ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 305, 2007-11-20 09:30

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב לכולכם.

מיכאל מלכיאור: אנחנו פותחים את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: מחר אנחנו נכנסים לתוך השבוע השביעי של השביתה.

מיכאל מלכיאור: שבוע שביעי לשביתה זה דבר קשה ביותר.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זה אנחנו לא מבטלים תורה פה בוועדה.

מיכאל מלכיאור: יש לנו מסורת לפתוח את השבוע בפרשת השבוע ולא נסטה ממסורת זאת.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת זחאלקה התנדב לומר היום את פרשת השבוע.

מיכאל מלכיאור: זאת פעם ראשונה שהוא עושה את זה.

מיכאל מלכיאור: כמובן שכל אחד אומר את פרשת השבוע מההיבט שלו ומהפרשה שלו.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מצפים בדריכות לשמוע את דבריו של חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה אדוני היושב ראש.

ג'מאל זחאלקה: ברצוני להעיר קודם שהיה ראוי יותר ונכון יותר לעשות את זה כל שבוע תחת הכותרת של התרבות האנושית, כולל פרשת השבוע שהיא חלק בלתי נפרד מהתרבות האנושית.

מיכאל מלכיאור: זה תחת התרבות האנושית.

ג'מאל זחאלקה: בחדרי בכנסת תלוי ציור אחד, אנגלוס נובוס, של פול קליי.

ג'מאל זחאלקה: למרות שהוא צייר גדול, הסיבה היא לא הציור אלא הטקסט שאני אומר להקריא, אותו כתב, בשנת 1940.

ג'מאל זחאלקה: הקונטקסט של כתיבת הטקסט, שהוא אחד הטקסים המדהימים שנכתבו במאה ה-20 .

ג'מאל זחאלקה: הוא נרדף על ידי הנאצים וחשש גם מכוחותיו של פרנקו.

ג'מאל זחאלקה: הוא נקלע לבית מלון קטן בגבול ספרד צרפת.

ג'מאל זחאלקה: אז צרפת נשלטה על ידי הנאצים וספרד היתה בשליטת הפאשיסטים.

ג'מאל זחאלקה: חרד לגורלו הוא כתב את אחד הטקסטים הדחוסים ביותר במאה ה-20.

ג'מאל זחאלקה: נראה לי שלא היה לו זמן לכתוב, הוא ראה את המוות מתקרב והוא כתב אותו כטקסט בערך 6 עמודים.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, נכתבו על הטקסט הזה, עשרות או מאות אלפי עמודים ועבודות דוקטורט רבות נעשו עליו במקומות שונים בעולם.

ג'מאל זחאלקה: משום מה, התרגום בארץ התמהמה.

ג'מאל זחאלקה: רק בשנת 1996 ראה אור הספר, הרהורים כרך בו, בו מצוי הטקסט הזה.

ג'מאל זחאלקה: יש לזה סיבה.

ג'מאל זחאלקה: הסיבה היא, מי שמכיר את ההיסטוריה.

ג'מאל זחאלקה: וולטר בנג'מין וגרשום שלום, היו חברים בנפש והיו חברים מאוד קרובים.

ג'מאל זחאלקה: דרכם נפרדה בשנות השלושים.

ג'מאל זחאלקה: גרשון שלום היגר לארץ בשנות השלושים ווולטר בנג'מין שלא היה ציוני, לא בא לכאן.

ג'מאל זחאלקה: היתה לו עמדה, אבל אני לא רוצה להיכנס אליה עכשיו.

ג'מאל זחאלקה: הטקסט הזה הוא כותב אותו מעמדה של קורבן ומעין צוואה של זיכרון הקרבן האנושי באשר הוא קורבן.

ג'מאל זחאלקה: אני בחרתי מתוך הטקסט: תזות של מושג ההיסטוריה.

ג'מאל זחאלקה: את הקטע הציורי תרתי משמע בו הוא מתייחס לציור של פול קליי, אנגילוס נובוס.

ג'מאל זחאלקה: אני אקריא ואני חושב שכל מילה מיותרת: מתוך וולטר בנג'מין, הרהורים כרך ב', הקיבוץ המאוחד, עמ' 313: יש תמונה של קליי הנקראת אנגלוס נובוס.

ג'מאל זחאלקה: מתואר בה מלאך הנראה כאילו הוא עומד להתרחק ממשהו, שהוא נועץ בו את עיניו.

ג'מאל זחאלקה: עיניו קרועות לרווחה, פיו פעור וכנפיו פרושות.

ג'מאל זחאלקה: כך נראה בהכרח מלאך ההיסטוריה.

ג'מאל זחאלקה: הוא מפנה את פניו אל העבר.

ג'מאל זחאלקה: במקום שם מופיעה לפנינו שרשרת של אירועים, רואה הוא שואה אחת ויחידה, העורמת בלי הרף גלי חורבות אלו על אלו ומטילה אותן לרגליו.

ג'מאל זחאלקה: בלי ספק היה רוצה היה להשתאות, לעורר את המתים ולאחות את השברים, אבל רוח סערה הנושבת מגן-העדן נסתבכה בכנפיו, והיא עזה כל-כך, שהמלאך שוב אינו יכול לסגרן.

ג'מאל זחאלקה: סערה זו הודפת אותו אל העתיד, שהוא מפנה אליו את גבו, ובאותה שעה מתגבהת ערימת ההריסות לפניו עד השמים.

ג'מאל זחאלקה: מה שאנו מכנים קידמה הוא הסערה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: הדברים מאוד חזקים וגם מתאימים לרוח הדברים שאנו מדגישים בשעה זאת לגבי מה שקורה בחינוך במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לברך אותך ולהודות לך על התרומה שלך להשכלה ולתרבות שלנו בפרשת השבוע שלך.

מיכאל מלכיאור: השרים אמורים להגיע בעוד כמה דקות.

מיכאל מלכיאור: לצערי, בגלל הזמן המצומצם אין לנו אפשרות לתת זכות דיבור לכל המשתתפים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים שלא יהיה רק דיווח אלא שיימצא פיתרון.

מוחמד ברכה: אולי נשמע את מר ארז.

מיכאל מלכיאור: חשוב שגם שר האוצר ישמע אותו.

מוחמד ברכה: אתה חושב ששר האוצר לא מכיר את העמדות שלו?

מוחמד ברכה: למה אתה חותר בישיבה הזאת?

מוחמד ברכה: אנחנו במצב מאוד קריטי.

מיכאל מלכיאור: ביקשנו מאוד שהמשא ומתן ייעשה כבר באביב כי ידענו לאן זה הולך.

מוחמד ברכה: אולי ברגע שהשרים ייכנסו ננעל את הדלתות והם יישארו כאן עד שיישאר עשן לבן?

מוחמד ברכה: כמה אפשר למשוך את זה?

קריאה: הם לא הביאו איתם ערובות.

מוחמד ברכה: אז לפחות שלא ייהנו מהחיים, שיישארו כאן.

מיכאל מלכיאור: אני לא ראיתי לנכון שאנחנו, ככנסת, ניכנס למשא ומתן על הסכם קיבוצי בין הממשלה לבין ארגוני המורים.

מיכאל מלכיאור: אני לא חושב שזה תפקידנו ואני חושב שזה לא נכון.

מיכאל מלכיאור: עוד לפני הקיץ התרענו כי ידענו מה יהיה.

מיכאל מלכיאור: לצערי, אמרתי אז, שאני חושש התלמידים לא יחזרו ללמוד עד חנוכה.

מיכאל מלכיאור: כולם אמרו שאני מגזים.

מיכאל מלכיאור: אני חושש, שאנחנו הולכים לקראת דבר כזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו כבר עמוק בתוך חודש כסלו.

מיכאל מלכיאור: יש דברים שאולי נוגעים להסכם הקיבוצי אבל הם, בהחלט, גם נוגעים לעבודת הכנסת.

מיכאל מלכיאור: לדעתי קביעה בנושאים מהותיים של החינוך, כמו מספר תלמידים בכיתות, החזרת כל הכספים שנגזלו מהמערכת.

מיכאל מלכיאור: אלו דברים שנעשו בזמנו בהסכמת הכנסת.

מיכאל מלכיאור: יש לנו את האפשרות להשפיע בנושאים האלה ואפילו לחוקק בהם.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שבחקיקה מאומצת נוכל גם לעזור למשא ומתן.

מיכאל מלכיאור: אם אתה שואל לקראת מה אני חותר?

מיכאל מלכיאור: מעשית, לקראת זה.

מיכאל מלכיאור: עד שעה 11:30 נדון בשביתת המורים ובשעה 11:30 אנחנו עוברים לדון בהשכלה הגבוהה.

מיכאל מלכיאור: אסור לנו להזניח גם את הנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: הגיעו השרים, אני מברך אותם על בואם וגם את מנכ"לית משרד החינוך שמגיעה אלינו פעם ראשונה.

מיכאל מלכיאור: אני מברך גם את מנכ"ל משרד האוצר ומזמין אותו להשתתף בדיוני הוועדה.

מיכאל מלכיאור: שרת החינוך היא אורחת קבע בוועדה ולכן בישיבה זאת נתמקד יותר בשר האוצר.

מיכאל מלכיאור: אדוני שר האוצר, אני יודע, עוד מהתקופה שהשר היה חבר כנסת ויו"ר ועדת הכנסת, שהנושא של זכויות הילד וחינוך חשובים לך.

מיכאל מלכיאור: אני גם מאמין בכל ליבי שראש הממשלה והממשלה הנוכחית רוצים לשנות את המצב של החינוך במדינת ישראל ומוכנים להשקיע בזה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשתף אתכם בתחושה הכישלון האדיר שיש לנו פה בכנסת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רואים את החורבן מסביבנו.

מיכאל מלכיאור: מחר מתחיל השבוע השביעי של השביתה.

מיכאל מלכיאור: תלמידי התיכונים היו בסך הכל 4 ימים בבתי הספר.

מיכאל מלכיאור: זה אומר שחצי שנה היתה בטלה.

מיכאל מלכיאור: במסורת אומרים שאפילו בביאת המשיח ובבניית בית המקדש, אנחנו לא מבטלים תורה.

מיכאל מלכיאור: לכן הבטלה הזאת מאוד כואבת.

מיכאל מלכיאור: החברה מדממת.

מיכאל מלכיאור: בכנסת יש לנו תחושה של פספוס גדול, של כישלון גדול.

מיכאל מלכיאור: מבחינתנו, גם קצת חוסר אונים.

מיכאל מלכיאור: עוד לפני הקיץ היו לנו דיונים וישיבות רבות בוועדת החינוך בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: חששנו שהמדיניות שנקבעה אז, היתה במידה רבה מדיניות של "הפרד ומשול" בין הארגונים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא חשבנו שזאת מדיניות נבונה.

מיכאל מלכיאור: התרענו שעלולה לפרוץ שביתה שתהיה מאוד קשה.

מיכאל מלכיאור: הממשלה החליטה מה שהחליטה אבל בינתיים אנחנו רואים מה קורה מסביב.

מיכאל מלכיאור: זה נושא שמאוד כואב לנו.

מיכאל מלכיאור: מתחילת השביתה אמרתי שאנחנו לא יכולים ולא רוצים, ככנסת, להיכנס למשא ומתן מקצועי.

מיכאל מלכיאור: זה עניין בין הממשלה ובין ארגוני המורים.

מיכאל מלכיאור: זה לא התפקיד שלנו להיכנס להסכם קיבוצי.

מיכאל מלכיאור: לא ראיתי לנכון להתערב.

מיכאל מלכיאור: בממשלה יש אנשים אחראיים והם צריכים לנהל את המשא ומתן.

מיכאל מלכיאור: יש אנשים אחראים בצד של ארגוני המורים והם ינהלו את המשא ומתן.

מיכאל מלכיאור: בשנה האחרונה קיימנו כמעט 300 ישיבות של ועדת החינוך.

מיכאל מלכיאור: יום יום למדנו דברים, שאתה שר האוצר, לא יכול לדעת אותם.

מיכאל מלכיאור: למדנו עד כמה עמוק המשבר במערכת החינוך.

מיכאל מלכיאור: ראינו את הכרסום המתמיד, שקיבל האצה בשנים האחרונות, בתקופה בין שנת 2003 ל-2005.

מיכאל מלכיאור: קיצוץ של שנה וחצי לימודים.

מיכאל מלכיאור: תחשבו איזו מדינה עושה כזה דבר.

מיכאל מלכיאור: הקיצוץ של 36% בלימודי מדעים.

מיכאל מלכיאור: אני לא מדבר על ערכים, על יהדות, על אזרחות.

מיכאל מלכיאור: כששר האוצר הקודם אמר ברדיו שצריך לעשות מהפכה בחינוך, אמרתי לו שהוא כבר עשה מהפכה בחינוך ובגלל זה החורבן שיש לנו היום.

מיכאל מלכיאור: אני לא רוצה להסיט את העניין, אבל אני רוצה להגיד שבכל קנה מידה, גם בהשוואה עולמית, אנחנו נמצאים בשפל שלא היה כדוגמתו.

מיכאל מלכיאור: גם עם קום המדינה, כשלא היה כסף, והיינו בפשיטת רגל כלכלית, עדיין בנו כמו שלא בונים היום והשקיעו בחינוך כמו שלא משקיעים היום.

מיכאל מלכיאור: אני מכיר את כל המגבלות של 1.7% ואת ההוצאות.

מיכאל מלכיאור: אבל כמו שיודעים לשים קופסא וצריך לעשות גדר וצריך לעשות ביטחון.

מיכאל מלכיאור: החינוך זה גם ביטחון וזה גם הרבה יותר מביטחון.

מיכאל מלכיאור: גם מבחינה כלכלית, לא הבנתי את המדיניות של שרי האוצר, שעשו את הקיצוצים הללו.

מיכאל מלכיאור: מבחינה כלכלית, אין לנו אפשרות להתחרות עם העולם.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר לחנך עם מספר התלמידים שיש היום בכיתות.

מיכאל מלכיאור: אולי במקומות אחרים בעולם, כמו קוריאה, סינגפור, ניתן לחנוך עם 35-40 תלמידים.

מיכאל מלכיאור: בכל העולם המפותח לומדים בכיתות לא יותר מ- 20-25 תלמידים.

מיכאל מלכיאור: מחקר הראה ששיעור נמשך 37 דקות.

מיכאל מלכיאור: מורה צריך להשתיק את התלמידים 200 פעם.

מיכאל מלכיאור: כך לא ניתן ללמד.

מיכאל מלכיאור: לכן, חייבים להגיע לפיתרון.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שיש ויכוח אם בהסכם הקיבוצי צריכים להיות הנושאים המצריכים פיתרון מיידי.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשבח את המורים על זה שהצליחו להעלות את הנושא הזה על ראש סדר היום הציבורי.

מיכאל מלכיאור: אנחנו יודעים כמה מהר דברים יורדים מסדר היום הציבורי.

מיכאל מלכיאור: אני שמח שראש הממשלה התחייב, ביום שישי, שכחלק מההסכם עם המורים, כפיתרון למשבר, יהיה צמצום ניכר של מספר התלמידים בכיתות ותהיה החזרת שעות לימוד למערכת.

מיכאל מלכיאור: בוועדת החינוך אנחנו רואים שיש קיצוצים בכל התחומים האלה.

מיכאל מלכיאור: אמנם, לפי ההסכם עם הסתדרות המורים ישנה תוספת.

מיכאל מלכיאור: חלק גדול מתוך התוספת השנה משלמים מתוך החינוך.

מיכאל מלכיאור: למה?

מיכאל מלכיאור: אם באמת יש אסטרטגיה לאומית, ואני מאמין שהממשלה הזאת רוצה להוביל אסטרטגיה לאומית, אז למה לקחת מהשתלמויות מורים וסיוע לתלמידים חלשים, צמצום פערים, ולשלם עבור ההסכם עם הסתדרות המורים.

מיכאל מלכיאור: זה לא נכון, תקציבית, עניינית, לעשות את זה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מוכנים להיות לעזר.

מיכאל מלכיאור: אין מחלוקת בוועדה על מה צריך לעשות בחינוך.

מיכאל מלכיאור: יש הסכמה מקיר לקיר, יש רצון של הכנסת לעניין הזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מוכנים להיכנס איתכם להסדר מאוד מאוד מזורז בנושא הליבה של החזרת השעות, צמצום הפערים וצמצום מספר הילדים בכיתות.

מיכאל מלכיאור: אם אתם לא רוצים את זה בהסכם הקיבוצי, אפשר לעשות זאת בחקיקה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו יכולים לעשות את החקיקה הזאת תוך כמה ימים, כי כולם יודעים מה צריך לעשות.

מיכאל מלכיאור: כמובן, שאי אפשר לעשות את הכל בבת אחת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מוכנים להיכנס לדבר הזה ותגמרו את שאר הדברים תוך משא ומתן אינטנסיבי עם המורים וניתן לילדים לחזור ללימודים בשבוע הבא.

אבשלום וילן: למה לא מחר?

מיכאל מלכיאור: כבר לפני כמה שבועות ידענו איפה הדברים עומדים.

מיכאל מלכיאור: בבקשה, אדוני שר האוצר.

יורם מרציאנו: טוב שהוא השאיר לך זמן לדבר.

מיכאל מלכיאור: לא צריך להעיר על כל דבר.

יורם מרציאנו: סליחה, תן לנו להתבטא.

יורם מרציאנו: עם כל הכבוד, תן לנו לדבר.

מיכאל מלכיאור: אתה תדבר לפי תורך.

יורם מרציאנו: אז תן לנו לדבר.

יורם מרציאנו: אם תדבר שעה, לא תשאיר זמן לחברי הכנסת.

רוני בר-און: בוקר טוב אדוני היושב ראש, גברתי שרת החינוך, חברי הכנסת, נציגי ארגון המורים, נציגי הסתדרות המורים, כל הקהל שהתכנס פה.

רוני בר-און: אני מודה על הישיבה הזאת ועל ההזדמנות שאתם נותנים לנו להציג את עמדתנו לגבי המצב שבו אנחנו נמצאים ביום ה-35 לשביתה.

רוני בר-און: אני אפתיע אותך אדוני היושב ראש.

רוני בר-און: אני בהחלט שותף לדאגה שלך ממה שקורה פה.

רוני בר-און: גם אני, גם משרד האוצר, שרת החינוך, אולי יותר מכולם, וגם ראש הממשלה, שאני מדבר איתו בענייני השביתה הזאת בקבוצות זמן של שעות, מודאגים מאוד מהמצב.

רוני בר-און: השיחה האחרונה שלנו, בעניין הזה, התקיימה לפני פחות משעה.

רוני בר-און: אני מציע שבדיון הזה, כמו שאני מציע בכלל בדיון הציבורי, קשה מר ונוקב ככל שיהיה, שלא יחלקו לשני מחנות, מי שדואג לחינוך ומי שנגד החינוך.

רוני בר-און: כולם רוצים חינוך יותר טוב במדינת ישראל לכל ילדי ישראל.

רוני בר-און: מתחיל בהורים, עבור דרך התלמידים, עבור דרך המורים, ראשי הארגונים, ההסתדרות,  בוודאי חברי הכנסת, בוודאי אתה, בוודאי שרת החינוך.

רוני בר-און: גם האוצר הרשע רוצה בחינוך יותר טוב לילדי ישראל.

רוני בר-און: אנחנו יודעים לזהות ומסכימים שיש בעיה בגודל הכיתות ויש בעיה קשה בשעות שקוצצו.

רוני בר-און: אני שמח שגם הגדרת את זה בתקופה, איפה זה קרה ומי עשה את זה.

רוני בר-און: אנחנו יודעים שיש בעיה בתנאי העבודה של המורים.

רוני בר-און: שיש בעיה לא מבוטלת בתשתיות של המערכת, שתומכת בכל דיסציפלינה: בבינוי, במחשבים, בחומרים, בלוגיסטיקה, בנייר וכדומה.

רוני בר-און: אבל, חשוב שנגדיר לעצמנו, שני הצדדים בעניין הזה, שאין שני צדדים במלחמה על החינוך.

רוני בר-און: בלי זה לא נתקדם במאום.

רוני בר-און: עכשיו תראו את הפרדוקס.

רוני בר-און: על מה מתקיים הדיון הציבורי?

רוני בר-און: על מה המתקפה, לכאורה, על משרד האוצר, ואולי גם על משרד החינוך?

רוני בר-און: ממשלת אולמרט, מייד עם הקמתה, הניפה את דגל החינוך.

רוני בר-און: היא שמה למעלה מ-10 מיליארד שקל, בהבשלה מלאה לצורך העניין הזה.

רוני בר-און: הכל יודעים את זה.

רוני בר-און: זה מופיע בכל ספר.

רוני בר-און: זאת לא התחכמות של אגף תקציבים או של משרד האוצר בסעיף כזה או אחר, שהחלק הארי ממנו הולך להטבת תנאי השכר של המורים.

רוני בר-און: חלק לא מבוטל ממנו הולך לבניית 8,000 כיתות לימוד.

רוני בר-און: חלק לא מבוטל ממנו הולך לטיפול בגיל הרך, בהשקעה של מאות מיליוני שקלים מידי שנה, למעונות יום, ילדים בסיכון.

רוני בר-און: אנחנו לא שמנו את הכסף הזה כדי השביתה.

רוני בר-און: כשהבאנו את התכנית הזאת, כששמנו את הכסף הזה, לא היתה שביתה.

רוני בר-און: היה משבר מתמשך.

רוני בר-און: כולם יודעים שיש משבר מתמשך, אבל לא עמדנו באיום שביתה ואף אחד לא הכריח אותנו לעשות את זה, אגב סכסוך מר, כמו הסכסוך הנוכחי, לאחר 35 ימי שביתה.

רוני בר-און: שמנו את הכסף.

רוני בר-און: היום יש שביתה, כשהכסף מונח על השולחן.

רוני בר-און: את הכסף הזה שמנו היום על השולחן.

רוני בר-און: בהבשלה מלאה, בתוך 5 שנים, בשנת 2013, כסף תוספתי, מעבר לגידול.

רוני בר-און: קוראים לזה תקרת הוצאה 1.7%.

רוני בר-און: אבל, תקרת ההוצאה 1.7% היא הגידול הדמוגראפי באוכלוסיה.

רוני בר-און: זה כסף שאנחנו מוסיפים כל שנה לתקציב בשל הגידול הטבעי, כדי לשמר את רמת השירותים.

רוני בר-און: אם בשנת 2007  היו לנו 100 אזרחים ובשנת 2008 יהיו לנו 101.7 אזרחים,  אנחנו מוסיפים את הכסף הזה.

רוני בר-און: מעבר לכסף הזה, אנחנו מוסיפים בבסיס לחינוך.

רוני בר-און: בשנת 2013 יהיו למעלה מ-8 מיליארד שקל כסף תוספתי.

רוני בר-און: זה גידול מעבר לגידול של תקרת ההוצאה, מעבר לגידול הדמוגראפי של 30% בבסיס, של תקציב החינוך.

רוני בר-און: אני אומר באחריות מוחלטת, ושרת החינוך תעיד על זה, שהממשלה החליטה לתת עדיפות לחינוך מתוך הכרה ברורה כי השקעה בהון האנושי היא זאת שתבטיח צמיחה בת קיימה.

רוני בר-און: יש עוד התנהלות בעניין הזה.

רוני בר-און: באותה תקופה שבה נלקחו, לכאורה, ממערכת החינוך, 250 שעות,  היו 16 קיצוצים רוחביים.

רוני בר-און: ממשלת אולמרט החריגה את משרד החינוך מהקיצוצים הרוחביים, למעט הקיצוץ האחרון שחל גם על משרד הביטחון, ושהיה עניין לאומי, דהיינו, הכסף לניצולי השואה.

רוני בר-און: בכל יתר הקיצוצים, מערכת החינוך היתה מחוץ למשחק, זאת עובדה קיימת.

רוני בר-און: למה עשינו את זה?

רוני בר-און: לא היתה שביתה, לא היה לחץ ציבורי.

רוני בר-און: עשינו את זה וולונטארית כי חשבנו שזה הדבר הנכון לעשות.

רוני בר-און: מה אנחנו מתחייבים?

רוני בר-און: מה התחייבנו?

רוני בר-און: מה אני חוזר ומאשרר בפני כנסת ישראל, שמפקחת על עבודתי כשר אוצר, התחייבות שלטונית בלתי חוזרת?

רוני בר-און: השכר למורים לא יהווה מכשול.

רוני בר-און: אנחנו מתחייבים לתוספות שכר בסדרי גודל שבין 26% ל-34%, למורים שייכנסו לרפורמה.

רוני בר-און: עשינו את זה ביסודי ואנחנו נשמח לעשות את זה בעל יסודי.

רוני בר-און: כל הדברים האלה הם כמובן מעבר לתוספות השכר במשק לכלל העובדים, כמדיניות ממשלה.

רוני בר-און: תכף אדבר אם זה כן בהסכם או לא בהסכם.

רוני בר-און: התחייבנו והצהרתי על כך מפי שרת החינוך, בבית הדין האזורי לעבודה.

רוני בר-און: זה רשום כהצהרת מדינה בבית הדין האזורי לעבודה.

רוני בר-און: זאת הצהרת מדינה שקיבלה תוקף החלטה של בית דין.

רוני בר-און: זה לא מחייב פחות מחוק.

רוני בר-און: הצהרנו שהממשלה רוצה להחזיר את השעות שנלקחו ממערכת ההוראה והיא תעשה את זה בתכנית רב שנתית.

רוני בר-און: כמחווה של רצון טוב, מעבר לאפשרויות התקציביות של משרד החינוך ושלי כשר האוצר, אמרתי לשרת החינוך שתצהיר בפני בית הדין, ביום שישי, לפני שבועיים, ערב כניסת השבת, שאני אמצא 100 מיליון שקל ל-20,000 שעות, רק בשביל השוט הזה של ההצהרה בבית הדין.

רוני בר-און: שני המישורים האלה חשובים בעיניי, הם כמובן חשובים בעיני שרת החינוך.

רוני בר-און: הם חשובים בעיניי ראש הממשלה, הם חשובים בעיניי יושב ראש ארגון המורים, הם חשובים בעיניי יושב ראש הסתדרות המורים.

רוני בר-און: אנחנו נעשה אותם ונטפל בהם בעדיפות עליונה, אבל מתוך אחריות ליכולת של המשק לשאת בהתחייבויות שלנו.

רוני בר-און: הממשלה פועלת בשני מישורים.

רוני בר-און: אנחנו מנהלים את הרפורמה תוך הנחה שהשכר המובטח לא מהווה מכשול.

רוני בר-און: אנחנו נעשה ונפעל ונקיים את הבטחתנו לשינוי החינוך בדרך של גיבוש תכנית להחזר שעות ולצמצום כיתות.

רוני בר-און: עכשיו אומרים לנו שניתן את זה בהסכם קיבוצי.

רוני בר-און: זה לא יהיה בהסכם קיבוצי.

רוני בר-און: אין דבר כזה שתקינה של עבודה הולכת בהסכם קיבוצי, זה לא קיים.

רוני בר-און: אם אתן את זה למורים היום, מחר בבוקר כל העובדות הסוציאליות יתייצבו ויגידו, שהן לא יכולות לטפל ביותר מ-10 תיקים בעת ובעונה אחת מחר בבוקר יבואו פקידי הקבלה של מנהל האוכלוסין ויגידו לי שהם לא יכולים לראות יותר מ-20 איש ביום.

רוני בר-און: מה אני עונה?

רוני בר-און: זה לא יכול להיות.

רוני בר-און: אני רוחש כבוד לארגוני עובדים, ובוודאי כאשר לעובדים שהפקדנו אצלם את היקר לנו מכל, את הילדים שלנו.

רוני בר-און: לי יש 3 ילדים שבשנים שבהם למדו בבית הספר ראו את המורים ואת המנהלים יותר ממה שראו אותי או את אשתי.

רוני בר-און: אנחנו מכבדים אותם ורוצים להיות איתם בהסכמה, אבל זה לא יכול ללכת בהסכמי שכר.

רוני בר-און: זה לא קיים.

רוני בר-און: אני אומר לכם שפעם אחת אני נותן את זה בהסכם שכר - זאת גם האחריות שלכם, חברי הכנסת, כי כל אחד מכם, שיושב פה בוועדת החינוך, יושב אחר כך בוועדת הכספים ובוועדת הכלכלה ויש לו אג'נדות.

רוני בר-און: פה אני רואה אנשים שמטפלים ביוצאי חבר העמים, שיש להם בעיות בקליטה.

רוני בר-און: פה אני רואה את יורם מרציאנו שהוא נציג מובהק של העיר לוד, שיודע כמה עולה לתקן את הקלקולים שעשינו בעיר לוד 20 שנה אחורה.

רוני בר-און: אני רואה את נאדיה שמטפלת במגזר הלא יהודי.

רוני בר-און: כל המגזרים האלה צריכים כסף.

רוני בר-און: המגזרים האלה לא יכולים לקבל את כל מה שהם רוצים.

רוני בר-און: כל המגזרים האלה, כל הסקטורים האלה, כל בעלי העניין האלה, וגם החרדים, לכל אחד שיושב פה יש איזה אזור בחירה שהוא מחויב לו והוא דואג לו, וזה בסדר גמור.

רוני בר-און: זה הפרלמנטריזם במיטבו, זאת הדמוקרטיה הייצוגית.

רוני בר-און: צריך לתת לכולם.

רוני בר-און: אי אפשר לתת לכולם הכל ומייד.

רוני בר-און: אם נלך בעניין של צמצום מספר התלמידים בכיתות להסכם קיבוצי, אני אראה לכם מייד לאיזו התרסקות כללית של המשק זה יגרום.

רוני בר-און: אם המשק יתרסק, זאת לא רק אחריות של שר אוצר.

רוני בר-און: אני מודיע שאני לא אתן למשק להתרסק ואני אעמוד, ככל יכולתי, כנגד התופעות הפופוליסטיות האלה, שמדברים עליהן כיום כאיזשהו גורם שירסק את המשק.

רוני בר-און: אבל, בסוף היום תבואו בטענות רק אל עצמכם.

רוני בר-און: אם בעניין הזה תקבלו החלטות לא זהירות ולא שקולות, בסוף היום לא יהיה לכולם.

רוני בר-און: אני לא צריך להזכיר לחברים שלי, לאבו, למרינה, לג'מאל ולמוחמד, מה היה פה במאי 2003.

רוני בר-און: באיזה מצב הכנסת נכנסה לכנסת ה-16 ואיזה גזירות היינו צריכים לקבל.

רוני בר-און: זה שאנחנו יוצאים מזה לאט לאט, או קצת יותר מהר מלאט לאט, וזה שלכאורה יש דברים כאלה, זה לא אומר שעכשיו נגמר והגיע זמן להשתוללות.

רוני בר-און: זה בדיוק יכול לקחת 3 חודשים, חצי שנה, ונהיה במאי 2003.

רוני בר-און: אז אני רוצה לשמוע את ההרצאות ואת שביתת 150 הימים של עמיר פרץ מול משרדי האוצר.

רוני בר-און: האחריות לדבר הזה מוטלת, קודם כל, על הממשלה, קודם כל על שר האוצר, אבל גם על חברי הכנסת.

רוני בר-און: אני מצטער לומר, גם על ארגון המורים וגם על הסתדרות המורים ואני תכף אוכיח את זה.

רוני בר-און: אדוני היושב ראש, יש פה טבלה שאפשר להפיץ, שהדרישה להוריד כל שנה תלמיד בכיתה – לא שאני יודע איך עושים את זה.

רוני בר-און: לפי דעתי זה עושה הרבה בעיות מעבר לעניין של הכסף.

רוני בר-און: לו יתואר שהבן שלך עכשיו בכיתה י"א ומחר בבוקר, בגלל שיש 3 כיתות של 140 ילד, נוסף הילד ה-141 ועכשיו צריך לחלק את זה ל-4 כיתות, אז צריך להוציא 8 ילדים מכל כיתה.

רוני בר-און: נגיד שיבחרו להוציא את הילד שלך מהכיתה, אתה כל כך שמח בזה?

רוני בר-און: 4 שנים הוא למד באותה כיתה ואומרים לו עכשיו לנדוד לכיתה חדשה שמקימים?

רוני בר-און: הדברים הם לא ברורים.

רוני בר-און: יש פה לא רק בעיות לוגיסטיות.

רוני בר-און: חוץ מהעניין הלוגיסטי יש כאן גם בעיות פדגוגיות, שאני לא יודע לתת להן מענה.

רוני בר-און: זאת הדיסציפלינה של שרת החינוך, של המחנכים, של המורים, של כל אלה שאני רואה מולי.

רוני בר-און: העלויות של הדברים האלה, לאורך 10 שנים, זה כל דבר, כולל עלויות הבינוי כי אתה לא תפתח כיתה נוספת ותיתן לה ללמוד בחצר.

רוני בר-און: מדובר בסדרי גודל של בין 6.5 ל-9.25 מיליארד שקל, מעבר לכל הכספים שאנחנו מוסיפים.

רוני בר-און: יש בכם כאלה שיודעים להגיד שאנחנו יודעים לעמוד בזה ככה, כדי לחתום על זה היום תחת שביתה?

רוני בר-און: אני לא יודע להגיד את זה.

רוני בר-און: האם הבעיה של החינוך היא רק הכסף?

רוני בר-און: אני קובע ואומר בצורה הברורה ביותר שההוצאה הלאומית לחינוך מהווה כאחוז מהתוצר והיא מהגבוהות בעולם.

רוני בר-און: ההוצאה על חינוך, כ-1% מהתוצר, היא מהגבוהות בעולם.

רוני בר-און: צריך לומר ביושר שלא כך הדברים כאשר מדובר בהוצאה לתלמיד.

רוני בר-און: הוצאה לאומית לחינוך בגובה של של 1% נמצאת במקום הרבה גבוה מהממוצע של האו.איי.סי.די, ארגון המדינות המפותחות, שאליו משאת נפשנו להגיע.

רוני בר-און: לפי מה שמופיע אצלי בטבלה, אנחנו נמצאים במקום יותר גבוה מבריטניה, שבדיה, ספרד, הולנד, גרמניה, צרפת, פינלד.

רוני בר-און: פלוס מינוס כמו דנמרק, פחות מבלגיה, יותר מאוסטריה ויותר מאוסטרליה.

רוני בר-און: אבל הכסף, משום מה, לא מתגלגל לתלמיד.

רוני בר-און: אני שואל איפה הכסף הולך לאיבוד בדרך?

רוני בר-און: אני רוצה שהוא יגיע לתלמיד.

רוני בר-און: אותי לא מעניין שזה הולך לחינוך.

רוני בר-און: חינוך, מבחינתי, זה דבר אבסטרקטי.

רוני בר-און: מאחורי חינוך עומדים תלמידים.

רוני בר-און: איפה הפער הזה?

רוני בר-און: אלה דברים שאנחנו צריכים לבדוק, אלה דברים שאנחנו צרכים לתקן, ואני לא יודע להגיד לך אדוני היושב ראש, אני לא יודע שאי יודע לבדוק ולהגיע לתוצאות תחת שביתה.

רוני בר-און: האם אנחנו לא צודקים, אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, שתמורת הכסף הגדול שאנחנו נותנים לחינוך, וממילא לא נותנים אותו במקומות אחרים, לא יכולים לדרוש מה שאנחנו דורשים ברפורמה?

רוני בר-און: גמישות העסקה, יכולת לגייס מצטיינים, אבל גם לשחרר כאלה שהם לא מתאימים למערכת?

רוני בר-און: האם אנחנו לא יכולים לבקש לתמרץ את המצטיינים.

רוני בר-און: לתת למורים המצטיינים תגמול תמורת תוצאות?

רוני בר-און: האם אנחנו לא יכולים לדרוש שעות פרטניות מול תלמידים חלשים ואפילו מול תלמידים מצטיינים?

רוני בר-און: האם אנחנו לא יכולים לדרוש, תמורת הדבר הזה, תוספת של שהות בבית הספר?

רוני בר-און: להעצים את המנהלים כדי שכל המערכת הזאת תעבוד בצורה מסודרת?

רוני בר-און: אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, משא ומתן זה משא אבל גם מתן.

רוני בר-און: אנחנו נותנים, אבל אנחנו מבקשים שגם הצד השני ייתן.

רוני בר-און: 35 יום לא דיברתי בתקשורת וחשוב לי שאנשים ישמעו.

רוני בר-און: אני לא רוצה לנהל את המשא ומתן הזה בתקשורת.

רוני בר-און: אני רוצה לנהל את המשא ומתן הזה עם האיש שאיתו אני צריך לשבת ולגמור את הדברים, דהיינו, עם שרת החינוך, איתך ועם חברי הכנסת.

רוני בר-און: זה הגוף שאיתו אני מדבר.

רוני בר-און: כמובן, שגם עם המורים.

רוני בר-און: אני אומר לכם בצורה הברורה ביותר, ושלא תהיה אי הבנה.

רוני בר-און: אמרתי את זה ליושב ראש ארגון המורים בפגישתנו הראשונה.

רוני בר-און: אני לא אתן כסף בלי רפורמה.

רוני בר-און: היינו כבר בסרט הזה.

רוני בר-און: אדוני היושב ראש, לתת כסף בלי רפורמה זה לזרוק את הכסף ולתת למורים הישג לטווח קצר ביותר.

רוני בר-און: אנחנו חייבים, בדיון הזה, לנהל משא ומתן על ההתנהלות של המערכת הבית הספרית העל יסודית.

רוני בר-און: זה מרכיב הכרחי.

רוני בר-און: בלי הדיון הזה, בלי הסיכום הזה, שום דבר – גם אם נשפוך כפול כסף, דבר לא יזוז.

רוני בר-און: אני מצטער, שמתמקדים פה בשאלות שלא יקדמו את המשא ומתן ולא מתרכזים בשאלות שכן יקדמו את המשא ומתן.

רוני בר-און: יש פה חלון הזדמנויות ממדרגה ראשונה ואני, באופן אישי, לא אתן לשינוי הזה לחמוק מאיתנו.

רוני בר-און: תראה, אדוני היושב ראש, למה כסף בלי רפורמה לא עושה שום דבר?

רוני בר-און: טוענים המורים, ואני מסכים איתם, שמעמדו של המורה, גם בגלל שיטת התגמול שלו, הוא בשפל המדרגה.

רוני בר-און: ישבתי עם המורים בשבוע שעבר ושוחחתי איתם.

רוני בר-און: אגלה לכם את האמת?

רוני בר-און: באוהל היו גם שתי מחנכות של הילד שלי מבית הספר, שאני מכיר ומוקיר אותן, הן חינכו את הבן שלי.

רוני בר-און: בשיחה פומבית המורים משתדלים שלא להבליט את מקצועם.

רוני בר-און: זה נובע גם מהעניין שהמורה לא מתוגמל כיאות, ואני מסכים עם זה שהמורה לא מתוגמל כיאות.

רוני בר-און: איך מתקנים את זה?

רוני בר-און: מביאים את הכסף.

רוני בר-און: אבל אם לא תהיה רפורמה, לא עשינו כלום.

רוני בר-און: איך אני יודע?

רוני בר-און: 93' ן-94' יוכיחו.

רוני בר-און: ראש ממשלה, יצחק רבין המנוח, שהחינוך באמת היה בראש מעייניו, עמד וגייס את כל המערכת ושפך הרבה מאוד כסף לדבר הזה.

רוני בר-און: אבל מה יצא מזה?

רוני בר-און: המורה, שהיה בתחתית סולם השכר לפני פרוץ הסכסוך, הלך לשביתה, תבע 19%, קיבל 30%, לא נתן רפורמה ותוך שנה הוא חזר לאותו מקום.

רוני בר-און: מה קרה?

רוני בר-און: דקה אחריו באו כולם.

רוני בר-און: גם פה יש טבלה מאוד ברורה, טבלה מאוד מוגדרת, אני אתן לכם אותה.

רוני בר-און: זה תמוהה אבל זאת האמת לאמיתה.

רוני בר-און: מה קרה ב-93'-94?

רוני בר-און: המורים קיבלו, לאחר מאבק, תוספת שכר של 52%.

רוני בר-און: הם לא נתנו רפורמה ולא נתנו דבר שמצדיק את זה שלהם משלמים ולאחרים לא משלמים.

רוני בר-און: באה הסתדרות הכללית, ובצדק קיבלה תוספת שכר בין 30%-60%.

רוני בר-און: הרופאים קיבלו 80%, והסגל האקדמאי, שעוד מעט נדבר עליו, קיבל 87%.

רוני בר-און: מה קרה?

רוני בר-און: היה משבר, היתה התנדבות מדהימה של הממשלה.

רוני בר-און: קראו אז לתכנית "התעצמות המורה".

רוני בר-און: הממשלה הלכה לקראת המורים לאורך כל הדרך.

רוני בר-און: נגמרה שנה, הם היו באותו מקום כי כולם קיבלו.

רוני בר-און: המעמד שלך או העצמת המעמד שלך, בדיסציפלינה של ההשתכרות, הוא בעליל תמיד יחסי בהשוואה לשדה.

רוני בר-און: הוא לא יכול להיות מלא אם אחרים מקבלים אתה חוזר לאותו מקום.

רוני בר-און: כוח הקניה שלך מופחת, המעמד הציבורי שלך מופחת.

רוני בר-און: אני לא מוכן לתת לזה לקרות.

רוני בר-און: בשביל זה אני אומר למורים שאני אתן להם בין 26% ל-34% והם יקבלו את התוספת שיקבל כל המשק, אבל שיתנו רפורמה ואז רק הם מקבלים ואחרים לא יקבלו.

רוני בר-און: תראו כמה דברים פראדוכסלים קורים פה.

רוני בר-און: יושב ראש ההסתדרות הכללית, האחראי לארגון קצת יותר גדול מארגון המורים, הכולל רק 700,000 עובדים, היה אצלי לפני 3 חודשים בדיון על הסכם קיבוצי על השכר במשק, אחרי 10 שנים שלא היה הסכם קיבוצי כזה.

רוני בר-און: גמרנו הסכם קיבוצי.

רוני בר-און: , הוא קיבל פחות ממה שהוא דרש, ואני נתתי יותר ממה שחשבתי לתת, אבל זה נגמר משום שהיתה פה אחריות.

רוני בר-און: היתה פה אחריות ברורה.

רוני בר-און: הוא היה יושב ראש האגוד המקצועי כשלקחו מהעובדים, ב-2003,  במסגרת תכנית עידוד הצמיחה.

רוני בר-און: לא נתנו, לקחו, אחרי שביתה של 135 יום.

רוני בר-און: הוא הבין מה יכולה להיות דרישה מוגזמת, מה יכולה להיות דרישה שהאוצר לא יכול לעמוד בה או שתגרום מפולת למשק.

רוני בר-און: הוא דיבר איתי לפני מספר שבועות.

רוני בר-און: אומרים לנו שאנחנו לא עסוקים בזה.

רוני בר-און: תרשו לי משפט אישי, אני אומר לכם שאנחנו עסוקים בזה מהבוקר עד הלילה ומהלילה עד הבוקר.

רוני בר-און: רק בזה אנחנו עסוקים.

רוני בר-און: בחודשיים של תקציב, אני לא יכול לבוא לכנסת.

רוני בר-און: מצטברים לי פה נזקים, ואתם יודעים זאת חברי הכנסת, כי אני עסוק בשביתת המורים.

רוני בר-און: אני לא רוצה שתרחמו עלי, אבל גם המנכ"ל וגם אני, בשבועיים האחרונים ובשבוע הקרוב, ביטלנו שתי נסיעות מקצועיות לחו"ל בשביל המשק הישראלי, כדי להיות פה.

רוני בר-און: אז אף אחד לא צריך לרחם.

רוני בר-און: אבל אם בבורסה בניו יורק צריך לדבר על עידוד השקעה בשוק ההון הישראלי, זאת משימה חשובה למשק הישראלי.

רוני בר-און: בסוף זה מביא כסף בשביל כולם.

רוני בר-און: אז מבטלים את זה כי עניין המורים יותר חשוב.

רוני בר-און: אין דקה שאני לא זמין בטלפון.

רוני בר-און: על שרת החינוך בכלל לא צריך לדבר.

רוני בר-און: אז אל תגידו לנו שאנחנו לא זמינים למשא ומתן.

רוני בר-און: אני לא יורד לרזולוציה מי ביטל מה, באיזה עניין, באיזה יום ולמה.

רוני בר-און: אני לא רוצה לריב תקשורתית, אני רוצה להתקדם מהותית.

רוני בר-און: הסכמנו למתווה של עופר עייני – תוספת של 8.5%, בפריסה.

רוני בר-און: עוד נתווכח על הפריסה כי אני יודע מה אני יכול ואני לא רוצה להבטיח משהו שאני לא אעמוד בו.

רוני בר-און: אחרי שנסכם את הרפורמה ותהיה גם התוספת שקיבל עופר עייני של ה-5%, שזה כסף שלהם, כי הם חלק מכלל העובדים במשק.

רוני בר-און: תהיה גם שמירה על הרפורמה של הסתדרות המורים.

רוני בר-און: אנחנו לא ניכנס ללופ הזה.

רוני בר-און: הממשלה גמרה הסכם עם הסתדרות עובדים של 80,000 איש בדיון קשה, מורכב, נוקב, והיא לא תפר אותו והיא לא תשבור אותו בשביל שום דבר אחר.

רוני בר-און: אתם לא תתנו יד שאנחנו נשבור אותו, כי אחרת איזה צורה יש לכולנו.

רוני בר-און: מי שיושב למשא ומתן, מי שמוותר  – מקבל.

רוני בר-און: נחתם הסכם.

רוני בר-און: האם אנחנו צריכים להתמודד עם תופעה שאנחנו, כתוצאה משביתה, נפגע בהם?

רוני בר-און: אצלי לא יקום ולא יהיה, אני אומר לכם את זה.

רוני בר-און: אנחנו מוכנים להמשיך במשא ומתן על מתווה עופר עייני, שלמיטב הבנתי, מקובל גם על ארגון המורים.

רוני בר-און: על בסיס המתווה הזה מוכנים לצאת מפה ולהמשיך עם הדבר הזה.

רוני בר-און: אני לא נכנס לרזולוציות, מי יצר מה ביומיים האחרונים, בשבועיים האחרונים, מאז שנפרדנו בבית הדין.

רוני בר-און: אני לא יכול להגיד שאני אחראי כל הזמן לכל מה שנעשה אצלי במשרד, אבל אני יודע מה אני אומר להם.

רוני בר-און: אין ספינים תקשורתיים.

רוני בר-און: אני מבקש לא להעביר את המאבק הזה לזירה של התקשורת.

רוני בר-און: אני מבקש את זה גם מהצד השני.

רוני בר-און: להפסיק לייצר משברים מדומים, שלא אנחנו נייצר ולא המורים ייצרו.

רוני בר-און: לא לפוצץ דיון ישיבה של משא ומתן על חילוקי דעות לגיטימיים.

רוני בר-און: חילוקי דעות לגיטימיים זה לב ליבו של משא ומתן ולא קמים ויוצאים באמצע, לא אנחנו ולא אתם.

רוני בר-און: אני מאמין שהצד השני רוצה להיכנס למשא ומתן על הרפורמה באופן רציני, בלי משברים ובלי דרמות.

רוני בר-און: קודם כל צריך להחזיר את התלמידים לכיתות כי את המחיר משלמים ההורים והתלמידים.

רוני בר-און: יושב ראש ארגון המורים לא הולך לשום מקום ועוצמת הטענות שלו לא תהינה פחות חזקה.

רוני בר-און: התמיכה הציבורית שיש לו היא עניין מוכח.

רוני בר-און: הממשלה לא תתכופף ולא תתרכך ולא תעשה שום דבר כתוצאה מהשביתה ולא תשנה את עמדותיה אם מחר בבוקר או היום ב-12:00 התלמידים יחזרו לכיתות.

רוני בר-און: ההתחייבויות על השולחן.

רוני בר-און: אנחנו לא נזוז מהן אחורה.

רוני בר-און: אני לא אזוז מהן אחורה ואני הוא זה שיכריע בסוף.

רוני בר-און: גם אם הפקידים יעשו מניפולציות, אני הוא זה שיכריע בסוף.

רוני בר-און: אני אומר לכם, לחזור לכיתות מבחינתי זה לא איתות, לא של חולשה, לא של ויתור, לא של הפסקה.

רוני בר-און: אבל, בסוף היום, תבינו שאם השביתה נמצאת איפה שהיא נמצא, זה כי גם לנו יש עקרונות ומגבלות אובייקטיביות, שלא נוכל לעבור אותן.

רוני בר-און: בסוף היום יש מגבלות עקרוניות ותקציביות, שגם אם 100% אני בטוח שאתה צודק בדרישות שלך, אני לא יודע לתת לך את זה.

רוני בר-און: אני אומר לכם עוד פעם.

רוני בר-און: אי אפשר, לא יקום ולא יהיה שאנחנו נבנה תכנית לצמצום כיתות בעלויות כאלה, כאשר התלמידים בשביתה, בלוח הזמנים הלחוץ של תלמידים בשביתה.

רוני בר-און: איש לא יכול לדרוש ממני דבר כזה.

רוני בר-און: זה הרבה דבר יותר כבד מכדי לנהל אותו בין 2 ל-3 בלילה, כשכולם עייפים ומותשים ורק רוצים לגמור את המשא ומתן.

רוני בר-און: זה לא עולה על הדעת.

רוני בר-און: אותו דבר לגבי החזרת שעות.

רוני בר-און: בערב שבת היה צריך להיפרד בבית הדין עם איזה ג'סטה כלפי ארגון המורים – 100 מיליון שקל.

רוני בר-און: אמרתי 20,000.

רוני בר-און: אולי נחזיר יותר?

רוני בר-און: אבל אני לא הולך לעשות את זה תחת איום השביתה.

רוני בר-און: לא הולך לנהל משא ומתן במיליארדים, למשכן את שרי האוצר לדורותיהם, למשכן את משרד האוצר לדורותיו, למשכן את המשק לדורותיו, כאשר איום השביתה על הראש שלי.

רוני בר-און: על זה אני לא אדבר.

רוני בר-און: תסתפקו בהצהרה הזאת.

רוני בר-און: ממשלה מתחייבת בפני בית הדין, ממשלה מתחייבת בפני הכנסת.

רוני בר-און: מתחייבת שזאת המדיניות שלה.

רוני בר-און: אתם רוצים לרדת לרזולוציה של אחד על אחד?

רוני בר-און: טעיתם בכתובת.

רוני בר-און: אני רוצה להגיד לכם עוד דבר, ואתם המורים יודעים זאת טוב ממני.

רוני בר-און: אי אפשר לתקן ביום אחד את העוולות שנגרמו לכם, את העוולות שנגרמו למערכת, לתלמידים, להורים ולכם המורים במשך עשרות שנים.

רוני בר-און: אי אפשר.

רוני בר-און: מי שאומר: "מדליקים חשמל יש אור, מורידים חשמל זה חושך", לא יודע מה הוא סח.

רוני בר-און: יש פה שנים של הזנחה, של אי אמון, שנים של יצירת תקלות.

רוני בר-און: יש פה הזדמנות כי הממשלה רוצה לתקן את זה.

רוני בר-און: אבל היא יודעת מה היכולות שלה.

רוני בר-און: לכם ולנו לא יכולות להיות אשליות שאנחנו נצליח לתקן את כל עוולות העבר ביום אחד.

רוני בר-און: שינוי אמיתי דורש התגייסות של שני הצדדים, עם סבלנות, עם אורך רוח, עם בגרות.

רוני בר-און: עלה פה עוד דבר אחד.

רוני בר-און: אדוני היושב ראש.

רוני בר-און: אני קצת משעמם את עצמי כל פעם שאני חוזר על העניין הזה וחשוב לזכור אותו – עניין סדרי העדיפויות.

רוני בר-און: בסוף היום החינוך מאוד חשוב מאוד.

רוני בר-און: אתם יודעים מה?

רוני בר-און: הכי חשוב.

רוני בר-און: אני אפתיע אותך, אדוני היושב ראש.

רוני בר-און: מה הכי חשוב במדינת ישראל?

רוני בר-און: מהו המיתוס?

רוני בר-און: ביטחון.

רוני בר-און: בואו תשמעו נתון.

רוני בר-און: אם לוקחים את תקציב הביטחון, למעלה מ-50 מיליארד שקל, מנכים ממנו את הסיוע האמריקאי, נשארים רק עם הכסף שמשלם המיסים הישראלי תרם לתקציב הביטחון.

רוני בר-און: לעומתו, לוקחים עכשיו את תקציב החינוך, שהוא כולו מכספי משלם המיסים הישראלי.

רוני בר-און: מוסיפים את מה שיש במשרד החינוך, למה שיש במקומות האחרים.

רוני בר-און: אולי יהיה הבדל של מיליארד.

רוני בר-און: זאת אומרת, שמבחינת התפישה של מדינת ישראל, הכסף שמשלם המיסים הישראלי שם בחינוך, זה בדיוק, עם טעות הדגימה, ביחס של אחד לאחד.

רוני בר-און: הייתם מאמינים?

רוני בר-און: היושב ראש שאל למה 1.7%.

רוני בר-און: אומרים: "הנה ברוורמן, הנה תגדילו, הנה שר הביטחון".

רוני בר-און: אין בעיה.

רוני בר-און: שר הביטחון רוצה לתרום לחינוך?

רוני בר-און: יש לו כמעט 52 מיליארד שקל.

רוני בר-און: כל שקל שהוא יסכים שאני אסיט מהביטחון לחינוך, בדקה זה עובר.

רוני בר-און: כל העניין הזה שחברי ממשלה יושבים לפני שלושה חודשים, מנהלים דיון מהבוקר עד הלילה, מסדרים את התקציב של עצמם, מצביעים על חוק ההסדרים, מצביעים על תקציב המדינה, וכשמתחיל הפופוליזם, לכל אחד יש הרצאה פרטית משלו.

רוני בר-און: זה אומר תיקח מפה, ההוא אומר תיקח מפה.

רוני בר-און: זה מדבר על תקרת ההוצאה.

רוני בר-און: אני אומר לכם שזה חוסר אחריות.

רוני בר-און: גם אם חתמו על החוק 69 חברי כנסת, זה חוק פופוליסטי.

רוני בר-און: זה חוק שיפיל את המשק.

רוני בר-און: אתם כולכם תהיו אחראים לזה.

רוני בר-און: מי שהציע את החוק הזה לא יהיה פה כדי לשלם את המחיר.

רוני בר-און: אל תבואו בטענות.

רוני בר-און: אני אומר לכם, חברי הכנסת, אם תוך חצי שנה או שנה, תצטרכו לשבת פה ולהעביר, כמו שאני העברתי כיושב ראש ועדת הכנסת, את התכנית הכלכלית של מאי 2003.

רוני בר-און: הנה יושב פה קובי הבר, הנה יושבים פה החרדים.

רוני בר-און: איפה קצבאות הילדים?

רוני בר-און: איפה כל מה שעשינו?

רוני בר-און: איפה עידוד הצמיחה?

רוני בר-און: לקחנו לאנשים מהמשכורת כי הגענו למקום כזה שאי אפשר היה אחרת.

רוני בר-און: הדרך לשם היא הרבה יותר קצרה מהדרך שעשינו משם עד הנה.

רוני בר-און: אז שתהיה עוד קצת סבלנות.

רוני בר-און: לא צריך פופוליזם, לא צריך מחר בבוקר.

רוני בר-און: נגיד שמישהו הצליח לפרוץ את תקרת האוצר.

רוני בר-און: הביא עוד 0.8%, מ-1.7% ל2.5%.

רוני בר-און: מה קרה?

רוני בר-און: באו עוד 2.5 מיליארד שקל.

רוני בר-און: הרי עוד לפני שנגיד ג'ק רובינסון, כולם יעמדו בתור.

רוני בר-און: כולם יהיו צודקים, כולם יהיו יותר דחופים, ומהשניים לא נוכל לשלם את ה-25 מיליארד, תביעות שיהיו על השולחן.

רוני בר-און: אז עכשיו יש לנו משק שאיכשהו שורד את כל המשברים, שמייצב גל צמיחה, שיש בו אמון, שאנשים באים מחוץ לארץ להשקיע בו.

רוני בר-און: למה הם באים הנה?

רוני בר-און: מה קרה?

רוני בר-און: הרי אנחנו לכאורה מדינה במצב גיאופוליטי שכולם חושבים מה יקרה מחר בבוקר: חמאס בעזה, חיזבאללה בצפון, ושנה שעברה מלחמה.

רוני בר-און: פה איראן, פה סוריה, ומה יהיה באנאפוליס?

רוני בר-און: כן תהיה אינתיפדה?

רוני בר-און: לא תהיה אינתיפדה?

רוני בר-און: למה באים הנה?

רוני בר-און: משום שהוכחנו כאן אחריות, שלוש שנים, בכוח.

רוני בר-און: לא פשוט לנו.

רוני בר-און: מה, שר אוצר לא רוצה לתת?

רוני בר-און: אני יודע כמה זמן אני אהיה פה?

רוני בר-און: למה לא נהיה טובים עם המורים?

רוני בר-און: למה לא להיות טוב עם הסקטורים האחרים?

רוני בר-און: למה לא להיות טוב עם המגזר הלא יהודי?

רוני בר-און: למה לא להיות טוב עם החרדים ולחלק?

רוני בר-און: והציוני הדתי?

רוני בר-און: למה לא להיות טוב ולחלק את כל הכסף?

רוני בר-און: שידאג זה שיבוא אחרי.

רוני בר-און: אבל צריכה להיות פה אחריות כי בסוף היום אנחנו נשלם פי אלף על כל החוסרים שיש לנו היום, אם לא נהיה אחראים.

רוני בר-און: עכשיו אני חייב מילה על המעורבות של ראש הממשלה בעניין הזה.

רוני בר-און: אני אומר לכם, כמו שאמרתי בהתחלה.

רוני בר-און: ראש הממשלה מכיר, יודע, מעודכן לפרטי פרטים בכל התהליך, מיומו הראשון.

רוני בר-און: יותר מזה, הוא ליווה את כל תהליך הרפורמה.

רוני בר-און: נכון, גברתי, שרת החינוך?

יולי תמיר: נכון, הוא היה אז שר האוצר.

שר האוצר רוני בראון: הוא בוודאי מכיר את הרפורמה הרב ה יותר טוב ממני.

שר האוצר רוני בראון: הוא מעודכן ומקבל עדכון על כל פגישה.

שר האוצר רוני בראון: כמו שאני מבין ושומע, הוא נותן גיבוי למה שעושה שרת החינוך.

שר האוצר רוני בראון: לפעמים גם למה שאני עושה, וזה בסדר גמור.

שר האוצר רוני בראון: יש לו עוד כמה דברים לנהל לבד מלשבת ולנהל את ישיבות המשא ומתן האלה.

שר האוצר רוני בראון: אני חושב שצריך לכבד את זה.

שר האוצר רוני בראון: אני מאוד מודה לך אדוני היושב ראש ולכם על הסבלנות.

שר האוצר רוני בראון: אני עוד פעם אומר.

שר האוצר רוני בראון: אנחנו פה, הכסף פה, הרצון פה, הכנות פה, הפתיחות פה.

קריאה: מה חסר כדי לחתום על ההסכם?

שר האוצר רוני בראון: את מי נשאל?

מיכאל מלכיאור: תודה לשר האוצר.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים עוד לדון במשבר בהשכלה הגבוהה.

שר האוצר רוני בראון: אמרו לי שבישיבה האחרונה, אצלך, היתה הצעה.

שר האוצר רוני בראון: אנחנו חתמנו עליה אבל למרבית הצער הצד השני לא הרים את הכפפה.

שר האוצר רוני בראון: אנחנו, כמובן, לא חוזרים בנו.

שר האוצר רוני בראון: מה שנסגר אצלך בישיבה הקודמת מקובל עלינו.

מיכאל מלכיאור: בעוד חצי שעה נטפל בעניין.

מיכאל מלכיאור: לגבי הנושא של ה-1.7% נתווכח פעם אחרת כי זה לא המקום.

מיכאל מלכיאור: לגבי הנתונים הבינלאומיים.

מיכאל מלכיאור: במדינת ישראל יש הרבה יותר ילדים, לכן ההשוואה עם שבדיה, ששם יש 1.6 ילדים במשפחה, לבין מדינת ישראל שבה יש 2.9 ילדים למשפחה, אינה רלוונטית.

מיכאל מלכיאור: אם אתה רוצה להשוות לאו.

מיכאל מלכיאור: איי.

מיכאל מלכיאור: סי.

מיכאל מלכיאור: די, אני בטוח שרן ארז, שעוד מעט ידבר, יוכל להגיד לך כמה מקבל מורה ב-או.

מיכאל מלכיאור: איי.סי.

מיכאל מלכיאור: די וכמה מקבל מורה במדינת ישראל לאחר הרפורמה, ואתה לא תרצה את ההשוואה הזאת.

מיכאל מלכיאור: יש דברים שיש במדינת ישראל ואין במדינות אחרות, כמו חלוקה למגזרים, שאותה אין במדינות האו.

מיכאל מלכיאור: איי.סי.

מיכאל מלכיאור: די ושעולים הרבה כסף.

שר האוצר רוני בראון: אני לא אחראי לתוצאות של החינוך.

שר האוצר רוני בראון: אני אחראי להביא את הכסף, להביא את הבינוי.

שר האוצר רוני בראון: נגיד שנרדמתי בשמירה 7 או 10 שנים.

שר האוצר רוני בראון: עכשיו אני רוצה להתעורר אבל אני רוצה לדעת שכשאני שם את זה, יביאו לנו את התוצאות.

מיכאל מלכיאור: בזה אנחנו מסכימים.

מיכאל מלכיאור: עוד מעט תשמע מהמורים שגם הם מסכימים, אז צריך לשבת ולפתור את זה.

מיכאל מלכיאור: לגבי תקציב החינוך.

מיכאל מלכיאור: צריך לדעת שגם אם לא החילו את הקיצוצים הרוחביים על משרד החינוך, הרי שבגלל התחייבויות קודמות קוצצו ממשרד החינוך 150 מיליון שקל ועוד 170 מיליון שקל כתרומה להסכם הזה.

מיכאל מלכיאור: זה הולך מהבשר החי של החינוך.

מיכאל מלכיאור: יש עכשיו קיצוץ.

מיכאל מלכיאור: אני מכיר את עמדתך ואת עמדת ראש הממשלה.

מיכאל מלכיאור: עכשיו אתה לוקח, במצב הנוכחי, 320 מיליון שקל.

שר האוצר רוני בראון: בוא נדבר על הדברים האלה, מתוך פתיחות.

שר האוצר רוני בראון: אני מבטיח לך שבכל זמן שתקרא לי לדיון בעניין הזה, אני אהיה זמין.

מיכאל מלכיאור: אני מקבל את ההזמנה הזאת ואת הכנות בדבריך מכיוון שאני מכיר את גישתך.

מיכאל מלכיאור: יושב ראש, ארגון המורים, רן ארז, בבקשה.

רן ארז: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת.

רן ארז: אני לא רוצה להלאות אתכם בכל מה שאנחנו בדרך כלל אומרים, כי אנחנו אורחים קבועים פה.

רן ארז: היה מעניין מאוד לשמוע את שר מדבר 45 דקות על האני מאמין שלו.

רן ארז: זה חשוב שנשמע במה שהוא מאמין, אבל יש כמה דברים שאני רוצה לומר, והמבין יבין.

רן ארז: התחלנו את הישיבה בדברי תורה.

רן ארז: אני רוצה לומר שגם יעקב, בזמנו, כשהיה צריך להיפגש עם עשיו הוא אמר שהוא הולך "בדורון, בתפילה ובמלחמה".

רן ארז: אנחנו באנו בדורון לממשלה.

רן ארז: באנו והצענו רפורמה אמיתית שנקראת עוז לתמורה.

רן ארז: היום שמעתי שגם שר האוצר מודע לרפורמה הזאת.

רן ארז: לא הוא דורש את זה, אנחנו דורשים את זה כאנשי מקצוע.

רן ארז: אנחנו רוצים את הרפורמה הזאת כי שרים מתחלפים ואנחנו נשארים ואנחנו תובעים את הרפורמה ואנחנו רוצים לעשות אותה וגם ניסינו אותה.

רן ארז: אז זה הדורון.

רן ארז: לא קיבלו את הדורון.

רן ארז: הלכנו לתפילה ובאנו וביקשנו: תראה איך המערכת נראית, תשקיעו במערכת הזאת.

רן ארז: שנה וחצי היינו בתפילה מול פקידי משרד האוצר והחינוך ולא שמעו את התפילה הזאת.

רן ארז: עכשיו אנחנו נמצאים במלחמה.

רן ארז: אפשר לעצור את המלחמה הזאת אם האוצר יתחייב, בצורה שלא משתמעת לשתי פנים – השר היה מאוד קטגורי, גם אנחנו קטגורים.

רן ארז: אנחנו לא נוותר.

רן ארז: יהיה הסכם קיבוצי, שבו יופחתו מספר התלמידים בכיתות כי אנחנו יודעים שבחקיקה פוגעים בכל ההישגים שנעשו עד עכשיו.

רן ארז: אנחנו רוצים להחזיר את השעות שקוצצו מילדי ישראל.

רן ארז: שנת לימודים שלמה, מכיתה יא' ועד כיתה יב'.

רן ארז: אנחנו רוצים את זה בחזרה לתלמידים.

רן ארז: אנחנו רוצים רפורמה שברפורמה שבה יהיה שינוי ערכי, מעמדי ומבני, של כל מה שאנחנו מכירים במערכת החינוך.

רן ארז: זה לא פשוט.

רן ארז: אנחנו רוצים רפורמה אמיתית, מבנית, ערכית, מעמדית.

רן ארז: רפורמה שבה מורה יוכל להקדיש זמן איכות לתלמידים שלו.

רן ארז: מה שרוצים מאיתנו עכשיו, זאת רפורמה שבה ניתן שעות נוספות, ניכנס ליותר כיתות של 40 תלמידים, שלא ניתן זמן איכות לכל תלמיד ותלמיד.

רן ארז: אנחנו לא מוכנים לזה.

רן ארז: אנחנו בעלי פרופסיה ועל הפרופסיה שלנו נאבק.

רן ארז: כל מהנדס לא ישתוק כאשר ידרשו ממנו לבנות גשר עם פחות ברזל או כל רופא או כל בעל מקצוע אחר.

רן ארז: גם אנחנו בעלי מקצוע ואנחנו תובעים את השינוי הזה כי השינוי הזה בנפשנו כאנשי מקצוע.

רן ארז: אנחנו רוצים את השינוי הזה למען עתיד הילדים, עתיד המדינה והחוסן הלאומי שלנו.

רן ארז: זה חשוב יותר משני אף 15 או שני טנקי מרכבה.

רן ארז: זה גם חשוב, אבל האדם יותר חשוב.

רן ארז: לכן אני חושב שהממשלה, אם היא באמת רוצה את השינוי בסדרי עדיפויות, צריכה להחליט להשקיע בחינוך.

רן ארז: אנחנו יודעים ששינויים אי אפשר לעשות מהיום למחר.

רן ארז: הצענו לממשלה תכנית חומש עם אבני דרך, שעליהם יתחייבו בהסכם קיבוצי, כי הסכם קיבוצי אי אפשר לבטל אם שני הצדדים לא מסכימים.

רן ארז: היום הממשלה יכולה להחליט על מדיניות א' ומחר היא יכולה להחליט על מדיניות ב'.

רן ארז: היום יכולים להחליט שמשקיעים ומחר יכולים להחליט שלא משקיעים יותר כי המצב השתנה.

רן ארז: הסכם קיבוצי לא ניתן לשינוי אלא רק על ידי הסכמה של הצדדים.

רן ארז: האוצר לא רוצה הסכם קיבוצי כי הוא רוצה להחזיק את המקל משני הקצוות.

רן ארז: ירצו יתנו, לא ירצו לא יתנו.

רן ארז: לזה אנחנו לא מוכנים יותר.

רן ארז: מ-2001 ועד עכשיו עברנו מכות ורמיסת כבודנו, קיצוץ במערכת החינוך וחוסר התחשבות בנו, על ידי הממשלות הקודמות.

רן ארז: אבל, חלק מאלה שיושבים היום בממשלה היו גם בממשלה הקודמת.

רן ארז: אנחנו למודי ניסיון ואנחנו לא נסכים לשום דבר שלא יהיה בהסכם קיבוצי.

רן ארז: מילים יפות בעיתון ומילים יפות שנשמעת פה בכנסת, עדיין זה לא הסכם.

רן ארז: הזמנה ערטילאית של ראש הממשלה, בואו תדברו איתי, זה עדיין לא פגישה פנים מול פנים.

רן ארז: ראש הממשלה עסוק אבל הוא יכול להטיל על אלה שהוא שולח אותם את המשימה.

רן ארז: אנחנו לא רואים בשום תקציב מדינה את ה-10 מיליארד, את ה-6 מיליארד, את ה-8 מיליארד.

רן ארז: לא רואים את זה.

רן ארז: ההפך הוא הנכון.

רן ארז: בתקציב 2008 רואים קיצוצים.

רן ארז: לכן אנחנו למודי ניסיון ומי שנכווה ברותחין נזהר גם מפושרים.

רן ארז: לכן אם לא יהיה הסכם קיבוצי לא נוכל להתפשר.

רן ארז: מי שרוצה להפוך את המאבק שלנו למאבק של איגוד מקצועי, על עוד מספר אחוזים של תוספת שכר, עושה זאת במודע כדי להטות את דעת הקהל.

רן ארז: המאבק הזה הוא מאבק חברתי למען מדינת רווחה.

רן ארז: השקעה בחינוך זה סגירת פערים, זה לתת לילדים מפתח להשתלב בחברה גלובאלית.

רן ארז: השקעה בחינוך זה לשפר את רמת החיים שלנו, את איכות החיים שלנו במדינה שסובלת מאלימות, מוונדליזם, אלכוהוליזם, סמים, השתמטות, ומכל הדברים הרעים שקורים פה במדינה.

רן ארז: אם לא משקיעים בחינוך ולא מוכנים להעלות את זה בכתב בצורה מתחיבת בהסכם קיבוצי, סימן שלא מתכוונים ברצינות.

רן ארז: מה אומרים לנו?

רן ארז: "תחזרו לעבודה, נדבר.

רן ארז: כוח הטיעונים שלכם לא ישתנה".

רן ארז: אנחנו טוענים את זה שנה וחצי ועד שלא התחלנו לשבות לא התייחסו לזה.

רן ארז: ואלה אותם אנשים שהיום הם אומרים שהם יתייחסו.

רן ארז: אנחנו לא מוכנים יותר לקנות מכונית משומשת מאנשי הממשלה.

רן ארז: אנחנו רוצים לבדוק אותה ולחתום על הבדיקה הזאת.

רן ארז: השביתה היא לא טובה והיא פוגעת בכולנו.

רן ארז: אני אומר גם לחברים הדתיים שבוועדה וגם לאלה שלא דתיים.

רן ארז: "חלל שבת אחת על מנת לשמור שבתות הרבה".

רן ארז: לפעמים צריך לעשות ניתוח כדי להציל את הגוף.

רן ארז: אנחנו עושים היום ניתוח כואב כדי להציל את הגוף הזה.

רן ארז: מה שאנחנו שומעים זה רק מילים יפות וכוונות יפות.

רן ארז: אם כל כך אתם חושבים שזה חשוב, איפה הייתם שנה וחצי?

רן ארז: למה הייתם צריכים לחכות עד לשביתה?

רן ארז: הזהרתי, ביקשתי ואמרתי שזה כדור שלג שמתגלגל ותופס נפח, אבל לא התייחסו.

רן ארז: גם היום שומעים רק מילים יפות.

רן ארז: הלוואי והמילים היפות האלה יתורגמו להסכם קיבוצי.

רן ארז: אבל עכשיו שמענו משר האוצר שבשום פנים ואופן הוא לא יעשה את זה וזה חבל.

רן ארז: אסור להצהיר הצהרות שאחר כך לא נעמוד בהם.

רן ארז: לא אמרתי שלא נחזור לעבודה אם לא יורידו מייד את מספר התלמידים ל-30.

רן ארז: אמרתי תוך 5 שנים.

רן ארז: יש לנו תכניות, זה לא מיליארדים, אלא מיליונים.

רן ארז: אולי מיליארד אחד כדי להגיע ל-30 תלמידים בכיתה.

רן ארז: אנחנו אומרים שגם את 8.5 השעות, שגזלו מילדי ישראל בחינוך העל יסודי, בשנת לימודים שלמה, שיחזירו בתוך 5 שנים.

רן ארז: זרקו לנו עצם, נחזיר לכם 100 מיליון שקל, כאשר לקחו 600 מיליון.

רן ארז: אני לא אומר תוסיפו, אני אומר תחזירו.

רן ארז: לקחתם מאיתנו חוב כשהממשלה היתה במצור.

רן ארז: היום היא בפרוספריטי, תחזירו מה שלקחתם.

רן ארז: לכן, חברים, המרחק בין ההצהרות לבין המעשים הוא מרחק גדול כמו מזרח למערב.

רן ארז: אנחנו למודי ניסיון ולא קונים את זה יותר.

רן ארז: אני מאוד מודה לך על הזמן שהקדשת לי.

יולי תמיר: אני רוצה לשנות את מה שעמדתי לומר מלכתחילה ובאמת לפנות לרן אורן באופן אישי ודרכו למורים.

יולי תמיר: רן, אתם יוצרים כאן סיטואציה שהיא בלתי פתירה.

יולי תמיר: אתה לוקח שנים, שבהם המערכת נפגעה, לא על ידי הממשלה הזאת.

יולי תמיר: לא דייקת בדבריך בעיתון, דרך אגב.

יולי תמיר: 250 שעות קוצצו טרם זמני.

יולי תמיר: בזמני לא קוצצה שעה אחת.

רן ארז: אני לא כתבתי בעיתון דבר.

רן ארז: העיתונאי כתב.

יולי תמיר: אז העיתונאי טעה.

רן ארז: אני אומר שהקיצוץ היה לפני שאת הגעת.

רן ארז: אני אומר זאת קבל עם ועדה.

אבשלום וילן: אני ראיתי מכתב שראש הממשלה כתב.

יולי תמיר: חשבתי שהתבלבלת, אבל אני אדבר עם העיתונאי.

יולי תמיר: אין דרך היום לשנות את העבר.

יולי תמיר: אתה יודע, עמדתי לצידך כשבעבר נפגעת מקיצוצים וממדיניות לא הוגנת כלפי המורים.

יולי תמיר: אני עמדתי אז לצידך.

יולי תמיר: הרבה אנשים פה האשימו אותי על שעמדתי לצידך.

יולי תמיר: אמרתי אז שמתייחסים למורים באופן לא הוגן.

יולי תמיר: אבל, קרה דבר שהוא טראגי.

יולי תמיר: התחלפה המדיניות, התחלפה הממשלה, התחלף כיוון העבודה עם האוצר ואתם נשארתם בעבר.

יולי תמיר: זאת הטרגדיה של המצב הנוכחי.

יולי תמיר: לא לחינם, בשנה וחצי האחרונות, כשעבדנו עם הסתדרות המורים, הגענו להסכם שבעצם משקף את כל הדברים שאתה מדבר עליהם: שעות פרטניות, יחס אישי לכל תלמיד, שעות שהות בבתי ספר, אפשרות לעבודה אחרת לגמרי.

יולי תמיר: עשינו את זה לא נגד המורים אלא עם המורים.

יולי תמיר: יושב פה יוסי וסרמן, הוא יספר לך כמה שעות של עבודה משותפת היו לנו.

יולי תמיר: דרך אגב, ביקשה מאיתנו הוועדה לדווח כשנגיע ל-300 בתי הספר.

יולי תמיר: הגענו ל-313 בתי ספר.

יולי תמיר: תם התקציב לשנה הזאת, מתחילים להירשם לשנה הבאה.

יולי תמיר: למה עשינו את זה?

יולי תמיר: כי האמנו שצריך לעשות את כל הדברים שאתה מדבר עליהם.

יולי תמיר: אני, באופן אישי, נאבקתי שלא תקוצץ שעת לימודים אחת ולא יפוטר מורה אחד.

יולי תמיר: התנגדתי לרפורמה שבמרכז שלה פיטורי מורים.

יולי תמיר: אנחנו יוצאים לדרך עם רפורמה שבה מורה אחד לא יפוטר.

יולי תמיר: אתה יודע מה גדול הלחץ ואתה יודע מה אומרים לי: "תפטרי קודם את המורים הרעים ואז ניתן לך את הכסף".

יולי תמיר: ואני לא הסכמתי.

יולי תמיר: אני הבנתי את מה שהבנו אז ביחד, שאת המאבק הזה צריך לעשות באופן שיביא לשינוי אמיתי עם המורים ולא נגדם.

יולי תמיר: אבל מה קרה בדרך?

יולי תמיר: יש מורים ויש מורים.

יולי תמיר: אני לא מזלזלת במורים ביסודי, וגם לא בגננות.

יולי תמיר: אל תתנשאו מעליהם.

יולי תמיר: גם הם אנשי חינוך והם אנשי חינוך לא פחות חשובים מכם.

יולי תמיר: אתם יודעים מה?

יולי תמיר: זה מה שאמר עכשיו שר האוצר, על בסיס שיחות בינינו: אולי במקום להשקיע 7 מיליארד שקל כדי להוריד 5 תלמידים בכיתה, ניתן 2 מיליארד שקל ונבנה את החינוך הקדם יסודי במדינת ישראל?

יולי תמיר: זה לא שיקול פדגוגי?

יולי תמיר: אתם לא מבינים את החשיבות של זה?

יולי תמיר: כמורה וכמחנכת את יכולה להגיד לי ששני תלמידים פחות בכיתה חשובים יותר מכל החינוך הקדם יסודי במדינת ישראל ואלה עלויות שוות?

קריאה: אמרתי את זה כאמא, לא כמורה.

יולי תמיר: אל תתנשאו על החינוך היסודי והחינוך הקדם יסודי.

יולי תמיר: הוא חשוב לנו כהורים, כמורים, כבני אדם.

יולי תמיר: אל תתנשאו עליהם.

יולי תמיר: הם נפשה של המערכת לא פחות.

רן ארז: אף אחד לא מתנשא ואל תקחי את זה לשם.

יולי תמיר: אם לא מתנשאים, אני שבעת רצון.

יולי תמיר: רן, אתם תוקפים אותי כל הזמן שאני עובדת עם האוצר.

יולי תמיר: אני אומרת לך, אתם חיים בעבר.

יולי תמיר: כששר האוצר דיבר, שקלתי לא לדבר.

יולי תמיר: למה?

יולי תמיר: כי הוא הבין את המסר.

יולי תמיר: זה יותר חשוב מכל מאבק, את זה אתם לא מבינים.

יולי תמיר: יש שינוי מגמה.

יולי תמיר: אתם מחמיצים את שינוי המגמה הזה.

יולי תמיר: אחרי שתסתיים השביתה, שכרגע היא על גב התלמידים, נשב לתכנית חומש.

יולי תמיר: יש ליושב ראש ועדת החינוך מה לומר, יש לך מה לומר.

יולי תמיר: יש ליוסי וסרמן מה לומר, יש לי מה לומר ובוודאי שלאוצר יש מה לומר, אבל צריך לעשות את זה בראייה נכונה.

יולי תמיר: צריך לחשוב נכון על האינטרסים של המערכת.

יולי תמיר: לא כל מי שצועק עכשיו אומר את הדבר הכי נכון.

יולי תמיר: אז מה אם בגנים לא יודעים לצעוק?

יולי תמיר: אז מה אם הגננות לא עומדות ברחובות?

יולי תמיר: זה פחות חשוב?

יולי תמיר: אם נשב בארבע עיניים, תגיד לי את האמת מה יותר חשוב.

יולי תמיר: שכל הילדים בארץ יהיו בחינוך קדם יסודי חינם או שיהיה פחות תלמיד בכיתה?

יולי תמיר: זאת הבחירה.

יולי תמיר: נכון, הכי קל לעמוד בכיכר ולהגיד גם זה וגם זה, ואני מדברת רק על החינוך.

יולי תמיר: לא דיברתי על המורים, ואפילו הצבעתי נגד הקיצוץ לניצולי שואה וכולם כעסו עלי כי אמרתי שאני חושבת רק על החינוך.

יולי תמיר: אתה מוכן לשבת איתי בישיבה אמיתית על סדרי עדיפויות במערכת החינוך ולשים על השולחן את החינוך המיוחד, את הגיל הרך, את הצרכים המיוחדים, ולהחליט ביחד מה הכי חשוב?

יולי תמיר: אני בעד.

יולי תמיר: אני חושבת שאם נעבוד נכון האוצר יהיה לצידנו.

משה שרוני: אולי תבקשי מהאוצר שאת העודף של 8.7 מיליארד יעבירו לחינוך?

משה שרוני: מה יש?

משה שרוני: תעבירו 84 מיליארד שלקחתם מהגמלאים.

יולי תמיר: אני לא הופכת את זה לקרקס.

יולי תמיר: ההזמנה היא הזמנה אמיתית.

יולי תמיר: אני רוצה שתבינו 3 דברים.

יולי תמיר: תבינו שאתם עובדים מול ממשלה שלא מדברת על השקעה בחינוך אלא משקיעה בחינוך.

יולי תמיר: גם בזה לא דייקת, תבדוק את תקציב החינוך.

יולי תמיר: כשנכנסתי תקציב החינוך היה כ-26 מיליארד והשנה הוא עומד על 29 מיליארד.

קריאה: זה גידול טבעי.

יולי תמיר: גם הגידול בנגב לא מצדיק את זה.

שר האוצר רוני בראון: הלוואי שאני אוכל לתת 10% גידול טבעי, אז אני נפטר מהצרות של ברוורמן.

יולי תמיר: אבישי אל תענה לו.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לשבת פעם עם קובי הבר ועם שר האוצר ולנהל דיון לא פופוליסטי.

שר האוצר רוני בראון: לא רוצה דיון פופוליסטי?

שר האוצר רוני בראון: באמת?

שר האוצר רוני בראון: זאת הפתעה גדולה.

שר האוצר רוני בראון: הגדרתם מחדש את הפופוליזם, פרופסור ברוורמן.

אבישי ברוורמן: אדוני, אני אשמח מאוד לעמוד מולך בכל פורום מקצועי.

שר האוצר רוני בראון: הגדרת מחדש את המונח פופוליזם.

אבישי ברוורמן: כשתלמד כלכלה, נדבר.

שר האוצר רוני בראון: אתה רוצה שאני אציין אנשים אחרים שנותנים לך ציונים בכלכלה?

שר האוצר רוני בראון: אני לא יכול לתת לך ציונים בכלכלה.

מיכאל מלכיאור: לא עכשיו.

יולי תמיר: אני רוצה לסיים בשלושה דברים, שאני חושבת שבלעדיהם, לחרדתי הרבה, נישאר במצב הזה גם בעוד חודש.

יולי תמיר: ראשית, שנשב עכשיו ונסיים את המשבר הנוכחי על הדברים המיידיים.

יולי תמיר: שנית, אני אשמח, ונדמה לי שלשר האוצר לא תהיה ברירה אלא גם לשמוח על זה, שנקיים דיון על סדרי העדיפויות האמיתיים של החינוך והממשלה תתחייב אליהם.

יולי תמיר: היא התחייבה לשורה של דברים מאוד משמעותיים, גם במכתב ראש הממשלה וגם בהתחייבות שנתנו, אני ושר האוצר, בפני בית הדין.

יולי תמיר: ניתנה גם תוספת שעות.

יולי תמיר: אפשר לזלזל בכל דבר.

יולי תמיר: לפני שבאתי לתפקיד לא ראיתם שעה שחזרה וגרוש שחזר למורים.

יולי תמיר: אחר כך נדבר פדגוגיה.

יולי תמיר: דיברתי איתך על עוז לתמורה שנים רבות.

יולי תמיר: המנכ"לית שלי מכירה את עוז לתמורה טוב כמוכם.

יולי תמיר: בואו נשב ונדבר על השינויים הפדגוגיים.

יולי תמיר: שנה וחצי אנחנו מנסים לפרוץ את המעגל הזה.

יולי תמיר: אנחנו יכולים להישאר בו עוד שנה וחצי.

יולי תמיר: בסוף אתם תחמיצו את הרצון הטוב של הממשלה וגם את הכסף שמונח על השולחן ואולי בסוף, לרוע המזל, גם את הציבור.

יולי תמיר: אני אגיד לכם מה הסכנה הכי גדולה לציבור ולמחנכים ולבתי הספר ולמערכת החינוך בישראל עכשיו.

יולי תמיר: הציפיות הבלתי אפשריות, שעכשיו שמים על השולחן.

יולי תמיר: גם אם מחר רוני בראון ייכנע, והוא לא ייכנע ואני מכירה אותו, והוא יחתום לך על 10% מייד, והפחתת ילד אחד בכיתה מייד ועל תוספת השעות .

יולי תמיר: המורה שלך ייכנס לכיתה די דומה למה שהיתה, אולי פחות ילד בשנה הבאה עם אולי עוד חצי שעה ועם עוד 400 שקל.

יולי תמיר: אם אתה לא תדע לתת לו מוטיבציה להסתכל לטווח ארוך, אם אתה לא תעביר לו, יחד איתי, שהמהלך הזה הוא מהלך של שנים, אני ואתה נאבד את המורים האלה ובעיקר הילדים יאבדו אותם.

יולי תמיר: צריך לנהל את המאבק הזה לא מהראייה של מחר בבוקר, לא מהראייה של חתימה על ההסכם הנוכחי, אלא מראייה של עשור.

יולי תמיר: אתה מבין את זה בדיוק כמוני.

יולי תמיר: הגיע הזמן להפחית את רמת ההצהרות, לרדת לקרקע המציאות, להגיע להסכם שיאפשר לנו לחזור ללימודים מחר בבוקר ולתת אמון בממשלה.

יולי תמיר: אתה לא אוהב את זה, אבל אני אגיד לך דבר אחד.

יולי תמיר: אין לך ברירה אחרת.

יולי תמיר: אין לך ברירה אחרת כי אין לך ממשלת אחרת כרגע ואין לך שום עירבון שהממשלה הבאה תהיה מוכנה לעשות את מה שאנחנו מוכנים עכשיו.

יולי תמיר: אולי יהיה לך רמז, שהממשלה הבאה יכולה גם לחזור לדברים שאתה מאוד לא אהבת אותם קודם.

יולי תמיר: בשיקולים האלה, כדאי לראות את האפשרי, לראות את הטווח הארוך ולהגיע לסיום הסכסוך הזה, באופן שעוד יש לנו עוד מערכת להציל.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: שרת החינוך דיברה מדם ליבה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים לסיים את הפרשה.

מיכאל מלכיאור: בעוד 5 דקות יהיה לנו דיון על ההשכלה הגבוה ואנחנו רוצים לשמוע את השרים גם בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: אני אקריא את רשימת חברי הכנסת שנרשמו: אלכס מילר, אלקין, אפללו, וילן, חילו, ברכה, זחאלקה, כהן, סופה, אלברט, גבאי, ברוורמן ואורלב.

מיכאל מלכיאור: אבקש לדבר בקצרה.

אלכס מילר: אדוני היושב ראש, שרים נכבדים, חבריי חברי הכנסת.

אלכס מילר: כל העניין הזה מתחיל להיראות כמו אופרת סבון בערוץ הרומנטיקה.

אלכס מילר: אין מחלוקת בבית הזה על כך שאנחנו צריכים למצוא דרך לשנות את התדמית של המורה, להעלות את המשכורת ולטפל באיכות, בתוצאות ובתועלת ההוראה במדינת ישראל.

אלכס מילר: כמובן שיש לנו מחלוקת איך עושים את זה.

אלכס מילר: אני לא יודע איך הסיפור הזה ייגמר.

אלכס מילר: כמו שאני רואה היום, יש פה עניין שהוא קשה לפיתרון.

אלכס מילר: אני לא יודע מה תסכמו בסופו של דבר.

אלכס מילר: אני רק רוצה שאנשים יבינו שאי אפשר לפתור במיידי דברים שהנזק שלהם התחיל הרבה שנים אחורה.

אלכס מילר: אי אפשר לפתור את זה במיידי.

אלכס מילר: חייבים תכנית.

אלכס מילר: אדוני השר, רפורמה צריכה לכלול גם את המוסדות להכשרת המורים וגם תכנית הבראה למשרד החינוך.

אלכס מילר: אתה בעצמך אמרת, שלא יודעים איפה הכסף מתחיל ואיפה הוא מסתיים.

שר האוצר רוני בראון: אלכס, זה מופיע.

אלכס מילר: אבל אני שומע שמדברים על השכר ומדברים על הכיתות.

שר האוצר רוני בראון: אנחנו אמרנו שצריך לדבר על כל הרפורמה.

אלכס מילר: הצעתי היא לפתור כרגע את בעיית שכר המורים וצריך לעשות רפורמה מערכתית לכל מערכת החינוך ולא רק כיבוי שרפות.

זאב אלקין: אני רוצה לחלק את דבריי לשלושה חלקים.

זאב אלקין: אני פונה לשר האוצר ולשרת החינוך.

זאב אלקין: את שרת החינוך שמענו גם לפני שבועיים ועכשיו זכינו לשמוע את שר האוצר.

זאב אלקין: יש לא מעט שאלות על הבניה של תקציב הרפורמה ועל כך נשאל בהזדמנות אחרת.

זאב אלקין: כשישבנו עם ספרי התקציב עלו כאן לא מעט שאלות.

זאב אלקין: לגבי המהות של השביתה, יש לי הערה ובקשה.

זאב אלקין: הערה לשרת החינוך: אני מאוד מצר על כך שהחלטתם שלא לפטר את המורים הרעים.

זאב אלקין: אני חושב שלא מעט מחברי הכנסת היו תומכים בעמדת שר האוצר.

זאב אלקין: אליך אדוני שר האוצר.

זאב אלקין: אני חושב שבמשא ומתן, כפי שהוא מתנהל כעת, יכול להיות שצריכים ללכת לא בדרך של משא ומתן רגיל.

זאב אלקין: הממשלה צריכה להניח את ההצעה האחרונה שלה ובמקביל לשקול מה היא עושה כדי למצוא פיתרון אם השביתה נמשכת.

שר האוצר רוני בראון: שמעת את יושב ראש הארגון.

שר האוצר רוני בראון: הבטחת ממשלה זה לא שווה, החלטת ממשלה לא שווה, חקיקה לא שווה.

שר האוצר רוני בראון: רק הסכם קיבוצי.

שר האוצר רוני בראון: אני אומר לך ואומר לו שלא יהיה בהסכם קיבוצי.

שר האוצר רוני בראון: לא יהיה בהסכם קיבוצי.

שר האוצר רוני בראון: פעם שלישית, זה לא יהיה בהסכם קיבוצי.

שר האוצר רוני בראון: זה שולל את סמכויות הממשלה, זה מונע את יכולת הממשלה למשול.

שר האוצר רוני בראון: אמרתי לך, תוך שעתיים זה יגרום לקריסה של כל המשק וגם של המורים.

שר האוצר רוני בראון: אם תקינה היא בהסכם ציבורי, אתם דרשתם דרישה שהורסת גם את מה שיש לכם היום, ומה שיש לכם היום זה מעט מאוד.

זאב אלקין: אדוני שר האוצר, הבעיה היא שהלא שלך לא מספיק.

זאב אלקין: אני רוצה שיחד עם הלא שלך, יהיה גם מה הממשלה מתכוונת לעשות, ואיך אתה מתכוון להחזיר את הילדים לכיתות, גם אם ארגון המורים מתעקש.

זאב אלקין: יש ממשלה בירושלים ויש כנסת בירושלים.

זאב אלקין: אדוני יושב ראש ארגון המורים.

זאב אלקין: אני לא יודע אם אני דוגמה טיפוסית אבל כשהתחילה השביתה הייתי איתך.

זאב אלקין: איבדת אותי לפני שבועיים בדיון שהיה כאן, כשהצענו לך כל מיני הצעות פשרה שלא הסכמת לקבל.

זאב אלקין: הצעתי גם שאנחנו נהיה בני ערובה ולא התלמידים ושהתקציב יהיה בן ערובה ולא התלמידים.

זאב אלקין: גם את זה לא רצית.

זאב אלקין: על פי מה שאתה אומר היום, וברור שאין משא ומתן.

זאב אלקין: לחקיקה אתה לא מאמין, לממשלה אתה לא מאמין, אז יש כנסת בירושלים.

זאב אלקין: אם זה ימשך כך אתה תגרור אותנו להוביל בחקיקה דברים שיגבילו את השביתה, והיו דברים והיו תקדימים.

זאב אלקין: אל תיקח אותנו למקום הזה כי בקצב הזה נגיע לשם.

משה שרוני: לא יהיו לך מספיק אנשים שיצביעו.

קריאה: יש פה הורים שלא ישלחו את הילדים לבית הספר.

זאב אלקין: יהיו.

זאב אלקין: אם הילדים לא יהיו בכיתות, אז גם ההורים יבינו את זה.

זאב אלקין: אני הייתי איתך כי הדרישות שלך היו נכונות.

זאב אלקין: אבל, בדרך שאתה מנהל את המשא ומתן הזה, אתם תיקחו אותנו לשם.

רן ארז: אל תפחיד אותי בחקיקה אנטי דמוקרטית.

זאב אלקין: אם זה יימשך כך, אחד אומר אל"ף והשני אומר בי"ת, והם לא נפגשים, אני מציע לך, כיו"ר ועדת החינוך, שאנחנו כאן בכנסת ניזום חבילה.

זאב אלקין: מצד אחד, היא תתייחס לסוגיות אמיתיות שצריך לפתור אותן בכנסת ובממשלה, כמו כיתות ושעות.

זאב אלקין: מצד שני, היא תתייחס גם לסוגיה מה ההיגיון של השביתה בתחום החינוך ועד כמה אפשר לנהל אותה ועד כמה לא.

זאב אלקין: אם נלך בחבילה כזאת, אני חושב שגם נוכל לעשות את זה מול הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב ראש, אני אדבר בקצרה.

ג'מאל זחאלקה: אני חוזר ומדגיש שאני תומך בשביתה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שלארגון המורים לא היתה ברירה אלא לשבות.

ג'מאל זחאלקה: השביתה העלתה על סדר היום את הנושא בכל חומרתו.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה מדברת על החזרת תקציב אבל אנחנו רואים היום שעם ההעלאה בתקציב, זה החזרה של הקיצוצים שהיו, ולא העלאה אמיתית בתקציב.

ג'מאל זחאלקה: מעבר לכל הויכוחים, וחבר הכנסת אורלב אמר את זה בוועדה מספר פעמים, וגם אני אמרתי והיושב ראש אמר, שאי אפשר ליצור יש מאין.

ג'מאל זחאלקה: דרושה הגדלה משמעותית בתקציב החינוך.

ג'מאל זחאלקה: לא רה ארגון.

ג'מאל זחאלקה: אי אפשר לעשות רפורמה בלי שתהיה השקעה גדולה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: היתה הזנחה והיו קיצוצים אדירים.

ג'מאל זחאלקה: אני רואה בחומרה את דבריו של חבר הכנסת אלקין על הגבלת זכות - - -

זאב אלקין: - - -

ג'מאל זחאלקה: תאמין לי, זה חוצה מפלגות.

ג'מאל זחאלקה: נושא הגבלת זכות השביתה - אני מכיר הרבה חברי כנסת שלא יתנו לזה יד.

זאב אלקין: יש גם זכות של התלמידים ללמוד.

ג'מאל זחאלקה: תאמין לי, אני דואג לילדים לא פחות ממך.

ג'מאל זחאלקה: אני רואה במו עיניי מה עתיד הילדים האלה.

ג'מאל זחאלקה: אם יש כוונה באוצר לשבור את השביתה, לשבור את המורים, להחזיר אותם כלעומת שבאו, ההשלכות של זה על מערכת החינוך יהיו הרסניות לעתיד.

ג'מאל זחאלקה: הדברים עומדים עכשיו בשיא חומרתם ואם לא עכשיו לא יהיה אף פעם פיתרון לבעיות.

ג'מאל זחאלקה: זה העניין.

ג'מאל זחאלקה: נניח שמר ארז נענה לדרישות ולקריאות של שר האוצר שרת החינוך.

ג'מאל זחאלקה: מה יקרה?

ג'מאל זחאלקה: הוא יישא באחריות אדירה להידרדרות מערכת החינוך.

שר האוצר רוני בראון: לא הבנתי.

שר האוצר רוני בראון: גם אם מר ארז מסכים, השביתה צריכה להימשך?

ג'מאל זחאלקה: לא, אם הוא יסכים לדרישות שלך, לא יהיה שינוי.

ג'מאל זחאלקה: בוא נעמיד את הדברים על חומרתם בנקודה שבה אנחנו נמצאים וועדת החינוך אחראית לעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: אם אחרי לחץ ציבורי כזה ושביתה כזאת, משרד האוצר ומשרד החינוך לא עושים את מה שצריך כדי לעשות שיפור משמעותי במערכת החינוך, אני אומר לכם שזה לא יבוא.

רוני בר-און: אנחנו יכולים להתכנס סביב מה שמשרד החינוך רוצה, משרד האוצר רוצה וארגון המורים רוצה.

רוני בר-און: אם לא קיבלנו את מה שאתה חושב, צריך להמשיך בשביתה?

ג'מאל זחאלקה: לא, אני רוצה פיתרון, אני רוצה שמחר יהיה פיתרון אבל אני חושב שמשרד האוצר צריך ללכת שני צעדים לקראתם.

יעקב כהן: כבוד היושב ראש, שרים נכבדים, חברי הכנסת.

יעקב כהן: שמעתי את דבריו של יו"ר ארגון המורים.

יעקב כהן: אני מאוד משתתף איתו.

יעקב כהן: כולם בבית הזה חושבים שצריך לשנות את תנאי השכר של המורים.

יעקב כהן: הכוחות הטובים בורחים מההוראה וחייב להיות שינוי.

יעקב כהן: יחד עם זאת, אנחנו צריכים להיות ערים למה שקורה ברחוב.

יעקב כהן: רבותי, כואב לי.

יעקב כהן: אני לא רוצה לקבל שיושב ראש הארגון מקדם אינטרסים אישיים.

יעקב כהן: אבל, אף על פי שיש לי כל מיני קושיות עליו, אם הוא באמת דואג לשכר, למה הוא יצא נגד השכר של המוסדות התורניים?

יעקב כהן: אם באמת כנה דרכו – אני לא מקבל את הכותרת שהיתה היום בעיתון "הארץ", זה לא חינוך זה כסף.

יעקב כהן: הוא רוצה להראות מה היה לפני השביתה ומה יקרה יום אחרי השביתה.

יעקב כהן: חדשים לבקרים אנחנו שומעים על אסונות, על האלימות שברחוב.

יעקב כהן: זקן וזקנה לא יכולים לצאת לרחוב, נוער לא יכול לצאת למגרש המשחקים.

יעקב כהן: האם גם אז נשמע את קולו של יושב ראש ארגון המורים?

יעקב כהן: האם הוא יוריד את אמות הסיפים אז?

יעקב כהן: אני לא רוצה לקבל את הדברים האלה.

יעקב כהן: אני אומר שהמצב מחייב הפסקת השביתה.

יעקב כהן: אנחנו צריכים להיות מודעים שזאת הממשלה הראשונה, שאחרי שנים של קיצוץ, רוצה להטיב.

יעקב כהן: אנחנו יודעים שאנחנו אזרחים סוג ב' ואנחנו לא מבקשים שיעלו לנו, חס ושלום את התנאים.

יעקב כהן: אנחנו מבקשים, שאחרי שנזכרים בחבר העמים, בלוד ובערבים, שיזכרו גם אותנו.

יעקב כהן: אנחנו לא רוצים להיות אזרחים סוג ת"ו, שאת כולם יעלו ואותנו יורידו.

יעקב כהן: אנחנו חייבים לשמוע את הצעקה בזמן שהזעקה גוברת.

יעקב כהן: הילד הזה, מר מלאך, למד ליבה, אבל זה לא מספיק ליבה.

יעקב כהן: שמעתי שהוא אמר לשופטת שהוא למד את הליבה אז מה רוצים ממנו.

יעקב כהן: רבותי, ליבה זה לא מספיק, צריך להיות שינוי בתכנים.

יעקב כהן: לכן אני קורא לכולם, הכסף הוא באמת דבר חשוב, אבל זה לא הכל.

יעקב כהן: הילדים מבקשים קצת חופשה מהשביתה, זה מדי כבד להם.

יעקב כהן: כולנו נתאחד ונבקש ונקבל מה שצריך אבל צריך לגמור את האסון של השביתה.

סופה לנדבר: אדוני היושב ראש, רבותי השרים, ארגונים, אורחים, חברי כנסת.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד לך, אדוני השר, דיברת מאוד יפה, דיברת מהלב וזה נכנס ללב.

סופה לנדבר: אמרת דברים נכונים.

סופה לנדבר: מה שקלקלו במשך 60 שנה אי אפשר לתקן במשך שנה וחצי.

סופה לנדבר: יחד עם זאת, אני רציתי לשמוע משרת החינוך את הפרקים מהרפורמה הרב שנתית שהיא מתכוונת לעשות במערכת החינוך.

סופה לנדבר: לפני זמן לא רב נפגשנו עם ארגוני המורים, כאשר היתה הרפורמה של דוברת.

סופה לנדבר: התחילו ברגל שמאל כאשר התחילו לפטר מהמערכת מורים עם תואר שני ושלישי.

סופה לנדבר: כאן אנחנו קמנו, כי המערכת קיבלה על מגש של כסף מורים עם תואר שני ושלישי.

סופה לנדבר: לי יש תואר שני בקלינאות תקשורת.

סופה לנדבר: גדי היה מנהל בית ספר בו עבדתי.

סופה לנדבר: עבדתי בכמה בתי ספר שבהם נתתי שירות לילדים ליקויי דיבור.

סופה לנדבר: אני נולדתי בלנניגרד ושם סיימתי את הלימודים.

סופה לנדבר: היה לי קשה להיכנס למערכת החינוך.

סופה לנדבר: איך נראה בית ספר במדינת ישראל?

סופה לנדבר: פעם אחת באתי הביתה ואמרתי לבעלי: "לאן אתה הבאת אותי?".

סופה לנדבר: אני צריכה להגיע לבית ספר, למקום מוזנח בגלל שמערכת החינוך נמצאת במקום לא נכון בסדר עדיפות של החברה הישראלית.

סופה לנדבר: כאן בישיבה הייתי מצפה לשמוע את סעיפי הרפורמה שאתם מתכוונים לעשות.

סופה לנדבר: נתתם דגש על חינוך, ואני מאמינה.

סופה לנדבר: אתה דיברת בצורה כזאת שהאמנתי שאתה באמת רוצה לעשות.

סופה לנדבר: יחד עם זאת, אני רוצה להגיד שאני רוצה לשמוע בוועדה משותפת לוועדת הכספים וועדת החינוך.

סופה לנדבר: אני פונה לארגוני המורים.

סופה לנדבר: ליבנו איתכם ואנחנו מבינים שאתם דואגים למערכת חינוך שהוזנחה במשך 60 שנה.

סופה לנדבר: אבל אני רוצה לראות את הילדים בכיתות מחר בבוקר, ואני מאמינה שגם אתם.

סופה לנדבר: אני ממליצה לך, אדוני היושב ראש, להקים ועדת בוררות על בסיס ועדת חינוך וועדת כספים כוועדה משותפת.

סופה לנדבר: אנחנו נחזיר את הילדים לכיתות ואנחנו נהפוך לוועדת בוררות שתשים את הקץ למה שקורה היום במשך 40 וכמה ימים.

סופה לנדבר: יחד עם מורים, הורים, האוצר, החינוך, ארגוני המורים נשים את הקץ ונשמע את התכנית הרב שנתית.

מיכאל מלכיאור: אם הצדדים ירצו, אנחנו לשרותכם.

שמואל הלפרט: אני רוצה לשאול שאלה את שר האוצר ואחר כך להציע הצעה.

שמואל הלפרט: כבוד שר האוצר, הזכרת כמה פעמים את הנושא של פופוליזם.

שמואל הלפרט: אני רוצה לשאול אותך בכנות.

שמואל הלפרט: כאשר מורה מתחיל במשכורת של 3,000 שקלים ורוצים לשפר את התנאים שלו, האם זה פופוליזם?

שר האוצר רוני בראון: העלינו מ-2,600 ל- 5,300 שקלים, הנה לך תשובה.

שמואל הלפרט: שר האוצר דיבר על תוספת של 10 מיליארד שקל, זה באמת סכום אסטרונומי.

שמואל הלפרט: אדוני שר האוצר, לא הזכרת במילה אחת כמה קיצצו ב-5 שנים אחרונות.

שמואל הלפרט: האם התוספת הזאת מכסה בכלל את הקיצוץ הנוראי שהיה בחינוך?

שמואל הלפרט: שאלה שלישית.

שמואל הלפרט: אתם אמרתם בבית המשפט שהממשלה מתחייבת בפני בית המשפט שהיא שרוצה לצמצם את מספר התלמידים, ורוצה לתת תוספת ורוצה עוד כמה דברים.

שמואל הלפרט: בתור משפטן דגול, אדוני שר האוצר, כמה אתה היית משלם עבור הבטחה כזאת "שרוצים"?

שמואל הלפרט: יש לזה ערך משפטי שרוצים?

שמואל הלפרט: מה זה רוצים?

שמואל הלפרט: אתה כמשפטן היית מקבל טיעון כזה שרוצים?

רוני בר-און: ללא ספק.

רוני בר-און: אמרנו שההתחייבות היא בלתי חוזרת.

רוני בר-און: מדיניות הממשלה היא לצמצם מספר תלמידים בכיתות ולהחזיר שעות שנלקחו.

רוני בר-און: זה שיק שהוא שטר והוא עומד לפירעון.

רוני בר-און: אבל אי אפשר לשים בשיק הזה גם את התאריך הפירעון המיידי או תאריך פירעון שהוא אומר ביום כך יהיה כך וביום כך יהיה כך, לפני שיודעים כמה זה עולה ולפני שיודעים מה המחירים של זה בסדרי עדיפויות אחרים של הממשלה.

רוני בר-און: אם אני שומע פה שהבטחת ממשלה לא שווה כלום, הבטחה של הממשלה בפני הכנסת לא שווה, והחלטת ממשלה לא שווה כלום, ואפילו, שומו שמים, הכלי היחיד שלך יש כמחוקק, גם זה לא שווה כלום, רק הסכם קיבוצי שווה, זה מעיד משהו.

שמואל הלפרט: זה לא מה שאמרתי.

רן ארז: מה עשיתם עם הסטודנטים?

שר האוצר רוני בראון: זה מעיד על משא ומתן בתום לב, זה הכל.

רן ארז: עשיתם את זה עם הסטודנטים, עם ועדת וינוגרד, עשיתם את זה עם כל - - -

שמואל הלפרט: אמרת שרוצים רפורמה.

שמואל הלפרט: אני רוצה לומר לך שארגון המורים ביצע רפורמה של עוז לתמורה ואני ביקרתי במוסדות של הרפורמה הזאת ואני רוצה לומר לך שהתרשמתי בצורה בלתי רגילה.

שמואל הלפרט: באמת רפורמה אמיתית.

שמואל הלפרט: האוצר, כנראה משיקולים כספיים, לא קיבל את הרפורמה הזאת.

רוני בר-און: אני לא יודע לענות לזה, זה שרת החינוך.

שמואל הלפרט: אין ספק שהסכסוך הזה לא יסתיים בוועדה של 100 אנשים.

שמואל הלפרט: אני רוצה להציע ששר האוצר ושרת החינוך ויו"ר ארגון המורים יסתגרו בחדר אחד תוך מגמה ברורה שחייבים לסיים את השביתה.

שמואל הלפרט: שאף אחד לא יגיד, יקוב הדין את ההר.

שמואל הלפרט: יושב ראש ארגון המורים יגיד שרק הסכם קיבוצי ושר האוצר יגיד שרק זה לא יהיה.

שמואל הלפרט: אני רוצה לספר דבר תורה.

שמואל הלפרט: כתוב שבבית המקדש, "היו עומדים צפופים ומשתחווים רווחים".

שמואל הלפרט: איזה נס היה?

שמואל הלפרט: כשכל אחד עומד על העמדה שלו וכל אחד אומר יקוב הדין את ההר, זה צפוף מאוד.

שמואל הלפרט: כאשר אחד מוכן להשתחוות לשני, ולוותר לשני, אז יש רווחים.

שמואל הלפרט: אם אתם תתכנסו יחד, תוך מגמה שמשתחווים אחד לשני, ואחד מוכן לוותר קצת לשני, אני בטוח ששלושתכם תסיימו את השביתה היום.

שמואל הלפרט: בפורומים כאלה, השביתה לא תסתיים גם בעוד שנה.

שר האוצר רוני בראון: אני מניח שאתה צודק בעניין הזה.

מיכאל מלכיאור: שר האוצר ושרת החינוך נתנו לנו שעתיים.

מיכאל מלכיאור: הם איחרו ב-10 דקות וזה יהיה עד 12:10.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים, כוועדת חינוך, לגעת בנושא ההשכלה הגבוהה.

30779: זה מאוד כואב שיושבות פה שתי אימהות ולא נותנים להן להתבטא.

מיכאל מלכיאור: נכון, אבל אלו התנאים.

מיכאל מלכיאור: אני לא יכול לעשות עם זה שום דבר.

30779: בגלל שאנחנו מנומסות?

30779: שני מיליון הורים ו-1.8 מיליון תלמידים.

30779: יש לנו מה להגיד.

30779: גם ההורים שובתים והילדים שלהם שובתים.

מיכאל מלכיאור: מה לעשות?

מיכאל מלכיאור: צריך לתת לחברי הכנסת לדבר.

30779: מה זה?

30779: אבל מי שובת פה?

30779: הילדים וההורים שובתים, חוץ מהמורים.

30779: זה 4 מיליון איש.

30779: תנו לנו להגיד משהו.

30779: כנראה שבלי צמיגים לא ישמעו אותנו.

אליהו גבאי: מרגע שבהסכם השכר נעשתה הפרדה בין ארגון המורים להסתדרות המורים, זה יצר אי שקט ובסיס למחלוקות.

אליהו גבאי: כאן יכול להיות שהשרה חשבה שהיא תוכל לעשות הפרד ומשול אבל הוכח שזה לא הצליח להביא לסיום השביתה אלא זה ליבה את העניין של השביתה.

אליהו גבאי: כל רפורמה שתיעשה, אם היא תיעשה בהסכם השכר זה טוב מאוד.

אליהו גבאי: אם היא תעשה בהסכם המבנים, זה גם טוב מאוד.

אליהו גבאי: אם לא תהיה רפורמה במבנים של התכנים של מערכת החינוך, בנושא של התכנים היהודיים והערכים הלאומיים, לדעתי זאת רפורמה שנדונה לכישלון כי המדינה צמאה לרפורמה גם בתכנים חינוכיים יהודיים ערכיים.

אליהו גבאי: ביקרתי השבוע, בבת-ים ושמעתי ששרת החינוך דחתה פרויקט, שראש העיר רצה להוביל, שבא לשים דגש על החינוך הערכי והיהודי.

אליהו גבאי: לכן אני חושב שמערכת החינוך כבדה בשביל שרת החינוך.

אליהו גבאי: היא לא מסוגלת להוביל את הרפורמה הזאת ולא את הרפורמה בתוכה.

אליהו גבאי: אי השקט בחינוך יגיע גם לאוניברסיטה ולאחר מכן לסטודנטים וכן הלאה.

אליהו גבאי: לכן, צריך לחשוב גם בכיוון הזה.

זבולון אורלב: אם תסכים, אני מוכן לתרום את הדקות שלי להורים.

מיכאל מלכיאור: לזה אני בהחלט מסכים.

יולי תמיר: צריך לראות מי זה הנציגות של ההורים.

30779: אני יכולה להגיד מילה?

אתי בנימין: הם לא מייצגים את ההורים.

מיכאל מלכיאור: אתה תחליט למי מהם אתה רוצה לתת לדבר.

30779: אני מדברת בשם ארגון ההורים הארצי.

30779: אני דוברת ארגון ההורים הארצי.

זבולון אורלב: אני לוקח את הצעתי חזרה.

אתי בנימין: איזה ארגון הורים ארצי?

אתי בנימין: ארגון ארצי הוא רק - - -

מיכאל מלכיאור: אני לא אכנס עכשיו לויכוח הזה.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת זבולון אורלב, אתה בזכות דיבור.

זבולון אורלב: על פי הספר הכחול שהונח לפני למעלה מחודש, הוקצה לרפורמה ולשחיקה 1.16 מיליארד, במעבר משנה לשנה.

זבולון אורלב: על פי הנתונים שנמסרו לנו, 1 מיליארד מיועדים לשחיקה והיתר מיועדים לתוספת עייני.

זבולון אורלב: בבסיס התקציב אין שום כסף לרפורמה.

זבולון אורלב: מול זה יש קיצוצים - - -

מיכאל מלכיאור: אנחנו יודעים את הנתונים.

זבולון אורלב: אני פשוט יודע לקרוא, זה הכל.

זבולון אורלב: לעומת זה, יש קיצוצים במערכת החינוך, כיוון שמערכת החינוך נדרשה להקצות כסף, מתוך תקציבה, לרפורמה.

זבולון אורלב: כלומר, בצד זה שאין בבסיס התקציב כסף לרפורמה, אני אמרתי את זה גם לחברנו בהסתדרות המורים, אבל הם מוגנים בהסכם קיבוצי, אתם לא צריכים לדאוג.

זבולון אורלב: אתם חתומים על הסכם קיבוצי, המשכורות יגיעו.

זבולון אורלב: יחד עם זה יש קיצוצים במאות מיליונים בשנה הנוכחית.

זבולון אורלב: חבריי השרים.

זבולון אורלב: גם מניסיון אישי, 70% מהחלטות ממשלה אינן מקוימות.

זבולון אורלב: אני אומר את זה בצער, זה דבר מדאיג אבל אני בטוח שגם אתם יודעים את זה.

זבולון אורלב: 70% מהחלטות ממשלה אינן מקוימות.

זבולון אורלב: אז לבוא להטיף לאנשים שאומרים שאינם סומכים על החלטות ממשלה והבטחות ממשלה, צריך לדעת שיש בסיס לטענה הזאת.

זבולון אורלב: אני מסכים עם אדוני השר שיש ויכוח האם הסכם קיבוצי או חקיקה.

זבולון אורלב: יש דברים שהם להסכם קיבוצי ויש דברים שהם לחקיקה.

שר האוצר רוני בראון: חבר הכנסת אורלב, אני שואל אותך כמי שהיה שר בממשלה.

שר האוצר רוני בראון: אפשר להכניס תקינה להסכם קיבוצי?

שר האוצר רוני בראון: היית שר הרווחה.

זבולון אורלב: אדוני יודע איפה מעוגנת ההחלטה שהיום לא מכניסים לכיתה יותר מ-40 תלמידים?

זבולון אורלב: אדוני יודע?

זבולון אורלב: אדוני יודע שזה הסכם קיבוצי?

זבולון אורלב: אדוני יודע את זה?

זבולון אורלב: נכון שלגבי השעות אין הסכם קיבוצי.

זבולון אורלב: אגב, גם אין החלטת ממשלה והחלטת שרה, אין מושג כזה.

זבולון אורלב: לפחות תנסה להכניס לכיתה 41 תלמידים, המורה לא נכנס לכיתה.

זבולון אורלב: תנסה להכניס לגן ילדים מעל 35 תלמידים, יגידו לך חברנו שזה הסכם קיבוצי.

זבולון אורלב: אז לא להפריח דברים, צריך להיות מבוססים על העובדות.

זבולון אורלב: משפט אחרון.

זבולון אורלב: אדוני, חבריי השרים.

זבולון אורלב: אם אתם חושבים שתכניעו את המורים, אני חושב שיש לכם טעות גדולה מאוד.

זבולון אורלב: זה יהיה אסון אם נכניע את המורים.

זבולון אורלב: אסור להכניע את המורים.

זבולון אורלב: אוי ואבוי עם נכניע את המורים.

זבולון אורלב: אין ברירה, הם צריכים לצאת מהקופסה ואתם צריכים לצאת מהקופסה.

זבולון אורלב: אין שום זכות וטו לא לארגון ולא לממשלה.

זבולון אורלב: לצערי, בידי הממשלה, נמצא הכוח.

זבולון אורלב: יושבת כאן ממשלה ואומרת שהיא לא זזה.

זבולון אורלב: אתם חייבים לזוז.

זבולון אורלב: יש מחיר, פילגתם בין ארגוני המורים במודע ובמכוון.

זבולון אורלב: אני מכבד את הסתדרות המורים.

זבולון אורלב: אם הם חשבו שההסכם טוב עבורם, זכותם לחשוב כך וצריך לתת להם גיבוי.

זבולון אורלב: אם הארגון חושב שעבורו זה לא טוב, יקבל גיבוי.

זבולון אורלב: אם הוא חושב שהוא צריך רפורמה, הוא יקבל את כל הגיבוי.

זבולון אורלב: אתם לא יכולים להגיד שיש קופסה ואתם לא יוצאים.

זבולון אורלב: אני מבקש שהחלטת ועדת החינוך תהיה פניה ודרישה לממשלה לצאת מהווטו ומהטאבו ולקחת את כל הדברים חזרה, וכנ"ל גם לארגון.

נאדיה חילו: גם אני רציתי לדבר.

מיכאל מלכיאור: זה אומר שלא נוכל לדון בהשכלה הגבוהה.

מיכאל מלכיאור: אני לא יכול.

דב חנין: תודה רבה אדוני היושב ראש.

דב חנין: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר לך למה עמדתי על זכותי לומר 3 דברים בדקה.

דב חנין: נשיאות הכנסת לא אישרה לי הצעה דחופה בנושא הזה.

דב חנין: אמרו לי לבוא לוועדת החינוך ולומר את דברי.

דב חנין: ראשית, מתייחסים פה לשביתת המורים כאילו שזה עניין של גחמה אישית.

דב חנין: זאת אמירה מגוחכת.

יולי תמיר: חבר הכנסת חנין לא היית פה כל הזמן.

יולי תמיר: נכנסת מאוחר ולא שמעת את הדברים.

דב חנין: לא נכון, אני שמעתי את שר האוצר.

יולי תמיר: לא שמעת את הדברים.

דב חנין: שמעתי את הדברים וחבל שאת מפריעה.

יולי תמיר: מה הוא מסית?

דב חנין: שביתת המורים אינה עניין של גחמה אישית.

דב חנין: השביתה הזאת היא בעקבות כישלון של הידברות מאוד ממושכת.

דב חנין: המורים מתדפקים על הדלת במשך שנים.

דב חנין: עכשיו הם מנהלים מאבק ואני חושב שהוא מאבק צודק, נכון וכל הכבוד להם.

דב חנין: שנית.

דב חנין: יש פה איום על הדמוקרטיה כשאומרים שיגבילו את זכות השביתה.

דב חנין: זה מראה פעם נוספת את הקשר בין מאבקים חברתיים לבין מאבק על הדמוקרטיה.

שר האוצר רוני בראון: מי דיבר על זה?

דב חנין: דיברו על זה.

דב חנין: דיבר על זה חבר הכנסת אלקין ושמעתי הינהונים מכמה צדדים בשולחן הזה.

דב חנין: נקודה שלישית ואחרונה.

דב חנין: אמרת, אדוני שר האוצר, בכאב, אמרת, איך לא סומכים על החלטות ממשלה.

דב חנין: אני אומר לך.

דב חנין: הממשלה הרי החליטה לאמץ את מסקנות ועדת וינוגרד.

דב חנין: מה עשתה הממשלה הזאת עם ועדת וינוגרד?

דב חנין: הקימה ועדה חדשה ומבטלת את ועדת וינוגרד.

דב חנין: אתה אומר בכאב, וזה כאב גם שלי, שלא סומכים על חוקים של הכנסת.

דב חנין: אבל זה פרי הבאושים של הפרקטיקה שלכם.

דב חנין: אתם מביאים לנו חוקי הסדרים ומבטלים חקיקה של הכנסת.

דב חנין: אז למה אתם באים בטענות שלא סומכים על חוקים של הכנסת?

מיכאל מלכיאור: אני חושב ששמענו לעומק על הפערים אבל גם על הנכונות של שני הצדדים לעשות רפורמות.

מיכאל מלכיאור: חייבים לסיים את השביתה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לקרוא לארגון המורים לנצל את הנכונות של הממשלה לרפורמה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לקרוא לממשלה לנצל את הנכונות של המורים לרפורמה.

מיכאל מלכיאור: תשבו ביחד, נקבל את ההצעה של הרב הלפרט.

מיכאל מלכיאור: תשבו ביחד בלי תנאים מוקדמים.

מיכאל מלכיאור: תשבו 3 אנשים בחדר ותצאו עם הסכם כדי שנוכל להפסיק את השביתה.

מיכאל מלכיאור: קודם כל, כדי שיהיו תנאים לרפורמות אמיתיות רוחביות, בכל הנושאים שנגענו בהם.

מיכאל מלכיאור: רן, אני אומר לך.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נהיה מוכנים להיכנס לתהליך של חקיקה מואצת בתחומים שאתה מעלה, בצדק.

מיכאל מלכיאור: לפני כן היו יוזמות של חברי כנסת ולא היתה נכונות כזאת גורפת של הממשלה להיכנס ובאמת לצמצם את מספר התלמידים וכדומה.

מיכאל מלכיאור: קודם כל צריך לעשות קופסה על תקציב החינוך כדי שאפשר יהיה לפתור את המשבר כי בכלים הרגילים, החורבן יותר מידי עמוק.

מיכאל מלכיאור: רן, יש נכונות, אני לא יודע אם אתה שומע את זה.

מיכאל מלכיאור: אני עוסק בחינוך הרבה מאוד שנים, לא תמיד מהכנסת.

מיכאל מלכיאור: יש פה נכונות של הממשלה הנוכחית, של ראש הממשלה, שר האוצר ושרת החינוך, שלא היתה כדוגמתה.

מיכאל מלכיאור: יש פה נכונות ללכת הרבה מעבר למה שבדרך כלל ממשלות יכולות לעשות, כי מבינים כמה זה פוגע בחברה הישראלית.

מיכאל מלכיאור: זה פוגע בעליה, בקליטה, בהשכלה, בכלכלה.

מיכאל מלכיאור: כל ההשקעה הזאת היא השקעה שאחר כך מניבה פירות בכלכלה.

מיכאל מלכיאור: המשק ישלם על הקיצוצים שהיו בשנים האחרונות המשק ישלם עוד 20 שנה.

רן ארז: זה כבר הישג שהשגנו אבל לא צריך להמשיך איתו.

מיכאל מלכיאור: רן, אנחנו נעקוב יום יום אחרי התוצאות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא יכולים לאפשר למצב הנוכחי להימשך.

מיכאל מלכיאור: אנחנו עוברים לדיון בהשכלה הגבוהה.

מיכאל מלכיאור: הישיבה בנושא השביתה בבתי הספר התיכוניים נעולה.