ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 312, 2007-11-21 10:00

יצחק גלנטי: בוקר טוב לכולם.

יצחק גלנטי: אנחנו פותחים את הישיבה, אמנם קצת באיחור, אבל נתגבר גם על האיחור הזה.

יצחק גלנטי: הנושא זה הצעה על סדר היום (דיון מהיר) של חבר הכנסת גלעד ארדן בנושא של חשש להרעלת הציבור במפעל למחזור חביות.

יצחק גלנטי: אבקש את חבר הכנסת ארדן לשאת את דבריו.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב ראש.

גלעד ארדן: אני קודם כל רוצה להודות לך ולמנהלת הוועדה על כך שקבעתם את הדיון הזה באמת בזמן שיא, לאור חשיבותו.

גלעד ארדן: צריך לדעת, זה לא דבר שבשגרה שקובעים בכנסת דיונים כאלה בתוך יומיים ואני באמת מודה לכם על כך שהבנתם את חשיבות הנושא ואני אסביר אותו בקצרה.

גלעד ארדן: לפני שלושה ימים פורסם ושודר בתוכנית 'כלבוטק' תחקיר שהראה שמפעל בשם פחמס, שאני לא מכיר אותו, אבל המפעל הזה הוא, על פי התחקיר, ממחזר חביות.

גלעד ארדן: כלומר הוא מקבל חביות משומשות, מעביר אותן איזה שהוא תהליך ולאחר מכן מוכר אותן הלאה.

גלעד ארדן: אותו מפעל פחמס, חד משמעית התחקיר הזה הוכיח, באמצעות מצלמה נסתרת ובאמצעות דרכים נוספות, שבניגוד לפקודת בריאות הציבור בנושא מזון, הוא מקבל חביות שהגיעו לאחר שימוש ממושך שבמהלכו היו בחביות האלה חומרים רעילים מאוד, חומרים מסרטנים, חומר שבהחלט יכולים להביא לפגיעה משמעותית בבריאותו של אדם, ובניגוד למה שקובעות התקנות, שהוצאו מכוח פקודת בריאות הציבור, הוא מעביר את המיכלים האלה, או מוכר אותם, לתעשיית המזון.

גלעד ארדן: הדוגמאות שניתנו בכתבה היו לשימוש בתחום של מיצים, אבל זה לא הדבר החשוב.

גלעד ארדן: הדבר החשוב הוא שיש מפעל במדינת ישראל שכדי להרוויח כסף מוכן לקחת סיכון על הפגיעה בבריאות של עשרות ואולי מאות אלפי אזרחים במדינה הזו, שלאחר מכן צורכים את המזון הזה, או השתייה, מתוך אותן חביות.

גלעד ארדן: המומחים שהופיעו בכתבה, המומחים בתחום אמרו שלא עוזר כל תהליך המחזור, ברגע שהרעלים שהו ונמצאו לאורך זמן מסוים באותן חביות, יש תהליך של פעפוע, הרעל הזה נספג בחביות ולאחר מכן הוא עלול גם להיכנס בצורה חלקית, כמובן, לאותו מזון שאחר כך נמכר לציבור.

גלעד ארדן: הדיון הזה שאני ביקשתי, אדוני היושב ראש, הוא אך ורק למטרה אחת – חייב להיות מסר ברור מכנסת ישראל שהדברים האלה לא ייגמרו באיזה שהוא קנס מנהלי.

גלעד ארדן: אדם שנמצא במפעל כזה וביודעין עובר על החוק ומוכן לקחת סיכון על הבריאות של כל הציבור במדינת ישראל, לא יכול להישאר שנייה אחת נוספת בתפקיד שלו, במידה והוא ידע שהוא עושה משהו בניגוד לחוק.

גלעד ארדן: לכן אני מבקש, במידה ואכן לא יהיה פה משהו שסותר את התחקיר, שהסיכום יהיה שכיוון שמדובר בעבירה שדינה מאסר, אנחנו נפנה למשטרת ישראל בדרישה שתיפתח חקירת משטרה, לדעת מי אחראי על השימוש האסור הזה בחביות הרעילות והעברתן אחר כך לתעשיית המזון.

גלעד ארדן: תודה.

אלי גורדון: אני מנהל שירות המזון הארצי בפועל, במשרד הבריאות.

אלי גורדון: באופן עקרוני וממש בקצרה, רק כהמשך לדבריו של חבר הכנסת, מה שנאמר, לכאורה, מהכתבה נראה שאכן קיימת עבירה על החוק, כי התקנות של משרד הבריאות קובעות שאסור שתשמש אריזה ששימשה בעבר לאחסון ואריזה של רעל כזה או אחר, באופן ניכר מסוכן, תשמש אחר כך לשימוש במזון, ועל כך נקבע בתקנות משנת 1977.

אלי גורדון: לעניין של פחמס, שהוא בתחום של פיקוח ושחזור של משרד להגנת הסביבה, אני מציע שתהיה התייחסות שלהם.

יצחק גלנטי: הכתבה הוצגה כפי שהוצגה.

יצחק גלנטי: אני מתאר לי שמשרד הבריאות, היה מי שהופנה את תשומת משרד הבריאות לכתבה.

יצחק גלנטי: כלומר, זה לא משהו חדש במשרד הבריאות.

יצחק גלנטי: האם בכוונת משרד הבריאות לבצע פעולה כלשהי על מנת להימצא בתחום של התקנות של בריאות הציבור?

יצחק גלנטי: האם המשרד עשה איזה שהיא פעולה?

יצחק גלנטי: אני הייתי שמח לשמוע מה נעשה בנושא לאחר פרסום הכתבה.

אלי גורדון: רק בכדי להבין את תמונת המצב.

אלי גורדון: תמונת המצב, נכון להיום, יש שירות מזון במשרד הבריאות ומשרד הבריאות מפקח על תעשיית המזון.

אלי גורדון: מפעל פחמס---

גלעד ארדן: את התוצאות אנחנו רואים כל שבוע, באותו תחקיר.

אלי גורדון: משרד הבריאות מפקח על תעשיית המזון.

אלי גורדון: במסגרת הפיקוח שלנו נעשה, מבחינה תחיקתית העובדות ידועות, לפנינו התקנה, עוד משנת 1977, בפועל, עוד לפני שהיתה פנייה של 'כלבוטק', בעקבות ישיבה שהתקיימה במשרד להגנת הסביבה, בהשתתפות של נציגים שלנו, הוצא מכתב רענון לכל התעשייה שאריזה צריכה לעמוד בדרישות החוק.

יצחק גלנטי: אני מבקש, בוא נעזוב את המשרד להגנת הסביבה.

יצחק גלנטי: אתם המשרד להגנת בריאות הציבור.

יצחק גלנטי: אני שואל, מאז פרסום הכתבה הזאת, מה עשיתם בעניין?

אלי גורדון: אז אני אומר לך, נכון להיום, נעשה בירור ברמה של כל לשכת הבריאות שבתחומה נמצא מפעל כזה או אחר, מול כל יצרן שהיה לפחות, נכון להיום, שהוזכר בכתבה.

אלי גורדון: כל מפעל מזון הפסיק להשתמש במוצר---

יצחק גלנטי: איך אתה יודע?

יצחק גלנטי: האם עברו מפקחים שלכם במשרד הבריאות בכל תעשיית המזון ובדקו מה קורה היום?

אלי גורדון: לכל תעשיית מזון קודם כל יצאה הודעה, תזכורת, 'רבותיי, תדעו לכם, חובה עליכם לדאוג לכך שהאריזה תעמוד בדרישות---

יצחק גלנטי: אבל את החוק הם יודעים והחובה שלהם ידועה---

גלעד ארדן: כמו שהמשטרה תגיד 'הוצאתי תזכורת לגנב שאסור לגנוב'.

יצחק גלנטי: בפועל, שלחתם מטעם משרד הבריאות בודקים שבדקו מה המצב, לא רק בנושא הזה?

אלי גורדון: הבדיקה---

יצחק גלנטי: האם הגשתם תלונות למשטרה, למשל?

יצחק גלנטי: אלי גורדון: מכוח אותה פקודה, אנחנו יכולים לפעול גם אנחנו בלי להעביר תלונה למשטרה, אבל, אדוני היושב ראש, מה שניתן לעשות במקרה של שחזור חביות ובואו נתמקד בנקודה הזו, אנחנו יכולים לוודא את זה ברמה אדמיניסטרטיבית לראות שחבית היא חדשה, לא חדשה, וכדומה.

יצחק גלנטי: האם היא הגיעה ממקום שבמקורה, בתחילת הדרך, היא שימשה להעברת או לאכסון של רעל כזה או אחר?

יצחק גלנטי: ברגע שמוצר או אותה חבית מגיעה לתעשיית מזון, אנחנו לא יכולים לעשות את הבירור.

יצחק גלנטי: תראה, צר לי נורא, באמת.

יצחק גלנטי: לאחרונה אנחנו מוצפים, מוצפים אני אומר, במוצרים שונים, גם של תעשיית המזון וגם לא של תעשיית המזון אשר פוגעים בבריאות הציבור, אם זה תעשיית הצעצועים, עכשיו זה תעשיית המזון בנושא של מחזור, או בנושא של החתולים ובעלי חיים נוספים שנמצאים אצל כל מיני יצרני מזון.

יצחק גלנטי: אנחנו רואים פה באיזה שהוא מקום אובדן, ממש אובדן, כל איזה שהיא מערכת שמפקחת ובודקת מה קורה במקומות.

יצחק גלנטי: אז יכול להיות שחסרים לכם תקנים, אנחנו מכירים את הסיפור הזה.

יצחק גלנטי: זה לא רק אצלכם, זה גם במשטרה, בכל מקום אחר.

יצחק גלנטי: אבל אתה יכול לבוא ולהגיד, 'רבותיי, אלה הם גבולות היכולת שלנו, של המשרד, וכך אנחנו עובדים', בבקשה.

יצחק גלנטי: אבל לנסות לעטוף את הדברים בקיומו של חוק ובמשלוח התראות ומשלוח הארות, רענון---

אלי גורדון: זה לא רק רענון.

אלי גורדון: זה כן, מכיוון שהתקנות האלה משנת 1977, ולפני כשלוש-ארבע שנים הוצאנו תזכורות לכל התעשיות.

אלי גורדון: אנחנו צריכים להבין דבר אחד, רבותיי, נכון להיום, כן, יש לנו מחסור בכוח אדם, ועל אף המחסור בכוח אדם, אנחנו עשינו 11,000 ביקורות בעסקי מזון בשנת 2006, אדוני היושב ראש.

אלי גורדון: אי אפשר לבוא ולומר שהפיקוח פה---

גלעד ארדן: אני מבקש שתענה על שאלה אחת שהיושב ראש שאל.

גלעד ארדן: היה תחקיר, היו בו עובדים של פחמס שהוקלטו שהם מודים שהם לוקחים חביות שהיה בהם חומר רעיל והם מועברים לתעשיית המזון.

גלעד ארדן: פחמס, ככל שעמדתי עד רגע זה, לא הגיש תביעת דיבה נגד 'כלבוטק'.

גלעד ארדן: האם משרד הבריאות מגיש תלונה במשטרה כדי שתתבצע חקירה?

גלעד ארדן: זאת עבירה פלילית.

אלי גורדון: מי שצריך לעשות את הבדיקה קודם כל מתחום אחריותו והפיקוח עליו זה המשרד להגנת הסביבה.

אלי גורדון: קודם כל.

אלי גורדון: על הפחמס, כי אנחנו לא אחראים על הפחמס.

גלעד ארדן: לפי פקודת בריאות הציבור, השר הממונה זה לא שר הבריאות?

אלי גורדון: זה כן, אבל---

גלעד ארדן: זאת עבירה על הפקודה לבריאות הציבור.

אלי גורדון: אבל זה בתעשיית המזון, לא על מפעל שהוא מפעל פחמס לשחזור של חביות.

אלי גורדון: היו"ר יצחק גלנטי: אוקיי, הבהרת את התייחסות משרד הבריאות.

אלי גורדון: אבקש את נציג המשרד להגנת הסביבה.

אלי גורדון: אותה שאלה, היא מופנית אליכם.

רועי טל: יש לי תשובה, אני רק אסביר, אני לא יודע אם כל הנוכחים מכירים, לעסק כמו פחמס, שעוסק בחומרים מסוכנים, יש לו היתר רעלים.

רועי טל: היתר רעלים ניתן לבדוק, לפחות על פי הסמכויות שיש למשרד לאיכות הסביבה.

רועי טל: המשמעות של היתר רעלים שהוא נותן לו אישור לעסוק בחומרים מסוכנים וכמובן הוא נותן לו שם תנאים איך הוא יאכסן אותם, איך הוא ישתמש בהם, וגם הנושא שבעצם עליו אנחנו מדברים פה עכשיו, הנושא של פסולת חומרים מסוכנים.

יצחק גלנטי: לא, אני מבקש, לגבי אריזות חומרים מסוכנים.

יצחק גלנטי: אנחנו מתמקדים בנושא של אריזות.

רועי טל: אז זה אותו דבר.

רועי טל: אני אסביר למה, כי מבחינת החוק, מבחינתנו, אריזות פסולת חומרים מסוכנים דינן כפסולת חומרים מסוכנים.

רועי טל: זאת אומרת, כל מפעל שיש לו אריזות של פסולת חומרים מסוכנים וברירת המחדל הוא צריך לפנות אותה לאתר הפסולת הרעילה ברמת חובב, אלא אם כן, יש אישור מהממונים של המשרד לעשות איתם משהו אחר, להעביר אותם למפעל מחזור או לפעמים מייצאים אותם לחוץ לארץ, כל מיני פתרונות כאלה.

יצחק גלנטי: אני רוצה להבין.

יצחק גלנטי: האריזות של פחמס הן אריזות שלא מוגדרות כחומר אפור, מה שנקרא, שניתן לאכסן אותו או לקבור אותו באתרים של אשפת בית.

יצחק גלנטי: כשאתה קובע במפורש שזה חומר שצריך להגיע לרמת חובב, זאת אומרת שזה חומר שמכל הבחינות אין עליו שום ספק שהוא חומר מסוכן לבריאות הציבור.

רועי טל: שהוא חומר מסוכן.

רועי טל: בריאות הציבור זה יותר נושא של משרד הבריאות, מבחינתנו זה נחשב כחומר מסוכן והוא צריך להגיע לרמת חובב.

יצחק גלנטי: התמונה הברורה.

יצחק גלנטי: עכשיו, האם מאז פרסום הכתבה אתם נערכתם, עשיתם משהו בעניין, כדי למנוע זליגה של אותן אריזות לכיוון אחר מחוץ לרמת חובב?

רועי טל: כן.

רועי טל: מה שעשינו, דבר ראשון, אחרי שראינו את הכתבה, ביום שני בדיוק עברנו על החומר וניסינו לדעת מה בדיוק עושים ואיך עושים ואתמול היינו במפעל פחמס, ראינו מה המצב שם, נכון להיום, קבענו ודרשנו מהמפעל שעד סוף החודש כל החביות של לשם, שהכילו פסולת חומרים מסוכנים, יפונו לאתר הפסולת הרעילה ברמת חובב.

רועי טל: זה מה שבינתיים, נכון להיום.

יצחק גלנטי: האם ימשיך להיות פיקוח כלשהו של המשרד להגנת הסביבה באופן מיוחד על אריזות גם ממפעלים אחרים, למנוע את המעבר שלהן אל תעשיית המזון?

יצחק גלנטי: אני לא מסתפק בנושא בפחמס.

רועי טל: כן, גם אנחנו לא.

רועי טל: קיבלנו חלק מהמידע ונאסוף את כל המידע לגבי מפעלים שפינו את הפסולת חומרים מסוכנים שלהם שלא לרמת חובב, ונפעל בהתאם.

גלעד ארדן: לא, אני שוב שואל אותך, אדוני היושב ראש, אני מאוד מעריך את השאלות שאתה שואל ובאמת חשוב שנלמד לקח מפחמס לצורך לבדוק את הנושא בכל מקום אחר שזה קיים בו.

גלעד ארדן: אבל אם המסר יהיה שהדבר שקורה למי שמוכן לקחת סיכון על בריאות של עשרות אלפי אזרחים ולהכניס להם, בספק, חומרים רעילים למזון או לשתייה, זה שמקסימום מעירים לו ומרעננים לו את ההנחיות ומבקשים ממנו לא לחזור על זה, אז מחר מפעל שעוד פעם ייקלע למצוקה ואפשר להרוויח כסף טוב מלקחת חביות שהיו בהן רעלים ולמכור אותן למזון, ולהרוויח על זה כסף, אז הסיכון המקסימלי שלו זה שירעננו לו עוד פעם את ההנחיות.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת ארדן, אנחנו עוד לא סיכמנו לסיכום.

גלעד ארדן: ואני שוב מבקש שלא נאפשר למשרדי הממשלה להתחמק ממיצוי הדין עם מי שעשה מעשה שהוא מעשה, לטעמי, פלילי, עם השלכות סופר-מסוכנות על בריאות הציבור, ואני לא שמעתי עדיין גם מהמשרד להגנת הסביבה מה הוא עושה מבחינת סנקציה כלפי מפעל פחמס.

גלעד ארדן: שוב, אני לא אומר כרגע שכבר הרשעתי את המפעל ואת מי שעשה.

גלעד ארדן: לכל הפחות, זה מצדיק חקירת משטרה.

גלעד ארדן: יש כאן עבירה שיש לה עונש מאסר, בצידה.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יצחק גלנטי: אבקש, בכל זאת יש כאן נציגים של המפעל עצמו, אז אני אשמח לשמוע את הצד שלו וכמובן אחד הדברים החשובים, כיצד בכלל הגענו לסיטואציה כזאת.

מאיר ליפא: אני מייצג את המפעל.

מאיר ליפא: מפעל פחמס הוא מפעל שהוקם בשנת 1935.

מאיר ליפא: זה לא מפעל שעוסק באיזה שהן קוניונקטורות זמניות, זה מפעל תעשייתי של התעשייה הקיבוצית.

מאיר ליפא: אין לנו הרבה מפעלי תעשייה בארץ, כל כך הרבה, וזה מפעל לתפארת שרוב רובו עוסק בייצור של מוצרי תעשייה חדשים.

מאיר ליפא: זאת אומרת, חביות חדשות ומיכלי פלסטיק חדשים.

מאיר ליפא: זה לא מפעל, כמו שהציגו אותו בכתבה, מפעל שעוסק בחידוש חביות.

מאיר ליפא: חידוש החביות זה חלק קטן של הפעילות שלו, שזה מעין שירות ללקוחות שלו, שאומרים 'אנחנו רוצים לא לקנות רק חביות חדשות, תן לנו איזה שהוא מיקס של גם חביות חדשות וגם ממוחזרות'.

מאיר ליפא: מבחינת השיקולים הכלכליים שלהם זה עובד נכון.

מאיר ליפא: כשנגיע ומצבנו הכלכלי במדינת ישראל יהיה כמו של יפן, המפעל שלנו לפחות ישמח מאוד אם כל החביות שייקנו בשוק, בענפי המזון, יהיו חביות חדשות.

מאיר ליפא: זה יהיה הרבה יותר טוב והרבה יותר טוב לכולם.

מאיר ליפא: המצב הכלכלי של היום מחייב כנראה את מפעלי המזון, שהם הלקוחות שלנו, להשתמש גם בחביות ממוחזרות.

גלעד ארדן: מפעלי המזון גם ביקשו מפחמס, ואולי הם מקבלים על זה מחיר זול יותר, לתת להם חביות שהיה בהן חומר רעיל?

מאיר ליפא: הרעל זה לא חלק מהתפריט שלהן, אז לכן אני לא מניח שהם ביקשו את זה.

גלעד ארדן: בסדר, אבל אדוני כאילו מעביר את הנטל, זה שהם מבקשים ממוחזר, זה מצוין, כמה שיהיה יותר ממוחזר בישראל, יותר טוב, כי כולנו רוצים את זה.

גלעד ארדן: פחות זיהום.

גלעד ארדן: מאיר ליפא: אם אני אסיים את דבריי, אז יהיה ברור שאני לא מאשים אף אחד.

גלעד ארדן: אני חושב שבסך הכול, אולי היחיד שאני יכול להאשים אותו, זה את הכתבה שקצת עיוותה את המציאות ומכיוון שחבר הכנסת ארדן, בהגינותו, אמר שהוא עדיין לא מרשיע והוא מוכן גם לשמוע שאולי המציאות שהוצגה בכתבה היא לא מדויקת, אז אני אנסה להציג את זה בקצרה, את המציאות האמיתית, כמו שהיא נראית.

גלעד ארדן: חבל רק שהמומחים, גם שלהם, לא נמצאים פה, היינו יכולים גם לשמוע מהם, כי אני חושב שאחרי שנשמע מהם באמת מה הראו להם, אז נבין מה הם אמרו.

גלעד ארדן: אבל תיכף אני אגיע לזה.

גלעד ארדן: מאיפה המומחים שהופיעו ב'כלבוטק'?

מאיר ליפא: מ'כלבוטק'.

וילמה מאור: אני שיערתי שמשרד הבריאות יביא את המומחים שלו.

מאיר ליפא: אנחנו הבאנו מומחה, פרופ' שמואל קניג, אני תיכף אציג אותו.

מאיר ליפא: המפעל מייצר חביות, כאמור, ממוחזרות כחלק מהשירות לתעשייה ואני רוצה להתחיל בשורה התחתונה.

מאיר ליפא: אנחנו בהחלט מוכנים להיות גם במצב, והחלטנו שאנחנו לא נמחזר יותר חביות שלא מענף המזון, לצורך מחזור חביות.

מאיר ליפא: דהיינו, אנחנו עד עכשיו קיבלנו חביות מכל מיני תחומים, גם חביות מענף המזון וגם חביות שלא מענף המזון, אנחנו לא נמחזר יותר חביות אלא מענף המזון.

מאיר ליפא: השאלה הזאת, אם רוצים לדעת מה יהיה בעתיד, אנחנו את ההחלטה שלנו קיבלנו, למרות מה שאני אגיד בהמשך, שאני חושב שלא קרה כלום גם בעבר.

יצחק גלנטי: מדוע היה צורך להמתין עד עכשיו על מנת להגיע למסקנה הזו?

מאיר ליפא: אני אסביר.

מאיר ליפא: אני חושב שגם בעבר לא היה שום פגם בדרך שאותה נקטנו.

מאיר ליפא: מחזור החביות זו טכנולוגיה תעשייתית.

מאיר ליפא: הטכנולוגיה התעשייתית שנקטנו היא טכנולוגיה של תקנים אמריקאיים, של ה-FDA, שהם התקנים המחמירים ביותר למחזור של חומרים.

מאיר ליפא: הרי מחזור זה כמו שאדוני היושב ראש אמר, זה משהו חיובי לאיכות הסביבה גם.

מאיר ליפא: המשרד לאיכות הסביבה תומך בנו בעצם העיקרון של המחזור, הוא רק אומר 'תמחזרו כמו שצריך'.

מאיר ליפא: אנחנו מחזרנו את זה נכון.

מאיר ליפא: מה זה אומר?

מאיר ליפא: החביות עברו תהליך תעשייתי מאוד אלים, אם אפשר לומר, של שריפה ב-º300 צלזיוס, של הזרקת כדורי ברזל ואחר כך צביעה ושריפה נוספת של º180 צלזיוס.

מאיר ליפא: תהליך משולש שהוא התהליך לפי תקנים אמריקאיים.

מאיר ליפא: אגב, אם אנחנו מדברים על הציבור, למעלה מ-90% מהחביות שאנחנו מספקים לתעשיית הרכזים, מיועדות ליצוא, בעיקר למדינות מערב אירופה של האיחוד האירופי.

מאיר ליפא: החביות האלה עברו בדיקות גם של האיחוד האירופי ועמדו בבדיקות האלה.

מאיר ליפא: דהיינו, התברר שהתהליך שאנחנו מעבירים את החביות לא משאיר סיכון כלשהו לרעלים, לחומרים כימיים, לחומרים מזיקים.

מאיר ליפא: בנוסף לזה, תעשיית המזון, בידיעה שלנו ובעדכון שלנו, אורזת את המזון, את המיצים במקרה הזה, את הרכז, לא בחביות.

מאיר ליפא: האריזה היא לא החבית.

מאיר ליפא: החבית היא האריזה החיצונית.

מאיר ליפא: האריזה של המזון היא אריזה פלסטית רב שכבתית שמורכבת משכבות של פלסטיק ובתוכם שכבת אלומיניום ועוד שכבת פלסטיק.

מאיר ליפא: התוצאה היא שהמזון לא בא בשום מגע, לא פיזי, לא כימי, לא בפעפוע ולא בהתנדפות בין המזון לבין משהו, אם נשאר אחרי כל מה שאנחנו עושים.

מאיר ליפא: עם שריפת הגיהינום שאנחנו עושים לחבית, לא נשאר כלום, ואם נשאר, הוא לא עובר.

מאיר ליפא: כשישבתי במזנון עכשיו, לפני שנכנסנו, עם פרופ' קניג, הוא חזר והסביר לי מה זה האלומיניום הזה.

מאיר ליפא: הוא אמר 'מה זאת אומרת?

מאיר ליפא: כל תעשיית המזון בנויה על אלומיניום'.

מאיר ליפא: סתם לקחנו עכשיו, פה במזנון הכנסת, מי שמכיר את העטיפות למשל של הקפה, בפנים זה אלומיניום.

מאיר ליפא: כל תעשיית המזון עובדת עם אלומיניום.

יצחק גלנטי: בנקודה הזו, האם משרד הבריאות מודע לשקית הזאת?

יצחק גלנטי: הוא מאשר אותה?

רועי טל: אני יכול לתת תשובה, אדוני היושב ראש.

יצחק גלנטי: אדוני העורך דין, עד כמה שידוע לי, תקנות משרד הבריאות אוסרות למחזר אריזות שהכילו חומר רעיל עבור תעשיית המזון.

יצחק גלנטי: זה מה שאני יודע.

יצחק גלנטי: יכול להיות שכל ההליך הזה, שאתה תיארת, אכן הוא הליך על פי תקנות ה-FDA והתקנים באירופה והוא עונה לכל הדרישות, אבל יש לנו חקיקה ישראלית שמחייבת מעבר ל-FDA.

יצחק גלנטי: מעבר לזה, ופה אני שואל גם את נציג משרד להגנת הסביבה, האם המשרד הוציא תקנות שמאפשרות מצב שניתן למחזר אריזות מזון על פי התהליך?

יצחק גלנטי: התהליך הזה, האם הופך את החומר הממוחזר להיות כשר לאריזה חוזרת של מזון?

רועי טל: כמו שהזכרתי קודם, הנושא של שימוש באריזות שהכילו חומרים מסוכנים, שנחשבות לפסולת חומרים מסוכנים, דבר ראשון הם היו צריכים לקבל אישור של המשרד וזה לא סתם אישור מנהלי, כי יש לזה משמעות.

רועי טל: אלה חביות שהכילו חומרים מסוכנים.

רועי טל: חביות שנשרפות כחצי דקה ב-º300, וכמו שראינו אתמול יש שם מגוון רחב מאוד של חביות מכימיה שונה, מתעשייה צבאית, אז אני אומר שיכול להיות שהשריפה הזו לא מספיק טובה ולא מוציאה את הכול.

רועי טל: דבר שני, אם היא מוציאה, היא מוציאה אותה לאיזה שהוא מקום.

רועי טל: זאת אומרת שזה נפלט לאוויר, ובזה אנחנו לא מעוניינים.

רועי טל: זאת אומרת, יש פה משני כיוונים---

גלעד ארדן: אבל המצב של התעשייה הישראלית הוא לא טוב, אתה לא שמעת?

יצחק גלנטי: חבר הכנסת ארדן, אני מבקר את נוסח ההערות הציניות שלך.

רועי טל: בגלל זה אני אומר שוב, בכל מקרה הם היו צריכים אישור ואנחנו היינו צריכים לבדוק בגלל, שוב, שיש שם מגוון חומרים, אם באמת זה יוצא מהאריזה ומה קורה עם זה שהוא נפלט החוצה.

רועי טל: לעניין השימוש של מזון, אז זה לא התחום שאנחנו מוסמכים בו ומתמצאים בו, זה התחום של משרד הבריאות.

אלי גורדון: באופן עקרוני צדקת.

אלי גורדון: טענת טענה מאוד נכונה שעל אף שייתכן מאוד שבעולם הרחב יש סטנדרטים ותהליכים כאלה או אחרים שמאפשרים לעשות ולמנוע ולפסול על הסף את כל השאריות של חומרים כימיים כאלה או אחרים, שהיו בחביות, ואחר כך להשתמש, נכון להיום החוק אצלנו אכן דורש שימוש חוזר של חביות אך ורק מתעשיית מזון, וכדי למנוע מה שעלול להימצא כשארית של חומר כזה או אחר.

אלי גורדון: היה והטכנולוגיה קיימת, אני יכול לומר בוודאות שאף אחד לא פנה אל משרד הבריאות באיזה שהיא בקשה אקטיבית, פרו-אקטיבית, לבוא ולעדכן את התקנות ולומר 'רבותיי, יש היום טכנולוגיה כזו או אחרת שמאפשרת למנוע את כל הסכנות ואחר כך להשתמש באותן חביות'.

אלי גורדון: דרך אגב, אני יכול לומר, שוב, שבאחת הישיבות המשותפות לשני משרדים שהיו נציגים גם של המפעל וגם של שני משרדים, הגנת הסביבה ומשרד הבריאות, האופציה הזו הוצגה ונאמר שאם מישהו אכן רוצה לעשות תהליכים כאלה, רצוי שייפנו בכתב---

יצחק גלנטי: שיגיש את זה עם התהליכים ויציע את ההצעה.

אלי גורדון: בוועדה כזו היו לוקחים בחשבון את כל ההיבטים, הן של הבטיחות של המזון והן בטיחות של הסביבה.

יצחק גלנטי: הנקודה ברורה, אבל לא ענית לי על שאלה אחת.

יצחק גלנטי: אני חוזר עליה.

יצחק גלנטי: כבוד העורך דין הציג פה לפנינו שקית אריזה שגם פה בכנסת משתמשים בה, כאשר מבפנים היא עם ציפוי אלומיניום.

יצחק גלנטי: אני שואל אותך, האם אתה מודע ל---

אלי גורדון: אתה צריך להבין, התעשייה של האריזות, נכון להיום, פועלת ממספר חקיקות, או סטנדרטים.

אלי גורדון: יש את החקיקה שלנו לעניין שימוש אריזות וכולי.

אלי גורדון: יש תקן ישראלי לאריזות פלסטיות ויש תקן ישראלי לאריזת זכוכית, אם אני לא טועה.

אלי גורדון: אלו הסטנדרטים שהם למעשה הסטנדרטים שמגדירים מה האריזה, מה האופן של האריזה אמור להיות בכדי להבטיח שהיא אכן שומרת על האיכות והבטיחות של המוצר מצד אחד, וגם מצד שני נותנת מענה לחומרים.

אלי גורדון: זה מה שיש.

אלי גורדון: נכון להיום, ברגע שמפקח משרד הבריאות מגיע לפקח על תעשיית מזון, במסגרת ביקורת שהוא עושה, על כל התהליכים, דרך אגב, לא רק על מוצר מוגמר אלא על כל תהליך הייצור, נבדקים גם כל האישורים על כך שאריזות עומדות בכל הסטנדרטים שהזכרתי אותם קודם.

יצחק גלנטי: אני אשמח מאוד אם כבודו ייקח את השקית הזו לדוגמה, יעביר אותה ביקורת, כיוון שמהשקית הזאת ניזונים כל נבחרי המדינה וכל אורחיהם.

גלעד ארדן: רצוי שזה יבוא אולי במגע עם חומר רעיל, וכמה שיותר.

יצחק גלנטי: אני אשמח אם כבודו ייקח איתו את השקית לבדיקה.

גלעד ארדן: הדגשתי שזה נאמר בהומור.

יצחק גלנטי: זה לא אומר שצריך להגן אך ורק על נבחרי העם ועל מוזמניו.

יצחק גלנטי: זה נאמר אך ורק לצורך בדיקה רגעית במוצר מסוים, אבל רק צריך לדעת האם המוצר הזה רעיל או לא רעיל, האם הוא פוגע בבריאות הציבור או לא פוגע בבריאות הציבור.

יצחק גלנטי: אני אודה לך מאוד אם תתבצע הבדיקה הזאת.

אלי גורדון: אני אומר שלו היו מבצעים את הבדיקה במכון התקנים---

יצחק גלנטי: מכון התקנים זה מכון התקנים והחוקים הם חוקים והתקנים הם תקנים.

יצחק גלנטי: מעבר לכל זה, אם לא מתבצעת בדיקה שגרתית ושיטתית, אז זה ציפורים על העץ, כי כיוון שבסיטואציה הזאת כל אחד עושה מה שמתחשק שלו כי הוא יודע שאין מי שמסתכל על מה שהוא עושה.

יצחק גלנטי: אז לתשומת לב שני המשרדים הנכבדים.

מאיר ליפא: הוזכר כאן הנושא של מכון התקנים.

מאיר ליפא: יש באמת תקנים בישראל לנושא של בדיקת אריזות, אריזות פלסטיות ופרופ' שמואל קניג, שביקשנו ממנו להצטרף אלינו ונתן לנו גם חוות דעת שאני תיכף אתן לך אותה, המכון שהוא עומד בראשו, מרכז הפלסטיקה והגומי לישראל, מסונף להתאחדות התעשיינים והמומחיות שלו זה הנושא של בדיקת אריזות.

מאיר ליפא: פרופ' קניג הוא פרופסור להנדסה, כולל הנדסה כימית והוא דיקן הפקולטה להנדסה במכללת שנקר, שמתמחה בנושא התעשייה וחוות הדעת שלו שהיא קצרה, שעסקה בנושא של פחמס, היא חד משמעית, ואני ארצה שהוא יגיד אולי כמה מלים.

גלעד ארדן: לא שאני חס וחלילה מטיל ספק בחוות הדעת, אני רק, לשם הגילוי נאות, רוצה שיובהר שחוות הדעת היא מטעמכם.

מאיר ליפא: כן, היא גם מופנית אלינו.

גלעד ארדן: שכרתם את פרופ' קניג כדי לתת את חוות הדעת.

מאיר ליפא: כן, אנחנו ביקשנו.

יצחק גלנטי: רק הערה.

יצחק גלנטי: אני עוד לא קראתי את זה, אבל אני יוצא מתוך הנחת יסוד שפרופ' קניג נתן את חוות הדעת כאן על תהליך חיובי ושיהיה חיובי ככל אשר יהיה.

יצחק גלנטי: אבל האם התהליך הזה נתן למפעל את האופציה לבצע את התהליך אחרי קבלת הרשאה מן המשרד לאיכות הסביבה וממשרד הבריאות.

יצחק גלנטי: האם הפעולה הזאת נעשתה?

יצחק גלנטי: אם לא, יש פה עבירה, רבותיי, אני מצטער.

מאיר ליפא: אולי קודם פרופ' קניג יגיד את זה בקצרה ואחר כך אני אענה לשאלת אדוני.

גלעד ארדן: זה כמו שעכשיו יבוא מישהו שנסע ב-150 קמ"ש ויסביר לנו 'הנה יש לי חוות דעת מומחה שאם אני נוסע 150, אני לא מסכן אף אחד, כי אני מקצוען ויודע לנהוג'.

גלעד ארדן: זו בעצם הדוגמה, אבל בדיעבד זה לא מכשיר את הפעולה הבלתי חוקית.

מאיר ליפא: אני אתייחס לשאלה המשפטית, אדוני.

שמואל קניג: אני לא רוצה להיכנס לדיונים המשפטיים, אני מדען, אני טכנולוג בהכשרתי ואני רוצה רק להתייחס לחלקים הטכנולוגיים-מדעיים.

שמואל קניג: כל העובדות מתוארות במכתב הקצר שניסינו לשים בפחות מעמוד אחד, כדי שהם יהיו מובנות.

שמואל קניג: אני חושב שאני צריך להרגיע את כולכם, גם אותך, חבר הכנסת ארדן, וגם אותך, אדוני יושב הראש, שלא נגרם נזק בריאותי לאנשים.

שמואל קניג: אני חושב שזה מה שחשוב, שהמסר הזה יהיה ברור.

שמואל קניג: זאת אומרת, קרה מה שקרה ולא נגרם נזק.

שמואל קניג: ועכשיו אני אסביר למה לא נגרם נזק.

שמואל קניג: אנחנו צריכים קצת לאוורר את האוויר, שיהיה קצת יותר נקי.

יצחק גלנטי: סליחה, כאשר אתה מסביר שלא נגרם נזק, לאי גרימת הנזק יש שני היבטים.

יצחק גלנטי: היבט אחד של מי שהשתמש במוצרי המזון האלה שהיו ארוזים באריזות האלה.

יצחק גלנטי: היבט שני, שכאשר התבצעו התהליכים האלה, לא נפלט חומר לאוויר ששנינו נושמים ואנחנו רוצים שהוא יישאר נקי.

שמואל קניג: אני אתייחס, ברשותך אדוני היושב ראש, לנושא הזה של אותם עשרות אלפי או מאות אלפי תושבים, אזרחים, שאכלו ושתו מהמיצים האלה, כמו שחבר הכנסת גלעד ארדן אמר.

שמואל קניג: זה החלק החשוב ואחר כך אני גם אתייחס לנושא הסביבה.

שמואל קניג: אני גם עוסק בהנדסת הסביבה ואני גם יכול להתייחס לזה.

שמואל קניג: בנושא של המזון – הדבר הוא מאוד ברור.

שמואל קניג: אם מסתכלים על כל המערכת מרגע שהחבית יצאה עד אשר היא סופקה, עם התרכיז, לאותו משתמש סופי, המצב הוא מאוד פשוט.

שמואל קניג: אם החבית עברה º300 בתוך כדי זמן, חצי דקה, דקה, או שתי דקות, הצבע התקלף.

שמואל קניג: הרי מעבירים את החבית ב-º300 כדי לקלף את הצבע החיצוני.

שמואל קניג: אם הצבע התקלף, פירושו של דבר שנעשתה פעולה תרמית שבה הצבע התקלף, הוא התפרק, ב-º300.

שמואל קניג: גם אם היו שם איזה שהם חומרים שנשארו, אני לא יודע איזה היו, גם הם התפרקו והלכו.

שמואל קניג: נשארה לנו חבית שהיא עירומה מצבע ועירומה מכל החומרים שהיו שם בפנים.

שמואל קניג: אחר כך, החבית עוברת מה שנקרא התזה עם כדוריות פלדה, שהתפקיד שלה לגרד את השכבה העליונה של הפלדה.

שמואל קניג: זה התפקיד של התזת הכדוריות.

שמואל קניג: לאחר מכן אנחנו צובעים את זה בצבע סינתטי שהוא על בסיס מלאמין, מלאמין אלכיד, שהוא צבע מקובל בתעשיית המזון.

שמואל קניג: דרך אגב, למשל, אם אנחנו ניקח פחית שימורים ואנחנו נפתח את הפחית שימורים, מה נראה בפנים?

שמואל קניג: נראה בפנים חומר פלסטי.

שמואל קניג: הפחית עצמה היא מצופה בחומר פלסטי שתפקידו לבודד את אותם מלפפונים חמוצים, או תרכיז, או מה שלא יהיה, מהמתכת עצמה, וזה דבר מקובל בתעשיית המזון ועובר את כל הבדיקות.

שמואל קניג: אני עוד מעט אתייחס לנושא התקן הישראלי, 5113, שמטפל בנושא תאימות, התאמה של חומרי מזון לאריזה.

שמואל קניג: הנושא של תאימות צריך למנוע אי-טעימות.

שמואל קניג: זה הרעיון.

שמואל קניג: החבית עצמה היא לא אריזה.

שמואל קניג: התפקיד של החבית לתת קשיחות לשקית שנכנסת פנימה.

שמואל קניג: זאת אומרת, החבית הזאת, מי שחושב שהיא אריזה, היא לא אריזה, היא תומכת בדפנות של שקית הפלסטיק, ונגיע לדפנות של שקית הפלסטיק.

שמואל קניג: שקית הפלסטיק, כמו שעורך דין ליפא הראה, החלק הפנימי מורכב מחומר של פוליאתילן, חומר פלסטי שמאושר למגע עם מזון.

שמואל קניג: בתוכו יש שכבת אלומיניום שתפקידה למנוע חדירה, יציאה וכניסה, לשני הכיוונים, והמחסום הוא מחסום אבסולוטי.

שמואל קניג: לצורך ההערה שניתנה בכתבה הטלוויזיונית הידועה, אמר שם אחד האנשים שחומרים פלסטיים לא מהווים מחסום מוחלט, אבל זאת לא אריזה פלסטית, זאת אריזה פלסטית עם שכבת אלומיניום בפנים.

שמואל קניג: זאת אומרת, אם היו מראים למומחה שהיה שם, את האריזה האמיתית, ואני בטוח, אני מכיר את האיש הזה, הוא קולגה שלי---

גלעד ארדן: אתה מכיר את שני המומחים שהיו בכתבת התחקיר?

שמואל קניג: כן, אני מכיר.

שמואל קניג: השני שאמר שחומרים פלסטיים לא מהווים מחסום אבסולוטי, הוא לא ידע שהשקית מכילה אלומיניום.

שמואל קניג: אף אחד מהכתבה המפורסמת---

גלעד ארדן: אתה דיברת איתו?

גלעד ארדן: איך אתה יודע שהוא לא ידע?

שמואל קניג: אם הוא היה אומר את זה, הייתי אומר...

שמואל קניג: אנחנו מקצוענים---

יצחק גלנטי: זה הופך את הבעיה לעוד יותר סבוכה.

שמואל קניג: אדוני היושב ראש, אני עכשיו אומר לך את העובדות הטכניות, אתה תעשה את הפרשנות.

גלעד ארדן: הוא טוען שהמומחים בתחום שלו שהופיעו בכתבה הוטעו, כאילו לא אמרו להם מה בדיוק---

שמואל קניג: חבר הכנסת ארדן, אנחנו מקצוענים, אני טכנולוג, אני לא עוסק ביחסי ציבור ואני לא עוסק בהפקות של תוכניות טלוויזיוניות, אני עוסק בטכנולוגיה ומדע, זה תפקידי בחיים.

שמואל קניג: אני בטוח שכל מומחה בתעשיית המזון, באריזות, אם היו מראים לו את השקית, היה רואה.

שמואל קניג: .. השקית היא לא שקופה, אם הסתכלת בתוכנית, תסתכל עליה עוד פעם, יש איזה עשר שניות שמראים את השקית.

שמואל קניג: כל אחד שהוא מומחה רואה שהשקית היא אטומה ויש לה ברק כזה של אלומיניום---

יצחק גלנטי: פרופ' קניג, סליחה שאני מפסיק אותך.

יצחק גלנטי: אמרתי כבר קודם, אני בטוח שהמומחיות שלך והמקצוענות שלך בנושא הזה הן איך לומר, אתה שם בינלאומי בנושא זה.

יצחק גלנטי: השאלה שנשאלת היא, אחרי כל התיאור הזה שאתה מתאר, האם המפעל קיבל הרשאה על התהליכים האלה לאריזה באותה מסגרת מתכתית, ולא במגע ישיר, האם כל הסיפור הזה קיבל את ההרשאה של משרד הבריאות ו/או המשרד להגנת הסביבה.

שמואל קניג: אני יכול להגיד לך דבר אחד, אני לא יודע אם הוא קיבל הרשאה, אבל השקית הפנימית שבאה במגע עם מזון, קיבלה את ההרשאה לפי חוק תקן ישראלי 5113, שאומר מה צריך לעשות כדי לבדוק את התאימות בין החומר הפנימי ובין האריזה עצמה.

שמואל קניג: האריזה עצמה כן קיבלה מפני שהיצרן של האריזה הזאת חייב להעביר את החומר שלו את התקן.

שמואל קניג: עכשיו אני רוצה להגיד לך עוד דבר אחד, לצורך הידיעה.

שמואל קניג: למרכז הפלסטיקה והגומי, שאני מנהל אותו, יש הסמכה מטעם הרשות להסמכת מעבדות, המעבדה היחידה בארץ שיש לה את ההסמכה הזאת, לבדוק את התאימות לפי תקן 5113.

שמואל קניג: היה למרכז הפלסטיקה והגומי גם את ההסמכה של משרד הבריאות עד שנת 2004, בשעה שהעברתם את העניין הזה למכון התקנים, ומשנת 95' מרכז הפלסטיקה והגומי עוסק בבדיקות תאימות של חומרי פלסטיק לאריזה למזון.

שמואל קניג: לכן האריזה הפנימית, אדוני היושב ראש, עומדת בתקן הישראלי 5113, ומכיוון שאני מכיר גם איך בודקים את הדבר הזה, הדבר הזה עובר על מיגרציה, על נדידה של חלקים למזון ומהמזון, לכן אני יכול להגיד, אדוני היושב ראש, שלא נגרם נזק לציבור.

שמואל קניג: השקית הפנימית, יש לה את כל תכונות החסימה הנדרשות, המוחלטות.

גלעד ארדן: שאלה אחרונה שאני רוצה להבין, היה מומחה שהופיע בתחקיר ודיבר על כך, וכפי שאני ראיתי, הוא כן הבין שזה היה פלסטיק בתוך החבית, הוא אמר שיש תהליך של פעפוע שבו הרעלים עלולים לפעפע, להישאר בחבית שהיו בה הרעלים ולאחר מכן באופן חלקי לפעפע גם מעבר ליריעת הפלסטיק, לפעפע לתוך המיץ.

גלעד ארדן: דיפוזיה.

שמואל קניג: אני מסכים בדבר אחד.

שמואל קניג: אבל צריך להבין, השקית שלנו היא לא חומר פלסטי, האלומיניום---

גלעד ארדן: היא לא שלך, בינתיים, אתה לא נתת אישור מראש לזה, אתה נתת חוות דעת בדיעבד.

שמואל קניג: אני מדבר על השקית.

שמואל קניג: אני אומר לך, חבר הכנסת ארדן, אני מדבר על השקית.

שמואל קניג: השקית עצמה, בגלל העובדה שיש בה את אותה שכבת אלומיניום היא אבסולוטית בלתי חדירה.

שמואל קניג: אם לא היתה כאן שכבת אלומיניום, כל מה שנאמר בכתבה הוא נכון.

שמואל קניג: אבל אני בטוח שלפרופ' מינץ, הקולגה שלי, לא הראו את השקית שנכנסת פנימה, את האמיתית.

גלעד ארדן: אבל אם אדוני עושה בדיקות עבור משרד הבריאות, הוא כבר היה מזמן צריך להמליץ למשרד הבריאות לשנות את התקנות ולקבוע שמותר להשתמש בחביות שהכילו רעל, ובלבד שיש שקית פלסטיק בתוכן ובא לציון גואל.

גלעד ארדן: אבל כרגע, כיוון שאדוני בדק הרבה שנים ולא המליץ זאת, המפעל שכרגע נתת לו חוות דעת, הוא כן הפר את החוק.

שמואל קניג: חבר הכנסת ארדן, אני לא יודע מה יש מאחורי כוונת המלים שלך, אני עושה לפעמים---

גלעד ארדן: שום דבר.

גלעד ארדן: בדיוק מה שהן, מה שאתה שומע, זאת הכוונה.

שמואל קניג: אני לא פוליטיקאי, אמנם אני עוסק בפולימרים---

גלעד ארדן: אני הבנתי שאתה לא פוליטיקאי ולא איש תקשורת, אתה לא צריך לפרט לנו מה עוד אתה לא.

גלעד ארדן: תגיד מה אתה כן.

שמואל קניג: אבל מה שאני רוצה להגיד זה דבר אחד.

שמואל קניג: גם אם אתה קורא את סעיף מספר 2, פרק 49 לבריאות העם, אם היה קורא את זה טכנולוג כמוני, יש לזה פרשנות מאוד מעניינת.

שמואל קניג: זאת אומרת, סעיף 2, אם זה היה מגיע לבית משפט, אני לא יודע מה היו אומרים על סעיף 2, אבל נעזוב את זה.

וילמה מאור: נציג המשרד להגנת הסביבה אומר שאתם הפרתם את החוק.

מאיר ליפא: אם אנחנו שואלים את השאלה המשפטית, אז אני מגיע פה לסוף.

מאיר ליפא: התקנה הזאת, כמו שראיתם פה, יש הבחנה בין נציג משרד הבריאות לנציג משרד הגנת הסביבה.

מאיר ליפא: משרד הבריאות אומר, 'אני עוסק במפעלי מזון, פחמס זה לא מפעל מזון'.

מאיר ליפא: התקנות האלה הן תקנות בריאות הציבור שעוסקות במזון.

מאיר ליפא: אנחנו, מפעל פחמס, התקנה הזאת לא חלה עלינו, כי אנחנו לא אורזים מזון.

מאיר ליפא: אנחנו לא אורזי מזון ולכן גם הכתבה שהתחילה, 'אסור למחזר חביות', התקנה הזאת לא עוסקת במחזור חביות, היא עוסקת באריזת מזון.

מאיר ליפא: אנחנו לא אורזים מזון.

גלעד ארדן: כתוב 'לא יְיַצר אדם אריזה למזון' בתקנה לבריאות העם, תקנה 4, 'לא ייצר אדם אריזה למזון מחומר המכיל פולי וכלוריד, לא יארוז מזון באריזה כאמור, לא ישווקו ולא...'---

יצחק גלנטי: אני מבקש לדעת מכבוד העורך דין הנכבד, האם מפעל פחמס לא ידע שהוא משווק את אותן חביות ממוחזרות לתעשיית המזון.

יצחק גלנטי: האם הוא לא ידע, האם זה נעשה בתום לב?

מאיר ליפא: ידענו שאנחנו משווקים חביות ממוחזרות בתהליך הזה, ידענו שהתהליך הזה הוא, כמו שפרופ' קניג הסביר, מוגן לחלוטין, ולכן התחלנו הליך של בקשה.

מאיר ליפא: נפגשנו עם אנשי המשרד להגנת הסביבה ואמרנו להם שיש פה תהליך טכנולוגי חדשני, שהוא חדשני כבר הרבה שנים בחוץ לארץ, שאנחנו משתמשים בו, התקנה שאומרת שהלקוחות שלנו לא יכולים לארוז בזה מזון, צריכים לשנות אותה, משום---

יצחק גלנטי: אוקיי, התחלת תהליך, האם, אחרי שהתחלתם תהליך, המתנתם עד לקבלת האישור של המשרד להגנת הסביבה, או שהלכתם וביצעתם שיווק של אותן חביות?

מאיר ליפא: אחרי שהתברר שהמשרד להגנת הסביבה אומר לנו 'אנחנו לא יכולים לתת לכם את האישור הזה, אתם צריכים לפנות למשרד הבריאות', החלטנו, וזה היה המשפט הראשון שהתחלתי איתו, בגלל זה אדוני שאל אותי, למה זה קרה רק עכשיו, כי היינו בתהליך של בירור.

מאיר ליפא: ברגע שראינו שאומרים לנו 'אתם לא יכולים מאיתנו לקבל את האישור, תפנו למשרד הבריאות', אמרנו, בשלב זה אנחנו מפסיקים.

מאיר ליפא: ולכן אנחנו מפסיקים למחזר חביות שלא מענף המזון.

שמואל קניג: האריזות האלה הן בסדר.

שמואל קניג: חבר הכנסת ארדן, אתה יכול להמשיך לשתות קפה.

שמואל קניג: האריזה מאושרת.

רועי טל: בשנת 2004 כבר יצא המחקר של המשרד לאיכות הסביבה שלא מאשר למחזר את החביות פסולת חומרים מסוכנים לנושא מזון, כי אנחנו עבדנו בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות שלא מאושר למזון.

רועי טל: היינו יכולים להסתכל בתוך המשרד לאיכות הסביבה ולהגיד 'לא מעניין אותנו לאן זה הולך', אבל כן שיתפנו פה פעולה.

רועי טל: זה יצא בסוף 2004 ואותו דבר בישיבה שאני השתתפתי בה וכתבתי את הסיכום שלה, במאי 2007, כששוב הועלה הנושא על ידי מפעל פחמס, ושוב, בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות, אמרנו שחביות כאלה לא יכולות להגיע למפעלי מזון.

רועי טל: היו"ר יצחק גלנטי: רבותיי, אני מסכם את הישיבה להיום.

רועי טל: הוועדה רואה בחומרה את המקרה שפורסם בכתבה של '

רועי טל: כלבוטק' על מחזור חביות לאריזת מזון, המעיד על אפשרות של פגיעה בבריאות הציבור.

רועי טל: הוועדה קוראת למשרד הבריאות ולמשרד להגנת הסביבה לנקוט במדיניות של הרתעה.

רועי טל: הוועדה קוראת למשרד הבריאות ולמשרד להגנת הסביבה לפנות למשטרה בדרישה לחקור את המקרה במפעל פחמס.

רועי טל: תודה רבה לכם.

רועי טל: הישיבה נעולה.