי עכשיו אני נכנס למחלוקות: "אנחנו הממשלה, אנחנו הריבון, אנחנו הכוח, לא נדבר איתכם על מספר התלמידים בכיתות.

רן ארז: את זה אנחנו נחליט.

רן ארז: מה פתאום שנעשה איתכם הסכם קיבוצי?".

רן ארז: אמרתי לו: אתה הריבון, אתה הממשלה, אתה מחליט, תגיד מה.

רן ארז: אז הוא אמר שהם יחשבו וב-2008 יקימו ועדה, 2009, 2011, 2014- -

שמואל הלפרט: הוא אמר לכם 2008 או 2080?

רן ארז: הוא אמר ב-2008, והוא יחשוב.

רן ארז: ב-2009, 2010- -

שמואל הלפרט: ב-2080 הוא יחליט.

רונית תירוש: הוא אמר כמה כסף הוא ייתן להם, ואז מה יישאר לו.

רן ארז: אמרתי לאדון שר האוצר שאני לא מאמין להם.

רן ארז: אני רוצה את זה בהסכם קיבוצי, ואם הוא לא רוצה לחתום על הסכם קיבוצי, אז יהיה הסכם על פיסת נייר שיקבל תוקף של פסק דין בבית הדין הארצי לעבודה.

רן ארז: הוא אמר שהוא לא מסכים.

רן ארז: שאלתי אותו למה הוא לא מסכים, והוא אמר שהוא לא רוצה לאבד את חופש הפעולה שלו.

רן ארז: מה משמעות חופש הפעולה שלו?

רן ארז: שלא יבצע, שלא יעשה, ושיקצץ אחר-כך מחוק אחר.

רן ארז: דיברנו על החזר שעות לימוד; אמרתי לו שיתחייב להחזיר את שעות הלימוד לא מידית, אלא תוך 5 שנים, וכך גם הפחתת מספר התלמידים.

רן ארז: הוא אמר מה פתאום, זאת הפררוגטיבה של השרה – יש לה 27 מיליארד שקל בתקציב, שתחליט איך לחלק את זה.

רן ארז: אבל אני יודע שמי שמחליט על כך זה משרד האוצר, והוא קובע סעיפים קשוחים שעוברים אחר-כך בכנסת.

רן ארז: הוא בא וזורק את זה על השרה, והשרה יושבת שם ושותקת.

רן ארז: אמרתי לו שלא יגיד שהוא מוכן להחזיר 110 אלף שעות, אולי אני טועה, אולי זה לא 110, אולי זה 107; שיגיד שהוא יחזיר את השעות, שיספור אחר-כך לבד.

רן ארז: הוא לא רוצה להשתמש במילה "להחזיר", כי זה מחייב אותו, מכניס אותו למסגרת.

רן ארז: הוא מוכן להגיד שהוא מוסיף 100 מיליון שקל לשעות לימוד, וגם זה לא לחינוך על יסודי, השרה אולי תרצה לשים את זה בחינוך הגיל הרך.

רן ארז: אתה יודע מה זה 100 מיליון שקל?

רן ארז: זה 20 אלף שעות.

רן ארז: הוא לקח מכל החינוך 250 אלף, רק מכיתות י'-י"ב 110 אלף שעות, והוא מוכן להחזיר 20 אלף ולא להתחייב לאן להחזיר אותם?

רן ארז: הוא אמר לי, כן, השרה תחליט.

רן ארז: בעניין הרפורמה הוא אמר שהוא רוצה שניתן יותר שעות פרונטאליות.

רן ארז: הכוונה היא ליותר שעות מורה-כיתה במקום שעות מורה-תלמיד.

רן ארז: לא זמן איכות, עוד זמן כיתה.

רן ארז: הוא אומר שהוא רוצה שנוותר על שעות הגמולים שלנו: גמול בגרות, גמול חינוך וכדומה; והוא גם אומר – ופה זה הפיצוץ הגדול ביותר – שהם לא ייתנו מקדמה – כי אנחנו ביקשנו בשלב הראשון של הרפורמה, לפי מתווה עופר עיני שייתנו לנו 8.5%.

רן ארז: הוא אומר שלא ייתנו 8.5% בבת-אחת כי זה הרבה כסף, אלא בשלוש פעימות במשך שנה וחצי.

רן ארז: נחזור לעבודה עם 3%, ועבור 3% נעבוד לפחות עוד שעה אחת נוספת.

רן ארז: הוא בעצם רוצה שנוריד את ערך השעה ונעבוד יותר שעות במחיר יותר נמוך.

רן ארז: הוא אמר עוד דבר: גם את זה הוא לא ייתן לנו אם המורים לא יתחייבו בחתימת ידם אישית שייקחו על עצמם את הרפורמה.

רן ארז: אז אמרתי: איזו רפורמה?

רן ארז: הוא אומר: עוד לא בנינו אותה.

רן ארז: אז אמרתי לו, למה אתה חושב שמורה אינטליגנט יחתום בליינד על דבר שהוא לא יודע מהו.

רן ארז: אז הוא אמר שאם הוא לא יחתום הם ייקחו לו את הכסף חזרה.

רן ארז: זאת אומרת שבעוד שנה נהיה באותו מצב כמו היום.

רן ארז: הנה, אמרתי לכם על רגל אחת מהן המחלקות.

רן ארז: הוא הצהיר ההצהרות בבית המשפט, וההצהרות האלה קיבלו תוקף של החלטת ממשלה.

רן ארז: הדקלרציות האלה מזכירות לי דברים מהעבר.

רן ארז: הוא אומר: "ממשלת ישראל היא בעד קידום מערכת החינוך".

רן ארז: זה יפה מאוד, זה נשמע יפה מאוד.

רן ארז: כמו שהיו אומרים: "ממשלת ישראל היא בעד שלום"; "ממשלת ישראל היא בעד הפחתת מספר התלמידים בכיתה"; "ממשלת ישראל היא בעד תוספת שעות לימוד"; ממשלת ישראל היא בעד רפורמה.

רן ארז: אני זוכר שהייתה פעם ועידה של איזו מפלגה שאני לא רוצה להזכיר את שמה כרגע כדי שלא יאשימו אותי בפוליטיקה, והיו שם שני ראשי ממשלה שאחד צעק: "מי בעד מיגור הטרור?", והשני אמר: "מי בעד שלום?".

רן ארז: מה יוצא מזה?

רן ארז: באנו וביקשנו דברים.

רן ארז: עובדה שאפילו בית הדין הארצי לעבודה מתלבט, כי גם הוא לא מאמין במשרד האוצר כמוך וכמוני.

רן ארז: הוא אומר שהוא לא רוצה לקבל דקלרציות או קוסמטיקה או משהו אחר, אלא רוצה ת'כלס, ברחל בתך הקטנה, ויותר אפילו.

זאב אלקין: אם הוא יקבל את זה וישתכנע, זה יהיה מקובל גם עליך?

רן ארז: מה שאנחנו המורים רוצים זה לטובת מערכת החינוך.

רן ארז: הייתי בכנס ועדי הורים ביישובים.

רן ארז: היו שם 20-30 יושבי ראש עירוניים, לא כל הארץ.

רן ארז: אחרי שדיברתי והסברתי מה אנחנו רוצים עלה לבמה יושב ראש ועד ההורים היישובי ביהוד שלא הכרתי אותו עד אז.

רן ארז: הוא אמר לכל ההורים שהיו באולם: "אתם שומעים מה אומר רן ארז?

רן ארז: זאת המלחמה שלנו, זה הילדים שלנו, אנחנו צריכים להילחם כדי שנקבל מה שרן ארז אומר.

רן ארז: המורים נאבקים, ואנחנו צריכים להיות איתם יחד כי מה שהם רוצים זה מה שאנחנו היינו צריכים לקבל".

רן ארז: אנחנו שובתים 47 יום.

רן ארז: אין אדם שאוהב שביתה כי השביתה פוגעת בשירותים שאנשים צריכים לקבל- -

רונית תירוש: המורים גם לא מקבלים משכורות.

רן ארז: נכון.

רן ארז: 47 ימים, 70% מאוכלוסיית המדינה תומכת במאבק הזה כי סוף-סוף נפל לה האסימון שחינוך זול עולה ביוקר.

רן ארז: עולה ביוקר לא רק בתשלומים לשיעורים פרטיים של אלה שיש להם כסף, אלא בגלל עתיד הילדים, בגלל עתיד המדינה.

רן ארז: אנשים התחילו להבין שאיכות החיים שלנו והביטחון הלאומי שלנו קשור בחינוך.

רן ארז: לכן המאבק הזה הופך להיות לא רק מאבק של איגוד מקצועי, אלא מאבק חברתי שהמורים הם רק קטליזטור פה.

רן ארז: בנר שני של חנוכה אנחנו הולכים להדליק נר בשדרות.

רן ארז: כמו שהממשלה, תסלחו לי על ההשוואות האלה, לא מתייחסת לניצולי השואה שיוצאים לרחוב עם הטלאי הצהוב ולנכים שסוגרים את הכביש בכניסה לירושלים, ולזקנים שמחטטים בזבל, ולזקנים שחוטפים מכות, ולאמהות חד-הוריות שהולכות ברגל, ולפנסיונרים- -

שמואל הלפרט: ול-800 אלף ילדים רעבים.

רן ארז: - - וכמו שהיא לא מתייחסת ל-800 אלף ילדים רעבים, וכמו שהיא לא מתייחסת לחולי הסרטן שעושים שביתת רעב כדי לקבל תרופות – ככה היא לא מתייחסת לילדים שלנו.

רן ארז: כי הכול זה אינסטנט – מה שאני יכול לעשות עכשיו; איך אני אופיע במבט לחדשות; איזה רייטינג יהיה לי בעיתוני סוף השבוע – מה הייתי מקבל לו היו בחירות עכשיו.

רן ארז: אנחנו כאזרחי המדינה צריכים להגיד "לא עוד".

רן ארז: מנהלים את מדינת ישראל כמו חברה כלכלית שמסתכלים בה כמה היא מרוויחה יותר, וכמה היא מוציאה, ועדיף כמה שפחות.

רן ארז: אבל בסוף השנה חברה כלכלית משלמת דיבידנדים לבעלי המניות, ואנחנו אזרחי המדינה בעלי המניות, והם לא נותנים לנו דיבידנדים.

רן ארז: חסכו כסף.

רן ארז: בשנה שעברה 16 מיליארד שקל, והשנה עודף ההכנסות הוא 14 מיליארד שקל.

רן ארז: רוצים להחזיר ריבית, זה חשוב- -

זאב אלקין: זאת גם ריבית של כולנו.

רן ארז: שר האוצר הזמין אותי לשיחה ב-4 עיניים אצלו בחדר, הושיב אותי על הספה, לא ליד השולחן, ואמר לי, אני מחזיר ריבית וכולי.

רן ארז: אמרתי לו שאני לא מבין במספרים כאלה גדולים, ואני לא יודע מה זה 16 מיליארד – אם זה משאית של כסף או רכבת של כסף, אז נדבר בכסף קטן.

רן ארז: אמרתי לו שנניח שהוא חייב לי 300 שקל, ויש לו 100 שקל בכיס.

רן ארז: אם הוא יחזיר לי 100 שקל הוא יישאר בלי פרוטה, ועדיין הוא חייב לי.

רן ארז: במקום להחזיר לי 100 שקל, שישקיע כדי שירוויח ויוכל להחזיר לי את כל 300 השקלים.

רן ארז: אמרתי לו שהוא צריך להבין שההשקעה בחינוך היא ההשקעה הפרודוקטיבית ביותר שיכולה להיות למדינה.

רן ארז: מה לעשות, כנראה, לא הצלחתי לשכנע אותו.

רן ארז: אני לא מורה לחינוך מיוחד, אני מורה לחינוך גופני, ולכן אולי היה לי יותר קשה לשכנע אותו.

רן ארז: המאבק שלנו הוא מאבק על עתיד הילדים שלנו.

רן ארז: אני לא מחפש ניצחונות ולא מחפש להכניע, ולא מחפש שום כבוד.

רן ארז: אני גם יודע שבכל מאבק לא כל אחד יוצא עם כל תאוותו בידו.

רן ארז: אני יודע שבכל מאבק אתה לא צריך למתוח את החבל עד הסוף, אבל מה שיש לנו ברגע זה, זה כלום.

רן ארז: נדה.

רן ארז: גורנישט, שום דבר.

רן ארז: כי אין לנו הבטחה להפחתת מספר התלמידים, אין לנו הבטחה להחזר שעות, ואין לנו רפורמה.

רן ארז: אין לנו כלום, יש לנו רק סיסמאות.

רן ארז: זה הכול.

רן ארז: ואנחנו נתפשר כי אנחנו רוצים לחזור לעבודה.

רונית תירוש: אני מודה לך, נתתי לך לדבר באריכות- -

רן ארז: אני מאוד מודה לך, אני אחסוך את זה בפעם הבאה.

רונית תירוש: זה היה חשוב, אם כי לא נגעת במספרים.

רן ארז: אני מוכן גם לגעת במספרים.

רן ארז: 10 מיליארד האלה הם 4 מיליארד מהתוכנית של הממשלה הקודמת לבנות 8,000 כיתות במשך 5 שנים.

רן ארז: למעשה, עוד לא ראינו את זה בתקציב המדינה; לא מופיע בתקציב 2008 כלום.

רן ארז: שנית, נשארו 6 מיליארד ששניים מתוכם זה החוב שהם חייבים למורים בגין השחיקה עוד מ-99'.

רן ארז: התשלום הזה מצטבר ל-2 מיליארד שקל.

רן ארז: נשארים 4 מיליארד.

רן ארז: אם מחלקים את זה ל-5 שנים זה יוצא בערך 800 מיליון שקל לשנה, שזה 4.5% תוספת שכר למורים.

רן ארז: אם מכפילים את זה ב-5 ריבית דריבית מגיעים ל-26% שהם רוצים לתת בגין הרפורמה, וגם זה לא תוספת שכר, זה תשלום בגין שעות נוספות כי הערך של השעה לא משתנה.

רן ארז: אתם בוודאי יודעים לקרוא את הספר הכחול של תקציב המדינה, ולא תראו שם שום תוספת.

זאב אלקין: קראנו, ואתה צודק לחלוטין כי הנתונים של הספר הכחול שונים מאוד ממה שהשרה הודיעה פה לפרוטוקול.

רונית תירוש: דיברנו על זה.

רונית תירוש: הם יכולים להגיד שהם עוד לא סגרו את הרפורמה או את ההסכם- -

זאב אלקין: לא, יש פה סתירה בין מה שהשרה הודיעה לבין מה שכתוב פה.

רונית תירוש: זה כל הזמן- - -

זאב אלקין: שאלנו אותה, והיא אמרה שהיא לא יודעת להסביר.

רונית תירוש: רן הציג באריכות ובצורה מאוד ברורה את השיח שלו עם שר האוצר שבעיניי משקף את הכול, וגם לי הייתה שיחה כזאת בעניין הצעת החוק שלי.

רונית תירוש: התשובה הייתה: כל עוד אני לא רואה כמה אני צריך לשלם על הפסקת השביתה, אני לא יודע מה יישאר לי להקטנת הכיתות.

רונית תירוש: אמרתי, אבל הקטנת הכיתות זה חלק מהפסקת השביתה, אתה לא הולך לפתור בעיה נקודתית; או שאתה או שאתה בא לתקן את המערכת הזאת ונותן את כל עסקת החבילה או שלא.

רונית תירוש: אני התרשמתי שאין שום כוונה ללכת על עסקת חבילה, אלא כוונה "להציל את עורנו", להחזיר את הילדים בכל מחיר, כמה שזה יעלה, יעלה, ואחר-כך נראה מה נשאר לתביעות מקצועיות של ארגון המורים כפי שהוא מייצג את זה.

רונית תירוש: לך רן, במקום כל השיח הארוך הזה הפתיח שלך אומר הכול.

רונית תירוש: הפתיח של המהנדס ושל הרופא שלא מוכן להתפשר – זה משקף הכול לציבור שאולי חוזר בו מהתמיכה.

רונית תירוש: אחרי מלים כאלה, אני כהורה לא הייתי חוזרת בפסיק מהתמיכה הזאת.

רונית תירוש: אני מבקשת שתתייחס לעוד משהו.

רונית תירוש: עשיתם עם הסתדרות המורים הסכם.

רונית תירוש: אני מבינה שבעצם את מרבית הכסף לרפורמה "אופק חדש" משרד החינוך נותן.

רונית תירוש: אם זה נכון אז משרד החינוך הולך לקיצוץ פנימי, שמי ישורנו – זה יכול להיות תנועות נוער, מתנ"סים.

רונית תירוש: אני אשמח מאוד אם תיתן את המספרים הנכונים, ואין לי בעיה שעפרה תסייע בכך.

רונית תירוש: מה הוקצה לרפורמה, מה אני רואה בתקציב 2008, מה המשרד מתכוון לתת.

רונית תירוש: כל מה שהמשרד ייתן זה קיצוץ פנימי שאולי יושת אחר כך על השלטון המקומי.

רן ארז: ראיתי מכתב של עדי אלדר לשרת החינוך שהוא מתלונן על כך שמקצצים מהתקציב שמגיע לעיריות 170 מיליון שקל.

רונית תירוש: הנה, בבקשה, זאת בדיוק התשובה כאן.

2396: קשה לי להתחרות ברן גם בכושר הוורבלי וגם בדרכון הרומני וגם ב- - -

רונית תירוש: אתה יודע שהוא דיבר דברי טעם.

רונית תירוש: הוא לא התלהם.

2396: רן יודע לדבר היטב, אין לי טענה על זה.

רונית תירוש: לפעמים הוא מתלהם.

2396: כולנן היינו שותפים בצער רב לקיצוץ הגדול שמשרד החינוך עבר ב-5 שנים.

2396: אני עמדתי לידך בחברות גדולה וראיתי את הצער שאת מצטערת.

2396: עכשיו החליטו להקצות לרפורמה במשרד החינוך 5 מיליארד שקלים.

2396: הייתה החלטה שרוב התקציב ייועד לשכר.

רונית תירוש: 5 מיליארד לרפורמה?

2396: כן.

2396: הייתה החלטה שרוב התקציב ייועד לשכר.

2396: זאת הייתה החלטת שרים ולדעתי גם החלטת ממשלה.

2396: צריך היה לעשות סדרי עדיפות אחרי שנים של קיצוץ.

2396: עצרו את הקיצוץ והביאו תקציב, והייתה צריכה להיות החלטה מה עושים עם התקציב שבא.

2396: ההחלטה הייתה שרובו מיועד לשכר מורים.

2396: אני מסכים עם רוב הדברים שרן אמר; צריך לעשות שינוי במערכת החינוך, צריך לעשות שינוי בהישגי התלמידים, בהוראה ובסדרי עבודתו של המורה.

2396: השאלה היא איך עושים את זה אחרי משבר התקציב הגדול שעברנו, ומה עושים עם זה במסגרת היכולות התקציביות שעכשיו מקבלים.

רונית תירוש: זאת הטעות שלך במחלוקת, לפחות אתי.

רונית תירוש: זה לא מה שאפשר לעשות במסגרת היכולות התקציביות.

רונית תירוש: קח בחשבון שיכולות יש, זה עניין של סדרי עדיפות.

רונית תירוש: על זה הוויכוח.

2396: אני לא בממשלה, אני יודע מה הממשלה מקצה.

2396: הוקצו 5 מיליארד שקל אחרי שנים של קיצוץ- -

רונית תירוש: איפה הוקצה?

2396: אם לא הוקצה, ויש בלוף- -

רונית תירוש: לא, אני שואלת.

עפרה בר-טוב: יש החלטת ממשלה "להקצות באופן מדורג במהלך השנים 2008 עד 2013 תוספות תקציב למשרד החינוך וכן לייעל משאבים שיגיעו להבשלה מלאה בסוף 5 שנים לסך כולל של 5 מיליארד שקל לבסיס תקציב משרד החינוך לצורך יישום הרפורמה במערכת החינוך ובכלל זה לשיפור שכר כלל עובדי ההוראה".

רונית תירוש: ממתי זה?

עפרה בר-טוב: מ-2008.

רונית תירוש: זה כבר נמצא בספר התקציב?

עפרה בר-טוב: זאת החלטה מאתמול.

עפרה בר-טוב: לא נראה לי שזה בספר התקציב, אבל זאת החלטת ממשלה.

יהודית גידלי: ממתי?

רונית תירוש: שנדע לחפש את זה.

עפרה בר-טוב: זה מאתמול.

רונית תירוש: אנחנו ניקח את מספרה.

2396: אם זה בלוף, לא אמרתי כלום.

2396: נצא מנקודת הנחה שהחלטת ממשלה בהצהרה של שר האוצר- -

רונית תירוש: השאלה אם 2 מיליארד מתוך זה, זה לא השחיקה.

קריאות: לא.

2396: יש עוד מיליארד לשחיקה.

רונית תירוש: רן, זה 5 מיליארד מעבר לשחיקה?

רן ארז: עשיתי לך את החשבון.

רן ארז: זה כולל את השחיקה.

רונית תירוש: אז נבדוק את זה.

רן ארז: יחד עם זאת, לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, 70% מהחלטות הממשלה לא מתבצעות.

עפרה בר-טוב: זה רק 5 מיליארד לצורך הרפורמה.

עפרה בר-טוב: לבד מזאת השחיקה היא בנפרד.

2396: גברתי היושבת ראש, שמחתי לראות איך הגנת על רן.

2396: יש בינינו מחלוקות שרן הציג אותן, ואם יש צורך אני אחזור עליהן בקצרה.

2396: הביאו את עדי אלדר שניסה לתווך, למד את העניינים, וראה שהוא לא מסוגל – אני מציע לשאול אותו למה.

2396: על-פי הצעת יושב ראש ארגון המורים, הביאו את עופר עיני שניסה לתווך, הציע מתווה, ויצא מהתיווך – אני מציע לשאול אותו למה.

2396: לכן הזדקקנו לבית הדין, וכולם מקבלים את החלטתו.

2396: לגבי הערה שהעיר רן ארז: עופר עיני אמר שכל המשק קיבל 5%, ושאם המורים רוצים לקבל יותר מ-5%, הם צריכים להציג רפורמה.

2396: הוא אמר שהוא מוכן לקבל שצריך לשפר את מעמד המורה, שצריך להציל את מערכת החינוך – לכן שייתנו 26%-30% תוספת, אבל תמורת רפורמה, אחרת הורגים את כל ההסכם שלו.

2396: במשא ומתן אמרנו, מה קורה אם מורה מתחיל אומר פתאום שלא מתאימה לו הרפורמה.

2396: אמרנו שתוך חודשיים-שלושה נגיע לרפורמה, והוא ראה אותה ואמר שהיא לא מתאימה לו.

2396: האוצר אמר שהוא לא נותן תוספת שכר בלי רפורמה.

2396: כי אם כך הם יקבלו מה שכל המשק קיבל – 5%, שחיקה – מה שמגיע.

2396: זה היה בסיס המחלוקת.

2396: רן צודק שצריך למצוא מנגנון מה יקבל המורה תמורת הדברים שהסכים לתת.

2396: הרי האוצר אמר שבלי רפורמה הם לא נותנים תוספת- -

רונית תירוש: ורן מתנגד לרפורמה?

2396: לא, גם רן רוצה רפורמה, אבל הוא אומר שאם לא תהיה רפורמה שישנו את השכר.

רונית תירוש: זה נכון?

רונית תירוש: אתה רוצה שייתנו שכר גם בלי רפורמה?

רן ארז: חס וחלילה.

רן ארז: רונית, את באה ממערכת החינוך.

רן ארז: הם מציעים לנו לקבל 8.5% ותמורת זה נצטרך לתת 3 שעות עבודה עם קבוצות גדולות או שעה פרונטלית- -

רונית תירוש: זה ויכוח- - -

רן ארז: - - אבל אומרים שאם לא נחתום על כך שאנחנו ניישם רפורמה עתידית- -

רונית תירוש: הסברת, אתה לא יודע מה הרפורמה.

2396: זהו- -

רונית תירוש: הוא רוצה לדעת מהי הרפורמה.

2396: מאה אחוז.

2396: אז מה אני אומר?

2396: אמרו לו לקבל היום 8.5%.

2396: הוא צדק, יש מחלוקת אם זה יהיה מידי או בפריסה – גם בינינו בממשלה אין תמימות דעים איך זה צריך להיות, וגם אנחנו היינו רוצים לראות את זה מחר בבוקר אצל כולם.

2396: אבל המחלוקת שרן מציג, והיא יותר מהותית היא שאם מורה יקבל 8.5% הוא עוד לא יודע איזו רפורמה הוא צריך ליישם; אחרי 3 חודשים יש רפורמה שהסכמנו עליה – ואם לא הסכמנו על רפורמה, אין כלום – אבל מורה לא רוצה להיכנס לאותה רפורמה.

2396: רן אומר לתת לו 8.5% על מה שהוא הסכים לתת בתמורתם.

2396: אני צודק?

רן ארז: לא לגמרי.

2396: אני טועה?

רן ארז: כן, אתה טועה.

רן ארז: ארגון מקצועי חותם הסכם קיבוצי עבור כולם ולא הסכם אישי שכל מורה חותם או לא חותם אם הוא רוצה או לא רוצה.

רן ארז: לכן אמרנו שאנחנו מתנגדים לחתימה אישית; אנחנו מתנגדים לכך שאנחנו צריכים להתחייב "בליינד" שאם לא נקבל את הרפורמה אתם תיקחו בחזרה את מה שנתתם כי זה לא רק לקחת את הכסף, זה גם לקחת מתלמידים את השעות שניתן.

רן ארז: איפה ההיגיון פה?

2396: אלה המחלוקות בינינו, מה נותנים תמורת 8.5%, איך תהיה הפריסה שלהם, מה קורה אם לא תהיה רפורמה.

2396: אני לא התכוונתי לעניין של מורה לבד מול הסכם קיבוצי; וכמובן – החזר השעות וצמצום הכיתות, שזה עניין שנמצא כרגע בבית הדין.

2396: אנחנו מאוד מקווים שזה ייפתר בינינו ללא צורך בהתערבות של בית הדין.

רן ארז: אין בעיה - - -

רונית תירוש: עוד שאלה אחת, ואני אנסה למקד איפה המחלוקת כפי שאני מבינה אותה.

רונית תירוש: איך אופק חדש ממומן?

רונית תירוש: אני אמרתי שזה על חשבון המשרד.

2396: "אופק חדש" ממומן ב-5 מיליארד בפריסה- -

רונית תירוש: עזוב מה שהבטיחו, כרגע.

רונית תירוש: נתנו משהו בהסתדרות ל-100 בתי-ספר, ל-300.

יהודה סקר: כמה בתי ספר?

2396: יש 300- -

יהודה סקר: אפשר לקבל רשימה?

רונית תירוש: זה לא מעניין אותי.

רונית תירוש: אני מנהלת את הדיון.

2396: תקבל רשימה.

רונית תירוש: לא אכפת לי, אני אאמין לכל מה שתגידו לי.

יעקב אגמון: מה זה עניינךָ בכלל?

רונית תירוש: יעקב, הוא לא מנהל את הדיון.

רונית תירוש: אותי מעניינים דברים אחרים.

רונית תירוש: אמרתי שאני לא מתייחסת, למה אתה ממשיך?

רונית תירוש: פסלתי את השאלה מלכתחילה.

רונית תירוש: עפרה, מה בדיוק קורה שם?

עפרה בר-טוב: יש תוספת תקציב- - -

רונית תירוש: בכמה משרד החינוך תקצב את כל בתי-הספר שנכנסו?

רונית תירוש: מספר בתי-הספר לא מעניין אותי.

עפרה בר-טוב: כמה מיליונים?

רונית תירוש: כן.

רונית תירוש: הטענה שלי היא שחילקו את העלות בין משרד האוצר בתוספת קטנה לתוספת יותר גדולה שתבוא ממשרד החינוך, וזאת המשמעות:

רונית תירוש: קיצוץ פנימי בתוך משרד החינוך.

רן ארז: 170 מיליון שקל תקצוב פנימי שנלקח מהשלטון המקומי.

רונית תירוש: 170 מיליון המשרד מביא מהשלטון המקומי?

זאב אלקין: אני אקריא מהספר.

זאב אלקין: זה נכון ששר האוצר בנה אותו, אבל הוא מייצג את התקציב שלכם, אז אתם אחראים עליו.

זאב אלקין: כתוב כאן: "תוספת ליישום הרפורמה בחינוך – 1.6 מיליארד".

זאב אלקין: למטה כתוב שמתוכם מיליארד זה שחיקה.

זאב אלקין: יוצא מכך שהתוספת של משרד האוצר לרפורמה היא 160 מיליון אף על פי שהשרה דיברה כאן על 300.

זאב אלקין: נוסף ל-160 האלה יש 170 שהמשרד נותן מתקציבו, קרי: קיצוץ.

זאב אלקין: אבל יש עוד דבר אחד בספר התקציב הזה: במקביל חסך משרד האוצר בגלל הפחתה במס מעסיקים 329 מיליון.

זאב אלקין: זאת אומרת ששליש מהמימון לתוספת השחיקה זה החיסכון של משרד האוצר בסעיף ההוצאות על ביטול מס מעסיקים שנלקח.

זאב אלקין: נכון שמשרד החינוך לא משלם את זה, אבל הכסף הזה לא מאושר בתקציב משרד החינוך.

זאב אלקין: לכן משרד האוצר עשה עסקה טובה מאוד בסיבוב הזה של הרפורמה.

רונית תירוש: כדרכו.

רונית תירוש: אתה יודע, העסקה הטובה הבאה זה 70 מיליון שקל.

רונית תירוש: בזמנו ביבי אמר שכל יום שביתה זה 70 מיליון שקל, כפול מספר ימי השביתה, תראו כמה כסף נחסך לאוצר המדינה.

רונית תירוש: אבל זה לא אתה.

רן ארז: זה לכל המערכת, לא רק לחינוך העל יסודי.

2396: החינוך העל יסודי זה 6 מיליון.

רונית תירוש: זה שליש?

רן ארז: בערך שליש.

זאב אלקין: השרה עשתה טעות גדולה מאוד, לפחות לגבי השנה הראשונה של הרפורמה, מכיוון שכל המערך החברתי של משרד החינוך מקוצץ כי הוא משלם את זה.

רונית תירוש: ברור.

רונית תירוש: כפי שאני מבינה, המחלוקת היא בכך שמשרד האוצר רוצה לכפות על ארגון המורים לחתום על רפורמה בעד תוספות תקציביות.

רונית תירוש: עופר עיני אומר בצדק שמעבר ל-5% שכל המשק קיבל הוא לא יכול לאשר תוספות לסקטור מסוים, אלא אם כן הסקטור מתחייב לרפורמה.

רונית תירוש: הארגון אומר בצדק שהוא לא יכול להחתים את עצמו או את המורים שלו על רפורמה שהוא לא יודע מהי, ורוצה שיגידו לו מהי- -

סילבן שלום: הרפורמה של הסתדרות המורים היא לא רפורמה ידועה?

רונית תירוש: לא.

2396: להסתדרות המורים היא ידועה, היא רק לא של ארגון המורים.

רן ארז: זה לא מתאים לחינוך על-יסודי.

רונית תירוש: זה לא מתאים.

רונית תירוש: כדי להגיד מה מתאים, משרד החינוך צריך חודשיים ימים.

רונית תירוש: הארגון מבקש שיבואו בעוד חודשיים, אבל בינתיים שייתנו לו את התוספות.

רונית תירוש: האוצר לא מסכים, כי אם פתאום חלק מהם לא יסכימו לרפורמה שתוצע בעוד חודשיים, אז יגרעו את התוספת שמעבר ל-5%.

רונית תירוש: אומר בצדק רן שהוא לא מחתים אנשים אישית, זה סקטור גדול.

רונית תירוש: אם היה לכם היום אפשר היה לנהל את הוויכוח היום, אבל אתם אשמים, אתם לא מביאים להם את הרפורמה, אז מה אתם רוצים?

2396: סליחה, אנחנו במשא ומתן על רפורמה, אבל אין הסכמה על הרפורמה.

זאב אלקין: אבל אתם אשמים שלא ניהלתם אותו לפני חצי שנה.

2396: אדוני חבר הכנסת, אנחנו ניהלנו משא ומתן.

2396: יושבת פה עפרה ואפשר לשאול את אלי כהן הממונה על השכר, שהוא ניהל את המשא ומתן- -

רונית תירוש: זאת הביצה והתרנגולת- -

2396: - - היה משא ומתן עם שני ארגוני המורים.

2396: לצערי הרב – תאמין לי אני מצטער כמו רוב יושבי החדר הזה, ואולי יותר – מחד זה הסתייע ומאידך זה לא הסתייע.

2396: אבל אי-אפשר לומר שלא ניהלנו שעות של משא ומתן על זה.

זאב אלקין: - - - השארתם את רן לשבת איתנו ורצתם לנהל משא ומתן עם הסתדרות המורים.

זאב אלקין: זה קרה פה.

זאב אלקין: שמחתם מאוד כי חשבתם שכשאתם סוגרים את ההסכם ההוא לא תהיה לו ברירה.

רן ארז: עפרה הצהירה לפרוטוקול בבית המשפט שהיא לא יכולה להזמין אותנו למשא ומתן כי הסתדרות המורים מתנגדת לכך.

עפרה בר-טוב: אני לא יכולתי להזמין אותם למשא ומתן משותף.

עפרה בר-טוב: אם אתה מצטט אותי תצטט עד הסוף.

רן ארז: משותף, כן.

עפרה בר-טוב: אני בכלל מבקשת לא לצטט.

רונית תירוש: עפרה ישרה.

עפרה בר-טוב: אני מזמנת אנשים למשא ומתן, ואם הם לא הסכימו לשבת איתכם זה לא שאני לא זימנתי אתכם בגללם.

עפרה בר-טוב: גם מה שאתה אומר, עם כל הכבוד, זה ממש לא מדויק כי אנחנו זימנו אותם וישבנו איתם עשרות ומאות שעות.

עפרה בר-טוב: לא הסתייע להגיע להסכם.

עפרה בר-טוב: אם לא מצליחים להגיע להסכם, זה אומר שלא יושבים למשא ומתן?

סילבן שלום: הם אומרים שהם לא יודעים מה הרפורמה.

עפרה בר-טוב: אני לא יכולה להכתיב להם.

סילבן שלום: אבל מה הרפורמה?

סילבן שלום: הצעתם להם הצעה לרפורמה?

עפרה בר-טוב: ודאי.

2396: אמרנו, אולי תוך חודשיים נגיע להסכמה.

זאב אלקין: עפרה, עכשיו אתם אומרים שתוך חודשיים סביר להגיע להסכמה, אבל היה חשוב- - -

עפרה בר-טוב: אני לא אומרת, מי אמר?

עפרה בר-טוב: ואם תוך חודשיים לא נגיע?

עפרה בר-טוב: אנחנו לא יושבים בבית ולא עושים כלום.

רונית תירוש: המשמעות היא שכרגע מעבר ל-5% לא מוכנים לתת כלום למורים בעל-יסודי.

רונית תירוש: מה שעיני השיג אולי גם את זה לא ייתנו.

2396: למה?

רונית תירוש: כי אתה לא מוכן לתת 8.5% תוספת, אלא אם כן הם מסכימים לרפורמה לא ידועה.

2396: 8.5% הם חלק מתשלום על רפורמה גדולה.

2396: אנחנו לא מוכנים - -

רונית תירוש: הפוך: מה אתם מוכנים לתת היום בלי שום תנאים?

2396: בלי שום רפורמה?

2396: 5%.

רונית תירוש: אז אמרתי נכון.

רונית תירוש: כרגע אתם מוכנים לתת 5%, ואם אתם רוצים תוספת, זה אומר רפורמה שאתם לא יודעים להגיד מהי כרגע כי לא הגעתם להסכמות.

2396: יודעים מה המסגרת שלה, ויודעים מה אנחנו רוצים.

2396: גם יודעים מה הם רוצים.

2396: אין כרגע הבנות איך תיראה הרפורמה.

סילבן שלום: אבל מה אתם רוצים, ומה הם רוצים?

סילבן שלום: שאנחנו נדע לפחות.

רן ארז: רן הציג את זה קודם.

רונית תירוש: לדעתי, אתם מתווכחים על רפורמה שמדברת רק על תוספת שכר למול תוספת שעות.

רונית תירוש: אין שום התייחסות לצפיפות בכיתות, אין שום דבר שפתחתי בהם את דבריי.

רן ארז: אין החזר שעות.

רונית תירוש: גם לא החזר שעות.

רונית תירוש: לכן אני מבקשת לקיים ישיבה עם שרת החינוך מוקדם ככל האפשר, אני לא יודעת אם אפשר כבר מחר כמו שחבר הכנסת שלום ביקש, כדי לשמוע את התשובות הבאות, אני לא ארחיב.

רונית תירוש: אני רוצה לדעת מה ההתחייבות של שרת החינוך ושל האוצר לצדה.

רונית תירוש: אבל תשובות אני צריכה לשמוע ממנה כי היא בעלת העניין באשר להתחייבות שלה לגבי צפיפות בכיתות ולהחזר השעות.

רונית תירוש: כל היתר זה ויכוח שאני לא - -

זאב אלקין: היא תביא את החלטת הממשלה.

רונית תירוש: אין שם כלום.

2396: בטח שיש שם.

רונית תירוש: על צפיפות בכיתות?

2396: בוודאי.

2396: זה מה שהוגש היום לבית הדין.

רן ארז: בית הדין שאל שאלות.

רונית תירוש: תקריא, נשמע.

2396: ב-11:00 הוא כבר שאל שאלות?

רן ארז: לא.

רונית תירוש: מה נאמר על הצפיפות?

עפרה בר-טוב: אני אקריא: "להקצות במהלך שנת 2008 מאה מיליון שקל לבסיס תקציב משרד החינוך לשם הוספת שעות לימוד למערכת החינוך- -"

רונית תירוש: זה 20 אלף שעות בלבד.

עפרה בר-טוב: זה לא הסוף.

קריאה: אבל זה לא מתאים לחינוך העל יסודי.

עפרה בר-טוב: בוודאי שלא, זה לכל המערכת.

רונית תירוש: זה ברור, לא משנה.

עפרה בר-טוב: "- - - את שר האוצר ואת שרת החינוך להגיש לממשלה תוך 75 יום תוכנית רב שנתית לפיצול מספר התלמידים בכיתה, הוספת שעות לימוד למערכת החינוך ופיצול כיתות לימוד.

עפרה בר-טוב: התקציב לתוכנית זו ייבחן על-ידי הצהרת שר האוצר לאחר אישורו בכנסת של כל חוק התקציב לשנת 2008 כפוף למגבלות התקציב".

עפרה בר-טוב: אחר-כך מדובר על כל 5 מיליארד השקלים.

רונית תירוש: יש לי שאלה שאולי צריכה להיות מופנית לשרת החינוך:

רונית תירוש: אם בתוך 75 יום יציגו מתווה להפחתה של 35 ילדים, מה זה אומר, שהם צריכים להסכים לזה?

רן ארז: אולי 37, אולי תוך 10 שנים?

רונית תירוש: ניסיתי להיות נחמדה.

עפרה בר-טוב: שר האוצר ושרת החינוך סיכמו שיינתן תקציב למשרד החינוך, ושרת החינוך תחליט מה היא עושה עם הכסף:

עפרה בר-טוב: האם היא רוצה רק פיצול כיתות, האם היא רוצה לשלב בין פיצול כיתות לבין הורדת מספר תלמידים והחזרת הקיצוץ.

עפרה בר-טוב: היא צריכה להחליט מה היא עושה עם התקציב הזה כי זאת פררוגטיבה של שרת החינוך.

רונית תירוש: אני לא מטילה ספק בסמכותה לעשות זאת, אבל השאלה היא איזה תקציב ייתנו לה כדי שתעשה את זה.

רונית תירוש: יכולים לתת לה תקציב מזערי מדורג ל-10 שנים, ואז לא תהיה לה ברירה- -

עפרה בר-טוב: ברור שזאת השאלה.

רונית תירוש: אז בעצם רוצים שהמורים יחזרו מהשביתה לחדרי הלימוד בלי לדעת בכלל מה צופן להם העתיד- -

רן ארז: נכון.

רונית תירוש: - - אם השרה הייתה באה לפה והייתה אומרת שלא משנה מה יחליטו בעוד 75 יום, כי זה המינימום שממנו היא מתחילה, לפחות היינו יודעים; לפחות היא הייתה אומרת שהיא נלחמת על משהו.

רונית תירוש: למשל היא הייתה אומרת שהיא תילחם שבכל מתווה הם ידברו על 32 ילד, ושהיא לא תסכים על פריסה של למעלה מ-10 שנים.

רונית תירוש: גם את זה אנחנו לא שומעים ממנה.

רונית תירוש: לגיטימי שנדרוש לבקש משרת החינוך שייתנו לה את כל הפררוגטיבה להחליט אחר-כך במסגרת התקציבים כדי שנבין את הראש שלה?

רונית תירוש: לגיטימי?

רונית תירוש: אני יכולה לבקש את זה?

רונית תירוש: רן ארז: גם בית הדין כבר ביקש את זה.

רונית תירוש: אני יכולה לבקש ששרת החינוך תגיד במסגרת כל המגבלות שייתנו לה איפה הקו התחתון שהיא תתעקש עליו, שנדע.

רונית תירוש: אז נדע אם נתמוך במורים שממשיכים לשבות או שנגיד, רבותיי הגזמתם, יש פה רצון טוב וכוונות טובות, יש אמירה מחייבת של הוועדה, ואז אולי לא נהיה עם המורים.

רונית תירוש: זה לגיטימי בעיניי.

רונית תירוש: כנ"ל לגבי השעות – אלה שני נדבכים.

רונית תירוש: מנחם ורן ארז, קחו לתשומת לבכם: כשהאוצר יגיד מה הוא נותן בשביל להקטין ולפצל כיתות הוא בוודאי יכניס את מה שהוא חייב לתת מ-2008, על-פי דין, בגלל החוק שלי על כיתות א'-ב'.

רונית תירוש: אין לזה שום ביטוי תקציבי היום, ואני לא אצביע על התקציב אם אני לא אראה את זה.

רונית תירוש: יש לי הרגשה שמושכים את כולנו כדי שבסוף, מה שחייבים לתת, על-פי חוק, הם יכללו, בדיוק כמו השחיקה שממילא היו צריכים לתת, ואז הם אומרים, הנה, הכנסנו 2 מיליארד.

רן ארז: זה קורה לרוב בכנסת, רונית, כאשר במפלגה מסוימת צריך לתת מקום ברשימה לאישה וגם למישהו מהפריפריה וגם למישהו מזרחי.

רן ארז: אז לוקחים אישה מזרחית מהפריפריה ונותנים לה מקום.

רונית תירוש: עושים מישמש, ומספקים את כולם.

רונית תירוש: אם כך אלה שתי הבקשות שאנחנו מבקשים משרת החינוך כדי לדעת על מה היא תילחם.

רונית תירוש: זאת תהיה גם הזדמנות עבורה להראות לציבור שהיא נלחמה על משהו בכל המשבר הכואב הזה.

רונית תירוש: אני מקווה שלא יצטרכו להביא את המורים בצווים כי זה לא יעזור לאף אחד.

רונית תירוש: אני מודה לכולכם על הסבלנות.