ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 308, 2007-11-22 10:00

מיכאל מלכיאור: אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: קיבלנו הזמנה מיושב ראש הוועד האולימפי, שביקר אצלנו כמה פעמים ואמר שזה לא בסדר שאנחנו לא מבקרים אצלו.

מיכאל מלכיאור: למרות שכמה מהחברים שלנו שוהים בחוץ לארץ וכמה בישיבות בכנסת, אמרנו שאנו נערוך את הביקור בעיקר כי אנחנו רוצים.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת אלכס מילר ואנוכי באנו עם צוות שלנו, לקחתי איתי גם את לארי קפלן שלא עוסק בספורט האולימפי, אבל עבד איתי כמה שנים, ואנחנו בעיקר באים ללמוד, לשמוע ולהתכונן לאולימפיאדה בשנה הבאה שממנה מצפים לישועה גדולה שם.

צבי ורשביאק: ברוכים הבאים, אנחנו שמחים ומודים לכם שבאתם.

צבי ורשביאק: הרבה יותר קל לנו להראות לכם מה אנחנו עושים, כשאתם נמצאים בעצם בלב של ההכנות האולימפיות, ביחידה לספורט הישגי, שהיא הזרוע המקצועית של הוועד האולימפי.

צבי ורשביאק: היא לא סתם נמצאת בוינגייט, יש לנו פה מערכת רפואית שלמה שעוזרת.

צבי ורשביאק: אני מציע שאפרים זלינגר ישלים, ואחר כך נבקש מגילי לוסטיג שיראה לכם מה אנחנו עושים.

צבי ורשביאק: כולם סקרנים לדעת מה הסיכויים, מה האפשרויות, מי בספורטאים, יחד עם זאת אני מקווה שביום ראשון כבוד הרב וחבר הכנסת יהיה גיבושון של הספורטאים, ואז גם תוכל לראות את אותם אנשים שעליהם אנחנו מדברים היום.

מיכאל מלכיאור: האמת היא, שאתמול טיפלנו בספורט בצורה מאוד שלילית.

צבי ורשביאק: אני שמעתי תגובות חיוביות מאוד מהדיון שהיה.

מיכאל מלכיאור: הדיון היה טוב, ואני מקווה שגם הגענו לדברים "שיזיזו" את המערכת.

מיכאל מלכיאור: התופעות האלו יהרסו את כל הספורט הישראלי, לא יהיה ספורט בישראל, אנשים לא ילכו לזה, לפחות לא ספורט כמו כדורגל וכדורסל.

צבי ורשביאק: אחרי הדיון שלכם אתמול, ישבנו ראש ההתאחדות לכדורגל ואנוכי, ולדעתנו יש להקצות משאבים, להקים רשות למניעת אלימות בספורט, לקחת ניצב משטרה בדימוס בשכר, על מנת לתפעל בתוך החבורות האלה.

צבי ורשביאק: במקביל לצאת בקמפיין תקשורתי, שכל גופי הספורט במדינת ישראל פועלים יחדיו, ולהוציא ספורטאים לבתי הספר, שיעברו בבתי הספר וידברו עד כמה זה מזיק לספורטאים עצמם, עצם האלימות הזו.

מיכאל מלכיאור: ודאי שההסברה חשובה, אבל אני לקחתי על עצמי שאנחנו חייבים לדאוג לענישה, ולא יעזור שום דבר.

מיכאל מלכיאור: זה ודאי מבורך, אני מאמין מאוד בחינוך, והדוגמא האישית של ספורטאים שבאים לבתי ספר, גיבורי תרבות ולא תת תרבות, זה ודאי טוב.

אפרים זלינגר: אז ברשותו של יושב ראש הוועדה האולימפי אני מצטרף לברכה, ברוכים הבאים בצל קורתנו.

אפרים זלינגר: ברשותך אציג במהירות את הנוכחים כאן.

אפרים זלינגר: צבי ורשביאק, יושב ראש הוועד האולימפי, אנוכי מנכ"ל הוועד האולימפי, מימיני יהודה מעיין, שהוא ממלא מקום יושב ראש הוועד האולימפי ויושב ראש איגוד השיט, גיל לוסטיג הוא מנהל היחידה לספורט הישגי שלנו, ד"ר גלעד ויינגרטן הוא מנכ"ל העמותה לתמיכה בוועד האולימפי, וגם חבר מינהלת הספורט ההישגי.

אפרים זלינגר: מיכל שחר דוברת הוועד האולימפי, אריה זלינגר מאמן כדורעף, בעצם המאמן בהא' הידיעה ככדורעף.

אפרים זלינגר: הוא עובד איתנו גם בנושא של מאמנים, אבל לקח לעצמו משימה להביא את נבחרת הנשים לרמות הגבוהות ביותר.

אפרים זלינגר: בהמשך אולי אנחנו גם נראה אימון, כך שכל מה שאני אגיד יהיה מיותר, כי טוב מראה עיניים.

אפרים זלינגר: ערן גרומי, שחיין אולימפי לשעבר, חבר במינהלת הספורט ההישגי, ואורי חרל"פ ממינהל הספורט, חבר מועצת הספורט ההישגי.

אפרים זלינגר: ברשותכם, אני אתחיל גילי לוסטיג ימשיך, ולאחר מכן חברים אחרים שירצו לתרום לדיון יתרמו, וכמובן נשמח לענות על כל שאלות והערות ולתת תמונת מצב עדכנית, כאשר בייג'ין כבר ממש ממש מעבר לפתח.

אפרים זלינגר: הוועד האולימפי בישראל הוא למעשה פועל מכוחם של שתי פונקציות, אנחנו חברים בוועד האולימפי הבינלאומי ואנחנו מחוייבים לאמנה האולימפית.

אפרים זלינגר: בו זמנית אנחנו מוסד הגג של ענפי הספורט האולימפיים בישראל.

אפרים זלינגר: עובדת היותנו מוסד הגג של הספורט האולימפי בישראל היא מכוח העובדה שחברי העמותה המרכיבים את העמותה זה כל ראשי איגודי והתאחדויות הספורט בישראל, מדובר בכדורגל, הכדורסל ושאר ענפי הספורט האולימפים.

אפרים זלינגר: מתוקף זה אנחנו עוסקים בשלושה נושאים.

אפרים זלינגר: הנושא המרכזי זה הכנתם ושיגורם של משלחות ישראל למשחקים אולימפיים ולתחרויות ספורט בחסות אולימפית.

אפרים זלינגר: תשומת הלב הציבורית מתמקדת במשחקי הקיץ האולימפיים.

אפרים זלינגר: אנחנו לקראת בייג'ין, אבל בכל שנה יש אירוע ספורט אולימפי, אולימפיאדה אירופאית לנוער, ב-2010 תהיה אולימפיאדה עולמית לנוער, משחקי החורף האולימפיים וכדומה.

אפרים זלינגר: כך שאנחנו אחראים להכנתן ושיגורן של המשלחות מכוח הסמכות שהאמנה האולימפית מקנה לנו.

אפרים זלינגר: מה המשמעות של הכנתן של משלחות אולימפיות, אני אגע בזה בקצרה בעוד דקה וחצי, וגילי לוסטיג יפרט את זה.

אפרים זלינגר: מעבר לכך, מתפקידנו להפיץ את הרעיונות האולימפיים.

אפרים זלינגר: זה לא מקרי שיושב ראש הוועד האולימפי מוביל את היוזמה גם של נושא האלימות וכדומה, כי אחד התפקידים המרכזיים שלנו זה לפעול להפצתם של הרעיונות האולימפיים, שאני מניח שאתם יודעים, אם זה מצויינות, הישגיות, פייר פליי, כל אותם רעיונות טובים ויפים, שאני לא אכנס אליהם, והשתתפות בעיצוב מדיניות הספורט של מדינת ישראל.

אפרים זלינגר: המערכת האולימפית בישראל הגיעה לפיסגה, ביחד עם עוד מספר סקטורים במדינת ישראל.

אפרים זלינגר: כמו תחום החקלאות, תחום הצבא, היי-טק וכו', גם הספורט האולימפי הישראלי נמצא בצמרת, והוא נמצא שם למעלה מעשור.

אפרים זלינגר: זה התחיל עם יעל ארד ואורן סמדג'ה בברצלונה 92', מדליות אולימפיות ראשונות, 96' גל פרידמן מדליית ארד, ובשנת 2000 מיכאל קלגנוב מדליית ארד בסידני.

אפרים זלינגר: ובאתונה 2004 הלכנו עם החזון של התקווה שווה זהב, גל פרידמן הגיע לפיסגה של הספורט העולמי.

אפרים זלינגר: אנחנו נמצאים עכשיו בדרך לבייג'ין, וכשאנחנו מדברים על בייג'ין, מדברים על המשחקים האולימפיים, קצת לתת קנה מידה על מה זה האירוע הזה, זה עשרת אלפים שש מאות הספורטאים והספורטאיות הכי טובים בעולם, מלווים על ידי חמשת אלפים חמש מאות אנשי מקצוע, מאמנים, צוותים רפואיים וכדומה, שיתחרו בעשרים ושמונה ענפי ספורט אולימפיים קיץ, יש עוד שבעה ענפי ספורט אולימפיים חורף, בשלוש מאות ושניים מקצועות.

אפרים זלינגר: כלומר באותו פרק זמן, באותו זמן נתון, מתקיימות למעשה עשרים ושמונה אליפויות עולם שמתנהלות בו זמנית, כאשר אותם מסקרים, למעלה מעשרים ושניים אלף אנשי תקשורת.

אפרים זלינגר: המשחקים האולימפיים זה האירוע המסוקר ביותר בעולם, מבחינת רייטינג מצטבר אין שום אירוע שמתקרב אליו, לא בתחום הספורט ולא בתחומים אחרים.

אפרים זלינגר: כתחרות ספורט המונדיאל, הכדורגל הוא האירוע הנצפה ביותר.

אפרים זלינגר: במצטבר האירוע הנצפה ביותר בעולם אלה הם המשחקים האולימפיים.

אפרים זלינגר: יש לו עוד ייחודיות, שלמעשה הוא פונה, מה שנקרא אירוע לכל המשפחה.

אפרים זלינגר: אין כמעט אדם שלא רואה את זה.

אפרים זלינגר: אנחנו עובדים בצורת עבודה קבועה, חוזרים ממשחקים אולימפיים, רואים מה יש לנו מבחינת ספורטאים, מי ממשיך, מי פורש וכדומה, ואז קובעים את היעדים למשחקים האולימפיים הבאים.

אפרים זלינגר: ולפני למעלה משנתיים קבענו את היעדים לבייג'ין, שזה התקווה שווה זהב, שואפים להישאר באותה משבצת.

אפרים זלינגר: מאז יעל ארד בברצלונה 92, עבר הרבה זמן ואנחנו מצפים לראות שוב ספורטאית על דוכן המנצחות, ולראות שוב קבוצה במשחקים האולימפיים.

אפרים זלינגר: זוהי המדיניות שהחלטנו, כל זה בשיתוף פעולה עם איגודי והתאחדויות הספורט בישראל.

אפרים זלינגר: אנחנו לא יושבים לבד, אלא עובדים בצמוד לכל אחד מהאיגודים וההתאחדויות.

אפרים זלינגר: מאותה נקודה יצאנו לדרך, כשזה עומד כנר לנגד עינינו.

אפרים זלינגר: שיטת העבודה שלנו היא לתת את המקסימום או את המערכת האופטימלית שתסייע לאותו ספורטאי או ספורטאית למצות את היכולת שלו או שלה ברגע נתון.

אפרים זלינגר: ולשם כך בנינו ארבעה מעגלים.

אפרים זלינגר: יש את המעגל המקצועי, כאשר האיגודים שאליהם שייכים למעשה הספורטאים, יחד עם היחידה לספורט הישגי שלנו בונים את התכניות המקצועיות, שנתיות ורב שנתיות, וגילי לוסטיג יפרט אותן בהמשך.

אפרים זלינגר: מאותה נקודת זמן שקבענו את הקריטריונים למשחקים האולימפיים, כל אחד, ספורטאי, מאמן, כל מי שרוצה לדעת יודע מי צריך לעשות מה ואיפה כדי להגיע למשחקים האולימפיים מאותה נקודת זמן, לקראת בייג'ין זה היה בדצמבר 2006 פורסם ספר הקריטריונים, היחידה לספורט הישגי, מול כל איגוד רלוונטי, מבצעים מעקב, בקרה ומה שנקרא תיקון בסטיות אם יש בהמשך הדרך.

אפרים זלינגר: מעבר למעגל המקצועי בנינו מעגל רפואי, שהוא אחד המתקדמים, לפחות באירופה, עד כמה שאני יודע.

אפרים זלינגר: בנינו את המרפאה האולימפית, שבהמשך אנחנו נבקר בה, מרפאת הבית של הסגל האולימפי פה במכון וינגייט, שזו המרפאה שלנו, עם בית חולים צמוד, בית חולים אולימפי, שזה בית חולים מאיר בכפר סבא.

אפרים זלינגר: כל ספורטאי ששייך לסגל האולימפי המורחב, לא רק אותם אלה שמיועדים לבייג'ין, גם סגל נוער, צעירים יותר, סדר גודל של למעלה ממאה ספורטאים וספורטאיות מקבלים את הטיפול הזה.

אפרים זלינגר: המשמעות, בלי להיכנס לפירוט, שבכל רגע נתון במשך עשרים וארבע שעות ביממה, הם מקבלים את הטיפול שהם צריכים בזמינות וברמה הגבוהה ביותר שהמערכות שלנו יכולות לתת.

אפרים זלינגר: במקרים חריגים כשהמערכת לא מסוגלת לתת את הטיפול הנדרש והרמה הנדרשת המערכת הרפואית שלנו מפנה את הספורטאי גם לגורמי חוץ.

אפרים זלינגר: כלומר עומד לרשות הספורטאים מערך רפואי שאני לא חושב שיש למישהו במדינת ישראל.

צבי ורשביאק: אף ספורטאי שצריך MRI לא יחכה שבועיים וגם לא חודש, אלא הוא יקבל זאת למחרת.

אפרים זלינגר: כמו שאומרים "הצבא צועד על קיבתו", הספורטאים האולימפיים למעשה צריכים בסוף היום להביא ציד הביתה.

אפרים זלינגר: אנחנו מדברים על ספורטאים שברובם, במיוחד בדרגות הגבוהות ביותר, הם ספורטאים שאומנותם פרנסתם, ולכן בנינו מערך שלם שנותן רשת בטחון כלכלית לספורטאים שנמצאים בסגל האולימפי.

אפרים זלינגר: לא בצורה שיוויונית, אלא ספורטאים הבכירים מקבלים יותר, הספורטאים ברמות הנמוכות יותר מקבלים קצת פחות.

אפרים זלינגר: בעקרון אותה רשת בטחון כלכלית נותנת מלגה חודשית קבועה לספורטאי, נותנת תמריץ על הישגים מיוחדים, ואנחנו מסייעים גם לאותם ספורטאים כמיטב יכולתנו למצוא נותני חסות מהסקטור הפרטי.

אפרים זלינגר: אותם ספורטאים שהגדרנו אותם לפני כשנתיים כסגל יהלום, זה אותם ספורטאים שאנחנו מצפים מהם לגמרים ולמדליות, בנינו מסביבם מערכת כלכלית נוספת, וכדי לתת מושג על מה אני מדבר ספורטאי כזה בממוצע מקבל סדר גודל של כחמישה עשר אלף שקלים לחודש, יש תמריצים וכדומה, זה בנוסף.

אפרים זלינגר: כך שזה בהחלט מאפשר לאותם ספורטאים להקדיש את כל זמנם ומרצם להתאמן.

אפרים זלינגר: המעגל הרביעי, שהוא לא פחות חשוב, זה המעגל הציבורי.

אפרים זלינגר: אנחנו מקיימים פעילות די עניפה, גם במשרד החינוך, גם במשרד המדע, התרבות והספורט, ברשויות המקומיות עם ראשי ערים, גם עם גופים אחרים, כמו מוזיאון ישראל בזמנו וגופים ירוקים בארץ.

אפרים זלינגר: הרעיון הוא בכללותו, מעבר להפצת הרעיונות האולימפיים, לקרב את הספורטאי לקהילה ממנה הוא בא ואת הקהילה לספורטאי.

אפרים זלינגר: כי ההמנון, הדגל, נותן את אותו אקסטרא דחיפה שעושה לפעמים את ההבדל בין להיות במקום טוב באמצע ללסיים בפסגה.

אפרים זלינגר: מבחינת בייג'ין עצמה, הסינים מתכננים את המשחקים האולימפיים הגדולים ביותר אי פעם.

אפרים זלינגר: הם הכריזו על ה-8:08, שמונה בערב ושמונה דקות, שזה טקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים, כמעמד הרשמי שבו הם הופכים להיות מעצמת על.

אפרים זלינגר: והם עושים את הכל כדי להמחיש לעולם שזה מה שהם הולכים לעשות, באמצעות המשחקים האולימפיים.

אפרים זלינגר: משחקים אולימפיים זה לא רק ספורט, זה גם תשתיות, זה גם תקשורת, זה גם כסף, זה פוליטיקה, זה עולם ומלואו.

אפרים זלינגר: המרכז יהיה בבייג'ין, יהיו ערים נוספות מסביב לבייג'ין ששם תתקיימנה תחרויות בענפים אחרים, כמו בהונג-קונג סוסים, או תחרויות כדורגל בענפים האחרים.

אפרים זלינגר: מבחינתנו המקום שהוא חשוב מאוד, כי שם מונחת בין השאר התקווה שווה זהב, זה ג'ימדאו, זה אתר השיט, שיתפקד ככפר אולימפי לכל דבר.

אפרים זלינגר: שם יהיו השייטים ושם יש לנו את קבוצת השיט.

אפרים זלינגר: יהודה מעיין, יושב ראש איגוד השיט, יהיה גם מנהל אתר השיט שם.

אפרים זלינגר: שבע מאות קילומטר דרומית לבייג'ין, מתפקד כיחידה בפני עצמה.

אפרים זלינגר: בבייג'ין עצמה הם בנו את מרכז העצבים של האולימפיאדה, זה ככה מבט מרחוק, מצד ימין האיצטדיון שבו יהיה טכס הפתיחה, קן הציפורים, מצד שני זה בריכת השחייה, בנו את זה בארכיטקטורה נהדרת, לא ניכנס לזה.

אפרים זלינגר: זה מרתק.

אפרים זלינגר: פה למעשה יהיה לב התחרויות, גם כל ההתרחשויות שמסביב לתחרויות יהיו באולימפיק-גרין.

אפרים זלינגר: צמוד לזה, במרחק של פחות מקילומטר יהיה הכפר האולימפי, כפר אולימפי שבו למעשה יגורו המשלחות האולימפיות, שזה אותם מאמנים, ספורטאים, אנשי מקצוע ומלווים.

אפרים זלינגר: ומפה יצאו לדרך לתחרויות הספורטאים ואליו הם יחזרו.

אפרים זלינגר: אנחנו נגיע לבייג'ין בלוח זמנים שיתאים לתחרויות הספורטאים.

אפרים זלינגר: יש טקס רשמי שבו כל משלחת מודיעים על כך שהיא הגיעה, וזה על ידי טקס בכפר האולימפי.

אפרים זלינגר: מונף דגל הלאום של אותה משלחת ומאותו רגע הדגל ממשיך להתנופף אל על עד סיום המשחקים.

אפרים זלינגר: זה יהיה בשבעה באוגוסט.

אפרים זלינגר: בשמונה באוגוסט טקס הפתיחה של המשחקים האולימפים.

אפרים זלינגר: מבחינתנו בשבעה עשר באוגוסט, מעבר לתחרויות וההישגים אנחנו נקיים את טקס האזכרה לי"א חללי מינכן, יש לנו מסורת שבכל מקום שאנחנו מגיעים במשחקים האולימפים י"א חללי מינכן נמצאים איתנו.

אפרים זלינגר: אנחנו רואים את המחוייבות שלנו להמשיך את המסורת שלהם.

אפרים זלינגר: הטקס הזה הוא טקס שאנחנו מארגנים, בבייגין זה יהיה בשיתוף עם שגרירות ישראל שם, הוא זוכה לתהודה רבה ולתשומת לב, גם פוליטית גדולה מאוד, גם תקשורתית גדולה מאוד.

אפרים זלינגר: אנחנו ממשיכים לעשות את זה אבל מייחלים ליום שבו הוועד האולימפי הבינלאומי יעשה את אותו אירוע מטעמו.

אפרים זלינגר: ואז בעשרים וארבעה באוגוסט טקס הנעילה, טקס הסיום, ואנחנו קמים בבוקר ועושים את הספירה לאחור.

אפרים זלינגר: הבוקר לפני שבאנו הסתכלנו בלוח וראינו שנותרו עוד מאתיים שישים יום לפתיחת המשחקים.

גילי לוסטיג: אתם יכולים לראות פה ילדה צעירה שזכתה בזמנו במדליית זהב באליפות אירופה בקפיצות, וזו פשוט הילדה הזו, מיכל שחף, ספורטאית עבר שיש לה תפקיד בוועד האולימפי.

גילי לוסטיג: המשחקים בבייג'ין הולכים להיות המשחקים הגדולים ביותר שהיו, והסינים מהרבה מאוד סיבות, שהן לא רק ספורטיביות, גם פוליטיות, כלכליות, עסקיות, מדיניות, חברתיות, מתכוננים במרץ רב לקראת המשחקים האולימפים שם הם יראו במלוא כוחם, וכשהם עושים את זה עושות את זה גם השכנות שלהם, אני אראה לכם את זה אחר כך בשקף סטטיסטי.

גילי לוסטיג: מה שחשוב שתראו, ותוכלו לראות את זה גם כשאתם נכנסים לתוך הלובי של הבניין, זה בראש ובראשונה לראות שהספורטאים, כמובן יש קיר של המדליסטים, וגם מסביב אם תרימו את ראשכם למעלה תראו שיש את הדגל ואת המשלחת האולימפית ואת המדליסטים וכדומה גם למעלה.

גילי לוסטיג: הדבר החשוב ביותר מכל הבחינות, גם ויזואלית אבל בראש ובראשונה עניינית, הספורטאי הוא באמצע, כל היושבים וכל העוסקים במלאכה בעצם עושים את הכל כדי שהספורטאים האלה בזמן הנתון, ברגע הנתון יהיו במיטבם, והם יצליחו להגשים את כל החלומות ואת כל המשאבים שהושקעו בהם.

גילי לוסטיג: ובתוך הנושא הזה יש הרבה גורמים שמשפיעים.

גילי לוסטיג: בראש ובראשונה האיגודים שהם מפעילים את הספורטאים באמצעות העבודות שלהם ובאמצעות הנבחרות יום יום.

גילי לוסטיג: יש את צוות האימון, שלפעמים הוא נקבע בצורות כאלה או אחרות, אני אדגים תיכף דוגמא אחת.

גילי לוסטיג: ויש מערכת מלגות ותמריצים שהיום באמת בצורה מאוד מאוד מכובדת ספורטאים שזוכים יודעים בדיוק מי זוכה, איך זוכה.

גילי לוסטיג: ויש את המעטפת הרפואית.

גילי לוסטיג: אני רוצה לציין, את הנושא של מועצת ההימורים וקרן המתקנים.

גילי לוסטיג: אני יכול להגיד שלספורטאים הבולטים שלנו מועצת ההימורים באמצעות קרן המתקנים מעמידה לספורטאים שלנו את הציוד הטוב ביותר, לספורטאים הבכירים שלנו, אנחנו עומדים בקו זינוק זהה לכל אחד ואחד מהמתחרים שלנו בחו"ל.

גילי לוסטיג: אם זה בסירות בשייט ואם זה ברובים ואם זה קייאקים בכל דבר הספורטאים הבכירים שלנו עומדים, וזה באמת באמצעות סיוע נרחב מאוד של קרן המתקנים.

גילי לוסטיג: אחד הדברים המאוד חשובים, אני אראה לכם אחר כך דוגמא של סיוע, אחד הדברים החשובים, וזה דבר שהתחלתי להגיד לרב מלכיאור כבר בפגישה שלנו כשהיינו בוועדת הכנסת זה שמאוד מקובל ותמיד מדברים על מדליות, צריכים להבין שהסיפור של הזכייה במדליות הוא סיפור מאוד מאוד קשה.

גילי לוסטיג: כל המדינות בעולם, באתונה היו מאתיים ושתיים מדינות, בבייג'ין יהיו מאתיים וארבע מדינות, כולם רוצים להביא מדליות והסיפור הולך ונעשה יותר קשה.

גילי לוסטיג: אתם רואים שב-2004 היו כבר חמש מדינות פחות, לשמחתנו היינו אחת מהן.

גילי לוסטיג: ואם מנתחים את זה יותר טוב רואים שאנחנו שייכים לאירופה, האירופאים הפסידו בין סידני לאתונה עשרים מדליות.

גילי לוסטיג: לאן המדליות האלה הלכו, אתם רואים שהאסיאתים זכו בשלושים מדליות יותר.

גילי לוסטיג: זאת אומרת מתוך השלושים שהאסיאתים האלה זכו עשרים באו על חשבון האירופאים, הווה אומר גם על חשבוננו.

גילי לוסטיג: והנושא הזה מתחבר לפתיחה שלי כשאמרתי מה הולך להיות בבייג'ין.

מיכאל מלכיאור: אפשר להחשיב אותנו כאסיאתים.

גילי לוסטיג: בכל מקרה, כדי לשים לכם את זה בצורה מאוד מוחשית, אתם רואים ששלושת המדינות, איזו התעצמות היתה למזרח הרחוק כבר במשחקי אתונה.

גילי לוסטיג: המדינות היחידות שבעצם ענו בכל הפרמטרים שנספרים באולימפיאדה, שזה מדליות הזהב ומאזן המדליות הכללי, כל המדינות האסיאתיות האלה קפצו מאוד משמעותי, ותמיד מדברים על הסינים, אבל תראו מה קרה למדינות מסביב.

גילי לוסטיג: תראה היפנים קפצו משמונה עשרה מדליות לשישים ושבע, יותר מהכפילו.

גילי לוסטיג: ואם אתם רואים גם הכיוון של מספר מדליות הזהב הם יותר משילשו.

גילי לוסטיג: כדי לעשות את הסיפור עוד יותר, וזה אני עושה כי זה אחר כך מעיד על מה שאנחנו עושים, היפנים זכו מתוך השש עשרה מדליות זהב שלהם בשמונה מדליות מהג'ודו.

גילי לוסטיג: עכשיו כדי לסבר את האוזן בג'ודו יש ארבע עשרה מדליות שמחולקות, שבע מדליות לנשים ושבע מדליות לגברים.

גילי לוסטיג: היפנים זכו ביותר מחצי ממדליות הזהב.

גילי לוסטיג: אז אם היפנים, עם המסורת שלהם, עם התרבות שלהם, עם ההבנה שלהם בספורט ועם המשאבים שלהם עושים סדרי עדיפות ענפים, בטח אנחנו יכולים לעשות את זה, ולשמחתי הרבה התחלנו לעשות את זה.

גילי לוסטיג: נתון נוסף שהוא קשור גם לשיטת העבודה שלנו בוועד אולימפי ספורט הישגי הוא השיטה של לתת הרבה למעט.

גילי לוסטיג: עקרון השמונים-עשרים.

גילי לוסטיג: שמונים אחוז לעשרים אחוז, כולם מכירים את זה.

גילי לוסטיג: אתם רואים את זה גם פה בשקף ששם את זה על השולחן.

גילי לוסטיג: שבע מדינות המובילות בעולם לוקחות חמישים אחוז מהמדליות.

גילי לוסטיג: לפני שמתחילים בכלל הם כבר לוקחים את החמישים אחוז מהמדליות, ובעצם כל השאר נאבקים על אותה פיסת עוגה הזו.

גילי לוסטיג: עכשיו אם אנחנו בודקים, תמיד אנחנו משווים מחזורים אולימפיים למחזורים אולימפיים.

גילי לוסטיג: המחזור האולימפי הקודם לקראת אתונה היה מחזור אולימפי מאוד חיובי.

גילי לוסטיג: אתם רואים שזכינו בעשרים וארבע מדליות.

גילי לוסטיג: אגב, אנחנו יושבים פה בחדר, פעם זה לא היה פה, אבל כשהוקמה היחידה בזמנו על ידי שלושה גופים אז היתה גם התאחדות הספורט, על ידי הוועד האולימפי ועל ידי רשות הספורט, וביחד עם תומס לימפרט ז"ל, הקימו את היחידה.

גילי לוסטיג: מה שאני אומר לכם פה זה מדליות רק בענפים אולימפיים, אליפות אירופה, אליפות עולם במשחקים אולימפיים.

גילי לוסטיג: לא בכל הגביעי עולם, תחרויות שונות ומשונות שהספורטאים שלנו זוכים במדליות למכביר.

גילי לוסטיג: אני מדבר רק על התחרויות הכי חשובות, הספורטאים שלנו השיגו במחזור האולימפי הקודם עשרים וארבע מדליות, ותראו, עשר מדליות מהשיט, תשע מדליות ממקצועות הקרב.

גילי לוסטיג: אנחנו הלכנו לכיוון הזה של העדפת ענפים בצורה ברורה, לתת הרבה לענפים מובילים, לענפים שיש להם מסורת, שיש להם כבר הצלחה, שיש כבר את המאמנים הטובים, יש מודלים לחיקוי, ולכן אנחנו מצליחים.

מיכאל מלכיאור: אגב הרבה יותר זול לעשות את זה ככה.

גילי לוסטיג: זול וחכם.

גילי לוסטיג: אנחנו צריכים למצוא, ואמרו את זה גם זוכי פרס נובל ישראלים, שחנובר, שצריך למצוא את המקום שיש לנו יתרונות יחסיים.

גילי לוסטיג: זה המלחמה, כשאתה יוצא למלחמה זה הדבר הראשון שאתה עושה.

גילי לוסטיג: המחזור האולימפי הזה הוא כמובן לא מושלם, כי יש לנו עוד שנה גם של תחרויות וגם של המשחקים האולימפיים עצמם.

גילי לוסטיג: הוא פחות טוב, אתם תראו את זה פה, שזה נובע בגלל שהספורט הישראלי, ואי אפשר להתעלם מזה, אנחנו עובדים מהבסיס מאוד צר.

גילי לוסטיג: אין לנו בסיס פירמידה רחבה, זה אולי להזדמנות אחרת, לא לקראת משחקים אולימפיים, אבל הבעיה הכי קשה שלנו, אתם יכולים לראות את זה אחר כך בספרים שהוצאנו כמסקנות, הבעיה הכי קשה שלנו בספורט הישראלי זה התשתיות והאגודות.

גילי לוסטיג: ולכן הבסיס שלנו מאוד צר, ולכן הספורטאים שלנו אנחנו צריכים לשמור עליהם במשמר רב.

גילי לוסטיג: וכשספור

גילי לוסטיג: טאי מסויים שלא נמצא או פורש או לא נמצא בכושרו הטוב, רואים את הירידה של השיט, ארבע מדליות מהשיט.

אפרים זלינגר: אנחנו מטפלים בהם כמו באתרוגים.

גילי לוסטיג: אחד כמו גל פרידמן, שלקח במחזור האולימפי הקודם מספר רב של מדליות, כולל מדליית זהב אולימפית, כולל מדליית זהב באליפות עולם, כולל מדליות ארד באליפויות עולם ואליפויות אירופה, פתאום ספורטאי אחד כזה נמצא באיזו פרשת דרכים, אנחנו צונחים בסטטיסטיקה שלנו.

גילי לוסטיג: אגב החוכמה הזאת היא לא רק לנו, זה נכון למדינות יותר מתקדמות מאתנו.

גילי לוסטיג: ההולנדים במשחקים אולימפיים הקודמים לקחו שתים עשרה מדליות זהב בסידני, באתונה הם ירדו לארבע.

גילי לוסטיג: שני השחיינים הכי טובים שלהם שלקחו את מירב המדליות פרשו.

גילי לוסטיג: זה הפיל את כולם.

גילי לוסטיג: אז זה לא חוכמה רק שלנו.

גילי לוסטיג: אבל מה שחשוב זה ששוב אתם רואים שהענפים המועדפים שלנו שבאים במקצועות המים ובענפי הקרב ממשיכים לקבל, לפי קו מומחה, עדיפות ברורה.

מיכאל מלכיאור: אבל זו כמובן הבעיה שאין את התשתית הרחבה.

מיכאל מלכיאור: כשאתה רק שם את הכל על שני ענפים, על השיט ועל הג'ודו בגדול.

גילי לוסטיג: לא על שני ענפים.

גילי לוסטיג: על חמישה שישה.

מיכאל מלכיאור: כשאתה נופל שם, אין לך משהו אחר.

מיכאל מלכיאור: כי אני משווה הרבה, בתחומים רבים, אני משווה קצת עם המדינות הסקנדינביות, שכל אחת מהן בסדר גודל אוכלוסיה בערך כמונו.

מיכאל מלכיאור: חלק מהן פחות מהאוכלוסיה הישראלית, אבל הם מקבלים בכל אולימפיאדה מדליות כמו שאנחנו מקבלים בכל האולימפיאדה ביחד.

מיכאל מלכיאור: תשווה עם הנורבגים, מדינה של ארבעה מיליון אנשים, שעיקר המאמצים שלה בכלל זה באולימפיאדת החורף, אבל לא מדובר באולימפיאדת חורף, שברור שאין לנו מה לעשות.

מיכאל מלכיאור: אבל בגדול מביאים יותר מדליות כי יש תשתית רחבה בהרבה ענפים שונים.

מיכאל מלכיאור: אז גם כן, אם יש נפילה אז יכול להיות אולימפיאדה גרועה ואולימפיאדה יותר טובה.

אפרים זלינגר: שווה לבדוק פעם את מערכת החינוך הגופני בארץ מול מערכת החינוך הגופני בסקנדינביה ושם תמצא חלק גדול מהתשובות.

מיכאל מלכיאור: אין לנו אפילו אולמות ספורט, אנחנו עובדים על העניין.

גילי לוסטיג: אגב בהשוואה לגודל ולמספר תושבים, ישראל זכתה במקום העשרים ושמונה בעולם המשחקים האולימפיים האחרונים.

מיכאל מלכיאור: זה בגלל שלקחנו זהב אחד.

אפרים זלינגר: מהבחינה הזאת סטטיסטית סין במקום האחרון.

גילי לוסטיג: אבל הודו, עם כל עוצמתה וגודלה לקחה מדליה אחת ולא יותר.

גילי לוסטיג: הנתון הזה נתון לשני הצדדים, אבל זאת הבעיה העיקרית שלנו, התשתיות.

אלכס מילר: האם יש לכם הערכה, במידה ואתה מתרחב לתחום נוסף מבחינה כספית, מה העלויות?

יהודה מעיין: אני יכול להגיד לך בשיט.

יהודה מעיין: השיט מורכב משישה ענפים, אחד עשרה ענפים.

יהודה מעיין: כל התרחבות, אם אתה רוצה להביא בסופו של דבר מדליה זה משהו בסביבות מיליון וחצי דולר לארבע שנים.

אלכס מילר: ואם זה לא קשור למים?

מיכאל מלכיאור: כל ספורט זה שונה במהות.

יהודה מעיין: אבל אם אתה רוצה לקחת את עלות המכשירים, בכלל לא דומה, ולפתח אותו בדרום, סתם בשביל לעשות מדליה, או לעשות משהו באיזור, אתה צריך איזה מיליון, מיליון וחצי דולר כדי להביא ספורטאי אחד, במחזור של ארבע שנים.

צבי ורשביאק: בירושלים יש מחלקה להתעמלות מכשירים, מחלקה יפה וטובה, אבל אין לה אולם ולכן הם צריכים לנסוע להדר יוסף בשביל להתאמן, והתוצאה היא שרוב הילדים לא מגיעים.

צבי ורשביאק: זאת אומרת, כל עוד שהם שיחקו בסולם שוודי הם באו.

אלכס מילר: בכמה תחומים לדעתך ישראל יכולה באמת להוביל, אם משקיעים כסף?

יהודה מעיין: חמישה שישה תחומים.

צבי ורשביאק: יש לנו מתעמל, שעכשיו נחשב בין הטובים בעולם בהתעמלות קרקע.

צבי ורשביאק: אם היית שואל אותי לפני כמה שנים הייתי אומר לך התעמלות, אנחנו בכלל לא.

צבי ורשביאק: התעמלות אומנותית מקום שישי בעולם.

צבי ורשביאק: בקבוצתי.

צבי ורשביאק: ספורטאית בודדת גם שביעית שישית באיזה שהוא מקום הופיעה, זה אדיר.

צבי ורשביאק: קופצים לגובה, זה שוב כמה ספורטאים שקפצו תוצאות טובות לגובה.

צבי ורשביאק: אבל שוב פעם, איפה יש לו מתקן להתאמן, יש מתקן אחד, בהדר יוסף.

צבי ורשביאק: זו אחת הבעיות.

יהודה מעיין: ברגע שאתה מרכז פעילות, נגיד באיזור תל אביב, פעילות מוגברת כמו שהוא אומר, מירושלים לנסוע לתל אביב הלוך חזור כל יום זה שעתיים, האנשים מתייאשים, הילדים בורחים הביתה, הם לא נשארים.

גלעד ויינגרטן: הבעיה שלנו היא לא רק מתקנים.

גלעד ויינגרטן: יש לנו בעיה אקוטית מאוד של מאמנים ברמה גבוהה.

גלעד ויינגרטן: אין לנו מאמנים ברמה גבוהה שיכולים להצעיד ספורטאים לרמות אולימפיות גבוהות.

גלעד ויינגרטן: הכל מתחיל במאמן, מנהיג כריזמטי שיודע את המקצוע והוא במשרה מלאה עוסק רק בעניין הזה.

צבי ורשביאק: לתשתיות אתה לא צריך את הצ'מפיונים האלה.

צבי ורשביאק: בכל תל אביב אין שחיין אחד.

צבי ורשביאק: אתה מאמין?

צבי ורשביאק: למה, כי אין בריכות.

מיכאל מלכיאור: זה גם הרבה תלוי, אתה לא יכול, אחת הסיבות בג'ודו, באמת בגלל שהיו הצלחות אז פתאום זה הפך להיות דוגמא, פתאום הרבה יותר תשתיות, הרבה יותר צעירים הלכו לג'ודו בגלל ההצלחות.

מיכאל מלכיאור: אני באמת תמיד התפלאתי למה אנחנו בשיט כל כך טובים.

יהודה מעיין: למה אנחנו כל כך טובים, המעפילים הקימו את המדינה.

יהודה מעיין: השיט שבעים שנה, עוד לפני הקמת המדינה.

יהודה מעיין: וזה הבסיס.

יהודה מעיין: היו מועדונים מאילת, כולל כל החוף.

יהודה מעיין: יש לך חוף ארוך, יש לך מזג אויר יחסית טוב לכל אורך השנה.

מיכאל מלכיאור: אבל זה יש להרבה מדינות.

יהודה מעיין: דנמרק, נורבגיה, כל המדינות הסקנדינביות כולם חזקות בים.

יהודה מעיין: אנגליה ברור, ארצות הברית, ניו-זילנד, אוסטרליה, אלה מדינות שמשקיעות בים יותר מאשר משקיעות בכדורגל, אנחנו רואים אצלנו רק טלויזיה, את ערוץ הספורט, זה עניין של מסורת בת הרבה מאוד שנים.

צבי ורשביאק: דיברנו על מתקנים, ויש לך מתקן לאורך כל מדינת ישראל.

יהודה מעיין: זו בעצם מורשת שאתה יכול לאורך החוף, יש לך מספיק נקודות מפגש עם העירייה.

יהודה מעיין: כל עירייה היום שמכבדת את עצמה רוצה שתהיה לה מרינה.

יהודה מעיין: כל עיר לאורך החוף.

יהודה מעיין: כל מי שיקים מרינה יהיה לידו שיט טוב.

יהודה מעיין: זה ישר מוסיף לעיר, חשוב מאוד לעיר.

יהודה מעיין: תראה את הרצליה, הרצליה לפני שהיה לה את המרינה נראתה כמו עיר לפני מאתיים שנה.

יולי שוורץ: יושב ראש השדולה לאיכות הסביבה, מתנגד לדברים האלה.

יהודה מעיין: הסביבה מתנגד להרבה דברים, אבל גם אנשים חיים בסביבה, לא לשכוח.

גילי לוסטיג: אמרתי שאני לא רוצה לדבר על כסף.

גילי לוסטיג: אבל כדי שתבינו כמה עולה להכין ספורטאי וכמה זה משמעותי אז חזרתי לשקף שבעצם שם את הספורטאי במרכז, במקרה זה אריה זאבי.

גילי לוסטיג: אבל דרך אגב, אחד הדברים שציינתי קודם על כספים מיוחדים שהוקצו לקראת האימונים, אתם תראו בסיור, אנחנו נראה את החדר האפוקסי, שהוקם פה באמצעות המועצה להימורים, ואתם תראו את הספורטאים שלנו, ספורטאי הג'ודו מתאמנים בחדר הזה, שהוא ייחודי בארץ.

גילי לוסטיג: הספורטאי הוא במרכז, סביבו יש כמובן את המאמן הלאומי, שעובד במסגרת הרגילה.

גילי לוסטיג: יש את המאמן האישי, אלכס אשכנזי, שכספו משולם באופן נפרד מהוועד האולימפי במיוחד.

גילי לוסטיג: יש לנו את המאמנת המקצועית שהיא עובדת שלנו ביחידה שהיא בעצם אחראית על כל הבקרה והמעקב והרבה מאוד טיפול בכל הלוגיסטיקה מסביב.

גילי לוסטיג: תראו כמה אנשים מטפלים באותו אריק זאבי.

גילי לוסטיג: עכשיו מה שאני אומר לכם פה זה עוד לא הכל, כי לפעמים אנחנו יושבים עם אריק זאבי פה באותו חדר כדי לבדוק ולעשות את ההתאמות בין אנשי המקצוע הרבים, וכשהוא יושב שם הוא נדהם כל פעם מחדש.

גילי לוסטיג: יש אורטופד, במקרה זה ד"ר מן מירושלים, שעובד איתו כי הבחור עבר הרבה מאוד פציעות.

מיכאל מלכיאור: לא מנעתם את הפציעה שלו.

גילי לוסטיג: לצערנו הרב בספורט אי אפשר למנוע פציעות, אתה לא תמיד תלוי בעצמך.

גילי לוסטיג: יש פיזיותרפיסטית, עירית סמילנסקי, שהיא אגב פיזיותרפיסטית שעובדת אצל אריה גם, אני לא יודע אם יראו אותה היום, היא פיזיותרפיסטית שטיפלה באריק אחרי ניתוח כתף שלו.

גילי לוסטיג: היתה במהלך הניתוח וטיפלה בשיקום שלו, זאת אומרת היא יודעת כל פרט ופרט מה צריך, איך צריך ולמה צריך.

גילי לוסטיג: יש את הפיזיותרפיסט של האיגוד שהוא נוסע איתם לכל התחרויות ויודע את כל הכללים.

גילי לוסטיג: תזונאית, רופאים, יועץ מנטלי, פסיכולוג, שני מעסים, יריבי אימונים בארץ, יריבי אימונים בחו"ל.

גילי לוסטיג: למה יריבי אימונים בארץ?

גילי לוסטיג: כפי אמרתי יש לו מאמן אישי, שעובד עם הספורטאי לא במסגרת הנבחרת.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שלא כולם עוסקים באריק.

גילי לוסטיג: ודאי שלא.

גילי לוסטיג: אני אומר שוב, לא כל הספורטאים מקבלים את התמיכה הזאת, גם לא כולם צריכים.

גילי לוסטיג: למשל גל פרידמן הוא ספורטאי שלא אוהב הרבה אנשים סביבו.

צבי ורשביאק: אבל הוא בעדיפות ראשונה אצל כל אחד מהם, זאת אומרת אם יש לו משהו אז ד"ר מן עוזב הכל, מטפל בו.

מיכאל מלכיאור: יש לי נגיעה מיוחדת לג'ודו כי הילדים שלי הם אלופי הארץ בג'ודו.

גילי לוסטיג: יריבי אימונים בארץ ויריבי אימונים בחו"ל, לאריק זאבי אין יציאה לחו"ל שהוא לא לוקח את המאמן האישי, פיזיותרפיסט/מעסה ויריב אימונים, אין דבר כזה, בכל נסיעה שלו יש שלושה אנשים אחריו.

צבי ורשביאק: מינימום.

גילי לוסטיג: זה אחד העקרונות שברורים שלא ייפגשו עם הספורטאי במטוס, יגידו לו שלום, נעים מאוד, אני אטפל בך בשבועיים הקרובים.

גילי לוסטיג: זה עסק מאוד רציני, כל אחד צריך לדעת בדיוק מה להגיד לספורטאי, מה מותר ומה אסור.

גילי לוסטיג: זה מוביל את הנושא בין נצחון להפסד.

גילי לוסטיג: אנחנו תמיד בודקים שנים ואולימפיאדות כדי להשוות, גם פה אתם רואים שנת 2003 אגב היתה השנה הכי מוצלחת מבחינת הישגים בספורט הישראלי, היו שתי אליפויות עולם באותה שנה, שתי אליפויות עולם, לצורך העניין בכל ההיסטוריה של מדינת ישראל יש לנו רק ארבע אליפויות עולם, מדליות זהב באליפויות עולם במקצועות ותנאים אולימפיים.

גילי לוסטיג: וב-2003 נערכו שניים.

גילי לוסטיג: השנה קצת פחות, מאותן סיבות שהזכרתי לכם קודם.

גילי לוסטיג: הוזכר פה הצפי הראשוני שהיה בתחילת הדרך, על קבוצה במשחק כדור.

גילי לוסטיג: כמו שאתם רואים זה יהיה שלושים ושניים לשלושים ושישה ספורטאים, שישה שמונה גמרים, מדליה אחת או שתיים.

גילי לוסטיג: זה הצפי.

גילי לוסטיג: אני אעבור על הדברים כדי שתקבלו קצת התרשמות.

גילי לוסטיג: אלה המתקנים.

גילי לוסטיג: אלה האירועים שלנו.

גילי לוסטיג: לשמחתנו הרבה רוב האירועים שלנו המרכזיים הם מרוכזים באולימפיק-גרין, האיזור שזיגי ציין לכם קודם לכן.

גילי לוסטיג: באולימפיק-גרין יש עשרה אירועים, שמבחינתם אנחנו נהיה באתלטיקה, נהיה בהתעמלות מכשירים, נהיה בשחייה, טניס וסיוף.

גילי לוסטיג: מתוך זה שם זה ממש במרחק של קילומטר עד חמישה קילומטר.

גילי לוסטיג: זה נהדר, זה חוסך המון זמן של טרטורים, של הסעות, יציאות לאימונים וכדומה.

גילי לוסטיג: גם באזור האוניברסיטה יש גם ענפים שיהיו לנו, במיוחד הג'ודו והטקמנדו.

גילי לוסטיג: בגדול, הסינים עשו את הנושא הזה בצורה כזאת שמקסימום מרחק הוא שלושים קילומטר מהכפר האולימפי.

גילי לוסטיג: באופן עקרוני, אחת המסקנות לקראת בייג'ין היא שאנחנו רוצים שאנשים יהיו בכפר ולא יצאו החוצה, מפני שהסינים עם כל הבלגן, על השונות, על האוכל, מערכת הבריאות וכדומה, אנחנו רוצים שהם יהיו תחת הידיים שלנו, עם תזונה מפוקחת ועם מערכת בריאות, גם של הכפר וגם שלנו, ככה שהם יהיו שם.

גילי לוסטיג: והכי רחוקים זה הקייאקיסטים, שנקווה שיהיו לנו, זה חצי שעה נסיעה.

גילי לוסטיג: אבל הכל במרחק של כשלושים דקות.

גילי לוסטיג: ענפים חדשים, נמשך הרצון לשיוויוניות של הוועד האולימפי הבינלאומי, הוסיפו שלושת אלפים מסלולים לנשים.

גילי לוסטיג: יש פעם ראשונה שחיה, מרתון לעשרה קילומטר במים פתוחים, זה אגב יהיה במתקן הקייאקים והחתירה, שם ייערך המרתון הזה.

גילי לוסטיג: זה מאוד יפה.

גילי לוסטיג: ושיט מאוד משמעותי עבורנו, יש דגם חדש, אגב לעניות דעתי ענף מאוד מתאים למדינת ישראל, גם זה ענף לנשים, ולנשים זה יותר קל להצליח, גם בגלל שזה סירה קצת יותר זולה, אפילו יותר זולה מהגלשן, ויש לנו פעם ראשונה בהיסטוריה נציגה, את נופר אדלמן, שהצליחה לעשות גם את הישראלי והבינלאומי.

גילי לוסטיג: ויש את הRA6 ניל פרייד שהוא בא במקום המיסטרל.

גילי לוסטיג: קבוצתי, שוב, כמו שאמרתי השיוויוניות, פעם היו רק עשר קבוצות, עשר נבחרות, העלו את זה לשתים עשרה, והמשחקים האחרונים של כדור בסיס.

גילי לוסטיג: זה אתר השיט, שם יהיו כל תחרויות השיט, זה כפר אולימפי בפני עצמו.

גילי לוסטיג: כמו שאתם רואים פה הספורטאים יגורו, כל המיתחם הזה יהיה סגור, וזה כפר אולימפי, וזה שונה משני המשחקים האולימפיים הקודמים, שהשיט הוועד האולימפי מצא להם מגורים רגילים במלונות וכו'.

גילי לוסטיג: באתלטיקה, האיצטדיון שיהיה גם האיצטדיון של טקס הפתיחה וטקס הסיום, תשעים ואחד אלף צופים, מרוחק ממש חצי קילומטר מהנושא הזה.

גילי לוסטיג: הספורטאים הבולטים שלנו שללא ספק יהיו שם זה אחד אלכס אברבוך, שהוא קופץ במוט, והוא מיועד מבחינתנו לעלות לגמר.

גילי לוסטיג: מיקי פאלי, בחורצ'יק צעיר, שאנחנו מקווים שיעשה את הקריטריון, גם הוא מיועד לגמר, ואולי יש לנו עוד ספורטאי שהבטיח את השתתפותו, זה מרתון גברים, זה אילה סטאים.

גילי לוסטיג: ואולי יהיה לנו גם איתי מגידי בשלושת אלפים מכשולים.

גילי לוסטיג: אבל באתלטיקה אנחנו מצפים אם מיקי יעלה לשני גמרים.

גילי לוסטיג: אני אומר עוד פעם, אם אברבוך יעשה את זה, הוא ספורטאי ענק, זה יהיה המשחקים האולימפיים השלישיים ברציפות שהוא יצליח לעלות לגמר, שזה באתלטיקה, מלכת הספורט זה חלום.

גילי לוסטיג: קייאקים, ענף קצת ברגרסיה, יש לנו את קלגנוף, שהוא המדליסט האולימפי שלנו מסידני, והוא התחבר לברק לופן, הם עשו פריצה קדימה בזוגית הזאת ודווקא לצערנו השנה הלכו קצת אחורה, זה קצת בסימן שאלה.

גילי לוסטיג: רועי ילין עשה את הקריטריון הישראלי, אנחנו מאוד מאוד מקווים, יש להם הזדמנות אחרונה במאי באליפות אירופה במילאנו, מאוד מקווים שהם יעשו את הקריטריון.

גילי לוסטיג: בהתעמלות מכשירים יש לנו ספורטאי בלתי רגיל בשם אלכס שטינוב, היה כבר מקום חמישי באליפות העולם האחרונה בקפיצות.

גילי לוסטיג: זה התעמלות מכשירים, זה ענף מאוד מאוד חשוב בתנועה האולימפית.

גילי לוסטיג: מיועד לעשות אפילו בגדול הוא אחד מאלה שיכול ביום נתון לחזור עם מדליה.

גילי לוסטיג: למרות גילו הצעיר.

גילי לוסטיג: הוא עשה כבר שני גמרים רצופים באליפות עולם.

גילי לוסטיג: זה לא משהו מקרי, הוא חזר על זה פעם שנייה.

גילי לוסטיג: התעמלות אומנותית, ענף שאנחנו, לפני כל הגועל שצף לאחרונה, זה ענף שמבחינתנו ראינו את זה כגולת הכותרת של ההכנות.

גילי לוסטיג: פעם ראשונה שהורכבה קבוצה ונבחרת, וזה לא איזה מתעמלת אחת או שתיים אלא קבוצה שלמה שעבדו קשה מאוד, עשר שעות ביום, והגיעו להישג חסר תקדים, פשוט חסר תקדים, מקום שישי באליפות העולם.

גילי לוסטיג: ולצערי הרב קצת מלחמות, לא קצת, הרבה מלחמות, שאפילו אין לי חשק לדבר עליהם.

מיכאל מלכיאור: היתה לנו ישיבה שלמה על זה ,בואו נמשיך הלאה.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שזה לא נגמר.

גילי לוסטיג: אגב הן מיועדות לגמר, ראשון בהיסטוריה.

גילי לוסטיג: גם הן וגם הבת היחידה מיועדות לעלות לגמר, אף פעם לא היה לנו.

גילי לוסטיג: לא ביחידים וכמובן קבוצתי שזה הפעם הראשונה.

גילי לוסטיג: בענף הסיוף, יש לנו שני ספורטאים מאוד מוכשרים, תומר אור, שהיה כבר אלוף עולם עד גיל עשרים ואחר כך עשה כמה תחרויות מאוד חשובות.

גילי לוסטיג: ולילך חטואל.

גילי לוסטיג: שניהם כבר ספורטאים מנוסים, יכולים לעשות תוצאות מאוד טובות.

גילי לוסטיג: תומר אור היום מדורג עשירי בעולם, אנחנו עושים מאמץ גדול בזה שאנחנו עוזרים לו להשתתף בכל התחרויות כדי שהוא יטפס למקום השמיני, ואם הוא מטפס למקום השמיני אז הוא שני קרבות למדליה.

גילי לוסטיג: רק עשרים וארבעה סייפים מגיעים מכל העולם.

גילי לוסטיג: באולימפיאדה יש בעיה של מקום של מקסימום עשרת אלפים חמש מאות ספורטאים.

גילי לוסטיג: אז יש חלק מהענפים שזה פשוט גמר.

גילי לוסטיג: שם זה כבר רק עשרים וארבע.

גילי לוסטיג: התעמלות אומנותית קבוצתית רק שתים עשרה מגיעות.

גילי לוסטיג: באליפות עולם מגיעים שלושים נבחרות.

גילי לוסטיג: בענף הג'ודו, היתה לו שנה לא טובה, אבל גם בשנה הלא טובה הזאת שתי מדליות מהסטטיסטיקה שיש לכם קודם נלקחו על ידי גל יקותיאל, מדליית ארד באליפות אירופה, וכמובן אריק זאבי במאה קילו.

גילי לוסטיג: אריק זאבי נשאר גם היום לאחד המועמדים היותר בכירים שלנו למדליות, ואפילו למדליה מוזהבת.

גילי לוסטיג: הוא ספורטאי של יום נתון, אם הוא יהיה בריא אז הוא מסוגל ביום נתון לחזור עם המדליה החשובה לנו מכל.

גילי לוסטיג: ספורטאי בחסד, מתאמן בצורה מאוד רצינית, והלוואי.

גילי לוסטיג: מבחינת בנות אני קצת פחות אופטימי.

גילי לוסטיג: טקוואנדו, ענף רציני שעובד טוב, יש לנו ארבעה חבר'ה שמתאמנים לקראת המשימה שלהם.

גילי לוסטיג: אני תמיד אומר שבטקוואנדו לאולימפיאדה זה הכי קשה להגיע, מפני שיחסית לתחרויות אחרות, אליפות עולם ואליפות אירופה, שיש שמונה משקלים, באולימפיאדה, שוב, מפאת חוסר מקום יש רק ארבעה משקלים.

גילי לוסטיג: זאת אומרת קיצצו להם את זה לחצי.

גילי לוסטיג: נוסף לזה מותר להגיע לכל מדינה לא לארבעה משקלים אלא רק מקסימום לשניים לבנים ושניים לבנות.

גילי לוסטיג: יש להם מיון אירופאי בתורכיה, נקווה שלפחות אחד או אחת מהם יגיעו או תגענה.

גילי לוסטיג: היאבקות, ענף עם הרבה מאוד היסטוריה ומסורת, לצערנו הרב נמצא בפרשת דרכים ובחילוף משמרות ולצערי הרב אני לא רואה מתאבק שיגיע, וגם אם הוא יגיע הוא לא יכול לעשות שום דבר יוצא דופן.

גילי לוסטיג: דווקא ענף השחייה נמצא קצת אחרי באמת הדור הקודם, שערן דהומי הוא אחד מראשיו וחלוציו, ערן ויואב רוק, ואחר כך הדור של איתן אורבך ומיקי חליקה, יואב כץ וחבריהם, היתה ירידה מסויימת ונכון להיום השחייה קצת חוזרים לכותרות, אבל לא מצפים מהשחייה בשלב זה לאיזו שהיא תוצאה שדומה למה שעשה איתן.

מיכאל מלכיאור: איך אתה מסביר שבשחייה היינו כל כך טובים?

מיכאל מלכיאור: יש הרבה מאוד מדינות, ושחייה זה אחד הענפים המאוד מאוד בולטים.

מיכאל מלכיאור: מאוד קשה להגיע לגמר.

מיכאל מלכיאור: איך אתה מסביר?

מיכאל מלכיאור: פה אתה לא יכול להגיד מסורת יהודית, אף על פי שבגמרא כתוב שכל אבא יהודי חייב ללמד את בנו שחייה.

גילי לוסטיג: אני אגיד לך בצורה חד משמעית, ב-90-91' היה גל עלייה ראשון מיוצאי ברית המועצות.

גילי לוסטיג: והחבר'ה האלה, אני תמיד אומר תמיד מדברים על הספורטאים, ושם אם תבדוק את המדליסטיות שלנו תראה ששם הנושא הוא לא משמעותי.

גילי לוסטיג: אבל בתחום המאמנים ואנשי המקצוע התרומה של העלייה מחבר העמים היתה בלתי ניתנת לשיעור.

גילי לוסטיג: בשחייה, ויושב פה גם גלעד ויינגרטן שהיה אז מנהל המכון, אני הייתי המנהל הפנימייתי, הוקמה פה פנימייה, ולפנימייה הגיע מאמן ברמה מאוד מאוד גבוהה, בשם ליאוניד קאופמן, יחד איתו הגיעו עוד כמה מאמנים טובים לעבודות, כמו ליאוניד שחאד שעבד עם ערן באגודה בירושלים.

גילי לוסטיג: והגיעו מספר מאמנים מאוד גדולים והרימו את השחייה לרמות שלא ידענו לפני כן.

גילי לוסטיג: אף פעם לא ידענו עלייה לגמר של הרביעייה ואיתן אורבך.

גילי לוסטיג: וזאת הסיבה.

גילי לוסטיג: מצד שני בארץ יש את כל הבעיות שיש.

גילי לוסטיג: הבאנו הנה מאמן זר לשנה, הבאנו זה הוועד האולימפי, ששילמו לו הרבה מאוד כסף.

גילי לוסטיג: אני לא יכול להגיד לך שהסיפור הצליח יותר מידי, אבל היה ניסיון מאוד חשוב.

גילי לוסטיג: היתה פעולה מאוד חיובית.

גילי לוסטיג: זה גרם לזעזוע בתוך הענף, רצון של אנשים ללמוד, רצון של אנשים להיאבק על מקומם, ולשמחתנו רואים כבר את התוצאות.

גילי לוסטיג: ואני יכול להגיד לך ששחיה זה אחד הענפים, דיברנו קודם על תשתיות, זה אחד הענפים, התעמלות אומנותית זה אגב גם כן ענף אחד כזה, שיש להם אגודות ויש להם ספורטאים ומאמנים טובים ולכן השחייה זה ענף שאנחנו משקיעים בו.

ערן גרומי: נכון שיש תשתית מאוד רחבה של שחיינים אבל מתקנים, למעט אולי בוינגייט אין כל כך מתקנים ברחבי הארץ שאפשר להפיק מהם בצורה טובה.

מיכאל מלכיאור: אין בריכות אולימפיות.

ערן גרומי: בתל אביב, שכל נושא לימוד השחייה הוא עיריית תל אביב ולא האגודות לא מתפתחים שם שחיינים אולימפיים.

גילי לוסטיג: שחייה אומנותית, יש לנו צמד שעובד בחוות הנוער הציוני בירושלים, עובד בצורה מאוד רצינית, גם שם מאמנת יוצאת ברית המועצות מאמנת ברמה מאוד מאוד גבוהה.

גילי לוסטיג: לצערי הם קצת פישלו באליפות העולם האחרונה בגלל מחלה של אחת, ואתם יודעים כשיש דואט אם אחת חולה בצורה מאוד קיצונית זה משפיע מאוד על התוצאות.

גילי לוסטיג: אני מאוד מקווה שהן תעשינה את הקריטריון, הן בנות מאוד איכותיות.

גילי לוסטיג: טניס, ענף בפריחה, גם ברמה לאומית, גביע דיוויס החבר'ה שלנו עלו לבית העליון בניצחון בלתי רגיל על צ'ילה.

גילי לוסטיג: אגב הצ'ילאנים מחזיקים בשתי מדליות זהב אולימפיות, גם ביחיד וגם בזוגות.

גילי לוסטיג: הבנות שלנו לגביע פדרציה גם הן עלו לבית העליון ויש לנו שני משחקים בתחילת שנה הבאה.

גילי לוסטיג: גם ברמה האולימפית, היה פה היום בבוקר יוני ארליך, לא יכול לחכות, הוא נוסע לירח דבש, סוף סוף הוא יכול לחגוג את ירח הדבש אחרי שנה.

גילי לוסטיג: אנדי ויוני הם מאלה שביום טוב מסוגלים לחזור עם מדליה ללא צל של ספק.

גילי לוסטיג: אגב הם מדורגים היום שמיני תשיעי בעולם.

גילי לוסטיג: אבל צריך לקחת בחשבון שמתוך הזוגות שמקדימים אותם יש רק שניים שמייצגים אותה מדינה, זה אחד האחים באלט מארצות הברית והשניים זה שני צ'כים.

גילי לוסטיג: ובאולימפיאדה כידוע לכם הזוגות המעורבים לא קיימים.

גילי לוסטיג: מצד שני אי אפשר לשכוח שגם באולימפיאדה יוצרים זוגות שלא משחקים בדרך כלל.

גילי לוסטיג: אבל הם בהחלט מועמדים.

גילי לוסטיג: וגם שחר פאר, היא כמובן ספורטאית ברמה מאוד גבוהה ומתקדמת כל הזמן.

גילי לוסטיג: ואולי גם דודי ואולי גם ציפי עוזר, זה אחד הענפים שבאמת גם בקשר מצויין עם כל מרכיבי הוועד האולימפי וגם חבר'ה נהדרים.

גילי לוסטיג: אנחנו מאוד מקווים שהם יצליחו.

צבי ורשביאק: אולי אני רוצה לציין לגבי הטניסאים, למרות שאנחנו קוראים בעיתון שהם מרוויחים מיליונים ושכולם ספרו להם את הכסף, אנחנו גם יודעים מה ההוצאות שלהם, והם כולם מקבלים תמיכה מהוועד האולימפי.

צבי ורשביאק: גם רפואית וגם כספית.

צבי ורשביאק: אבל בעיקר לגבי מאמנים.

שי מאיר: האם זה לא פוגע בהם?

צבי ורשביאק: יש בעיה עם זה, אבל אנחנו יוצאים מתוך הנחה שהספורטאי יודע יותר טוב ממני מה הוא צריך.

גילי לוסטיג: אני אענה לך במילה, קודם כל הגזמת בחודשיים, שנה שלמה היא עבדה עם עודד פייג.

גילי לוסטיג: עכשיו שחר יש לה דרישה מקצועית מאוד משמעותית, שהיא רוצה שהמאמן שלה יהיה צמוד אליה במשך הרבה מאוד שבועות.

גילי לוסטיג: וזה דרישה קשה לאנשים שצריכים לקיים גם משפחה וקשרים אחרים.

גילי לוסטיג: ועודד פייג היה איתה באמת ארבעים שבועות.

מיכאל מלכיאור: אבל זה מה שעושים מאמנים בטניס, בכל הצמרת יש להם מאמנים.

גילי לוסטיג: למשל פדרר, לדעתי אולי הספורטאי הכי טוב היום בעולם, נוסע בלי מאמן.

גילי לוסטיג: זאת אומרת הרבה מאוד מהטניסאים חלק מהזמן נוסעים בלי מאמנים.

גילי לוסטיג: ושחר, מה שהיא עשתה בשיקול שלה, שמזה נובע אחר כך החלפת המאמנים זה לשנות בין קליפורניה לברצלונה.

גילי לוסטיג: שזה יותר קרוב לה, יותר נגיש, יותר קשורה הביתה, הכל יותר קל, יותר קל להביא לשם אנשי מקצוע.

גילי לוסטיג: יכול להיות שזה לא יהיה טוב, אבל היא מנסה ואת זה צריך להעריך.

גילי לוסטיג: בקליעה יש לנו שניים חדשים לשמחתנו הרבה, דור חדש, זה גיל סימקוביץ ודורון אגוזי, שהם עשו את הקריטריון.

גילי לוסטיג: אני לא רוצה לחזות כלום, כי תמיד לפני אולימפיאדה עושים תוצאות נהדרות, מגיעים לאולימפיאדה הן יורדות.

גילי לוסטיג: יש הסבר לזה.

גילי לוסטיג: אולימפיאדה זה עולם אחר.

גילי לוסטיג: בגדול תראו, הכל צריך לעשות סימולטיבי.

גילי לוסטיג: אתה לא יכול לעשות שום דבר סימולטיבי לאולימפיאדה, כלום, כי בחיי היומיום אף אחד לא יודע מהם, לא רואה אותם, זה לא מעניין את אף אחד.

גילי לוסטיג: הם זוכים באליפות אירופה או אליפות העולם, הם חוזרים עם שורה בעיתון, חס וחלילה לא תמונה.

גילי לוסטיג: ופתאום מגיעים לאולימפיאדה, בדרך כלל זה אחד המקצועות הראשונים, ופתאום כל הטלויזיה והרדיו והאינטרנט כולם עליהם, אתה מביא מדליה, והם כבר מתחילים לחשוב בכדור הראשון מה יגידו עליהם.

צבי ורשביאק: באתונה, שבועיים לפני המשחקים האולימפיים, באותו מטווח, עם אותם מתחרים, גיא סטריק לקח מקום ראשון.

צבי ורשביאק: שבועיים אחרי זה, באותו מטווח עם אותם מתחרים לקח מקום שבע עשרה בקושי.

גילי לוסטיג: אחרונים חביבים זה השיט, כי השיט באמת מקבלים השקעה ומשאבים בלתי רגילים כדי שהם בסופו של דבר יעמדו בתחזית שהם צריכים לעשות מדליה.

גילי לוסטיג: אנחנו מדברים על בין מדליה אחת לשתיים, אחת חייבת לבוא מהשיט.

גילי לוסטיג: חייבת לבוא מהשיט.

גילי לוסטיג: יש שם כמה ספורטאים שמועמדים לעשות את זה ויכולים לעשות את זה, ואני אומר בפה מלא, צריכים לעשות את זה.

גילי לוסטיג: השיט חייב לחזור עם מדליה.

גילי לוסטיג: יש לנו את אודי מגידי ב-470, זה שתי אליפויות עולם רצופות חוזרים עם מדליות ארד.

גילי לוסטיג: יש לנו את ניקי וורד, חזרו לשוט ביחד, אני אומר, זה עוד לא מה שאנחנו רוצים, זה עוד לא מה שאנחנו שואפים, ויש גם שם קצת קשיים, אבל בגדול ביום נתון הן שייטות בלוול הגבוה ביותר בעולם.

גילי לוסטיג: יש לנו גולשים, יש היום, עכשיו הם כולם נמצאים בניו-זילנד בהכנות לקראת אליפות העולם שתהיה שם, גל פרידמן נמצא שם כבר שבועיים, אתמול הגיע לשם שחר צוברי, יש מלחמה ספורטיבית ראוייה וטובה, הלוואי והיו לנו בכל הענפים מלחמה כזאת כדי לעשות את הקריטריון.

גילי לוסטיג: כל מי שיהיה שם, או צוברי או פרידמן יהיו ספורטאים ברמה מאוד גבוהה.

גילי לוסטיג: למרות שצוברי צעיר הוא ספורטאי מוכשר ביותר.

גילי לוסטיג: ונופר אדלמן שהזכרתי אותה קודם בדגם החדש.

גילי לוסטיג: המקום היחידי שעוד אין לנו קריטריון בשיט, יש לנו שישה שייטים כבר בבייג'ין בטוחים.

גילי לוסטיג: המקום היחידי שעוד אין לנו זה בנשים, שזה ייקבע בין לי קורזיץ ומעין דוידוביץ.

גילי לוסטיג: אז קודם כל זה ייקבע ביניהם, כי באולימפיאדה זה לא כמו באליפות עולם או אליפות אירופה, מותר רק סירה אחת למדינה.

גילי לוסטיג: אז הן צריכות להילחם גם בינן לבין עצמן, וגם צריכות לעשות את הקריטריון הבינלאומי והישראלי.

גילי לוסטיג: אז זה השיט, שזה ענף כמעט אחרון.

גילי לוסטיג: טריאטלון, אנחנו מקווים שלראשונה, רואים אותו עכשיו הרבה בטלויזיה בפרסומת לסלקום, אחד התאומים, דן אלתרמן, דרך אגב בסוף השבוע יש באילת טריאטלון בינלאומי, מקווים מאוד שהבחורצ'יק יעשה פעם ראשונה בהיסטוריה וייכנס לרשימה.

גילי לוסטיג: הדירוג הבינלאומי יהיה לו, הוא צריך להיות עד מקום עשרים באליפות אירופה.

גילי לוסטיג: דרך אגב, כשתראו קצת תקבלו איזה שהוא מסר על התהליך, מסתיימים משחקים אולימפיים, יוצא אחרי הרבה כמובן ישיבות, דיונים, תחקירים, יוצא ספר סיכום מסקנות.

גילי לוסטיג: במקרה הזה מסקנות אתונה.

גילי לוסטיג: הוועד האולימפי, לאחר המסקנות, אומר מה המטרות שלו לכיוון בייג'ין, ואז כל שנה יוצאת חוברת של תכניות, כל שנה יש חוברת כזאת עם תכניות, קריטריונים, וכל הדברים כתובים וידועים מראש, ובסוף אחרי שזה עובר את כל התהליך יוצאים קריטריונים אולימפיים.

גילי לוסטיג: זאת אומרת אחר כך כשאומרים לנו אתם מקשים, הכל כתוב.

גילי לוסטיג: הכל ידוע.

גילי לוסטיג: מי שרוצה לעשות רק צריך לעשות את זה, לעמוד בקריטריונים.

צבי ורשביאק: אם יורשה לי קצת לנושא הכלכלי, שגם דנו אצלך בישיבה, אבל לפני זה אולי עוד נושא שדנו, זה הנושא של הנכים.

צבי ורשביאק: ביחידה הזו ישנם שישה מתאמים, שאחד המתאמים, מתאמת, הג'וב שלה זה לטפל בנושא הנכים.

צבי ורשביאק: וזה נעשה תחת הגג הזה, בניהולו של גילי לוסטיג, והם מקבלים את כל השירותים כפי שמקבל כל ספורטאי, מבחינת בדיקת התכניות, פיקוח על התכניות וכו'.

צבי ורשביאק: לגבי הנושא הכספי, לצערנו הרב כידוע לך, וגם בעזרת הוועדה קיבלנו עשרה מיליון שקלים נוספים להכנות אולימפיות, הגשנו רשימה למה הם צריכים להיות מיועדים.

צבי ורשביאק: לצערנו הרב בין הרשימה שהגשנו לבין מה שקרה סוף לא דומה לשום כלום.

צבי ורשביאק: ואנחנו עד כדי כך שהגענו לזה שאנחנו מוציאים מכתב עם איום שנגיש תביעה משפטית.

צבי ורשביאק: הם פשוט יגרמו לנו נזקים.

צבי ורשביאק: הדוגמא האחת זה וינגייט, אז לקחו חובות של 2006, ואני לא יודע אם העבירו, עוד לא העבירו אבל לפחות טוענים שהם מעבירים את חובות 2006.

צבי ורשביאק: מה הקשר.

צבי ורשביאק: דוגמא נוספת בולטת, המטווח קיבל כשש מאות אלף שקל שנים קודמות.

צבי ורשביאק: הם הלכו ושינו את הניקוד של מתקנים, לא שאלו אף אחד, אז מתקן אחד כמו מטולה מקבל פתאום מיליון שש מאות, והמטווח האולימפי ששם יש לנו ארבעה ספורטאים שמתמודדים לאולימפיאדה, שלושה כבר זכו, אחד בדרך, לעומת שניים שתמיד היו לנו, תשעים אלף שקל.

צבי ורשביאק: וגם את זה הוא לא קיבל.

צבי ורשביאק: עכשיו עשינו מלחמה אז הגדילו להם.

צבי ורשביאק: ולפי דעתי זה על גבול הפלילי.

צבי ורשביאק: שינוי ניקוד, שזה לראות את הסיכום ולפי זה לתת נקודות.

צבי ורשביאק: או הנושא של הקרנות, עוד יותר.

צבי ורשביאק: יש קרנות ספורטאי הישג שמנוהל לפי תקנון מסויים.

צבי ורשביאק: אז פתאום מופיעים שם עוד כל מיני שותפים.

צבי ורשביאק: מה אתם בעסק, אתם עומדים גם לפי הקריטריונים, מה פתאום.

צבי ורשביאק: פשוט נתנו עזרה לאיגודים מסויימים.

צבי ורשביאק: מוגדרים, בלשון המעטה.

צבי ורשביאק: השר אתמול דיברתי איתו, הבטיח לי שעד סוף החודש זה ייפתר.

צבי ורשביאק: לפי דעתי כבר מדברים ככה כמה חודשים ולא יוצא כלום, כולל הוועדה שנתנה שבועיים להסדיר את העניין.

מיכאל מלכיאור: צריך להמתין עד סוף החודש.

צבי ורשביאק: ואחרי זה אנחנו נגיש תביעה משפטית.

מיכאל מלכיאור: צריך לדבר עם השר על זה, כי זה מה שהוא בטיח.

צבי ורשביאק: הבטחות יש לנו בסדר גודל סביר.

מיכאל מלכיאור: הכסף יש.

צבי ורשביאק: איננו כבר.

צבי ורשביאק: לפי דעתי הם כבר חילקו אותו.

צבי ורשביאק: חלק חילקו אותו.

אורי חרל"פ: לנו המשרד אומר שהוא יודע שהוא חייב והוא לא יודע איך לממש את זה.

צבי ורשביאק: לא, הוא אומר שהוא עשה מן דייסה כזאת שהוא לא יודע איך לצאת ממנה.

מיכאל מלכיאור: אגב, זה לא חשוב במה אנחנו מטפלים, יש בעיה כרונית של הממשלה, בכל תחום, לא יודעת לעשות את מה שהיא צריכה לעשות.

מיכאל מלכיאור: הבירוקרטיה השתלטה בצורה כזאת, יועצים משפטיים, יועצים משפטיים אגב תמיד לרעת התושבים.

מיכאל מלכיאור: זה דבר מדהים.

מיכאל מלכיאור: שום דבר, גם כשיש רצון, ויש הכסף.

מיכאל מלכיאור: זה סוגייה הרבה יותר רחבה, אבל זה לא עוזר לכם, צריכים לפתור את זה נקודתית.

מיכאל מלכיאור: הערה אחת שלא קשורה למה שראינו פה אבל אני תמיד חוזר על זה, בגלל הספורט בשבת, הריכוז בספורט השבת בישראל אנחנו מאבדים חמישים אחוז מהפוטנציאל גם של מדליות אולימפיות.

צבי ורשביאק: רוב הענפים הם לא בשבת.

צבי ורשביאק: כדורגל בשבת, כדורסל לא בשבת.

מיכאל מלכיאור: רוב הענפים הגדולים אנשים שומרי שבת לא יכולים להשתתף בהם.

מיכאל מלכיאור: אני אומר את זה, שוב, אני רואה את זה מהדוגמאות של ג'ודו ודברים אחרים, שחיה, יש פתרון לאחד שיכול לעשות את התחרות ביום שישי ולבד, אתה יודע שזה לא אותו דבר להיכנס לבריכה לבד ולעשות את הזמן.

מיכאל מלכיאור: אני יודע על מה מדובר.

מיכאל מלכיאור: אני אומר את זה נחרצות.

מיכאל מלכיאור: העובדה שהספורטאים שהיו פוטנציאל, זה חצי המדינה, בעוד שש שנים בחינוך החרדי והדתי יהיה חמישים אחוז מהילדים במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: עובדה, זה לא שבגנים של ילד דתי הם פחות, והם חיים באותה מדינה ובאותה סביבה.

מיכאל מלכיאור: ועובדה, כמה מהם מגיעים לטופ, לא מגיעים.

מיכאל מלכיאור: אף אחד.

מיכאל מלכיאור: וזה אומר שאנחנו מראש הוצאנו חצי מדינה מהעסק.

מיכאל מלכיאור: עכשיו חלק יכול להיות שממילא לא היו מגיעים, אולי בתוך הציבור החרדי וכו', בגלל סיבות תרבותיות, דתיות, לא היו מגיעים.

מיכאל מלכיאור: אבל חלק גדול כן היו מגיעים.

מיכאל מלכיאור: וזה פשוט חבל.

מיכאל מלכיאור: אני לא אומר, אני נגד כפייה דתית, אבל אני חושב שזה חבל שציבור כל כך גדול לא מוצאים את הפוטנציאל שלו.

צבי ורשביאק: יש התקדמות עצומה.

צבי ורשביאק: למעט כדורגל כל משחקי הכדור כבר לא בשבת.

צבי ורשביאק: פעם כולם היו בשבת.

צבי ורשביאק: אליפויות ישראל גם באתלטיקה וגם בשחייה הן לא בשבת.

מיכאל מלכיאור: כן, אבל אני שוב אומר, ניקח לדוגמא את הג'ודו, אז גם אליפות ישראל זה לא בשבת אבל כל שאר האליפויות וכל הדברים שאתה צריך בשביל לצבור את הניקוד ואת הניסיון כל השאר בשבת.

מיכאל מלכיאור: אז אתה לא יכול אם אתה שומר שבת, זה הכל.

מיכאל מלכיאור: לא צריך להוכיח את הנקודה.

מיכאל מלכיאור: וזה אומר שאנחנו בעצם יורדים בחמישים אחוז בפוטנציאל שלנו.

צבי ורשביאק: למשל במשחקי הכדור, אני לא רואה שמשחקים שאין בשבת אני לא רואה שיש דתיים.

מיכאל מלכיאור: קודם כל זה לא נכון, יש כמה דתיים במשחקי כדור, הרבה יותר דתיים ברמה בכירה במשחקי כדור.

מיכאל מלכיאור: ואני יכול להביא כמה דוגמאות, לא משנה עכשיו.

מיכאל מלכיאור: ומשחקי הכדור היום בארץ זה בעיקר עובדים זרים.

מיכאל מלכיאור: אני רק אומר לך שוב, אתה רואה את זה בתוצאה, אז אולי צריך לטפח.

אפרים זלינגר: אבל אז אנחנו עלולים להיתקל בבעיה הבאה, שרוב התחרויות הבינלאומיות הן בסופי שבוע.

אפרים זלינגר: היום אנחנו מתמודדים עם יום אחד בשנה.

מיכאל מלכיאור: אתה מדבר כמי שאחראי על שיט.

מיכאל מלכיאור: אבל באמת בשיט היתה בעיה גם של יום כיפור.

מיכאל מלכיאור: גם הציבור הדתי הוא לא רוצה להיות בתוך קופסה.

מיכאל מלכיאור: הוא חלק מהציבור הכללי.

מיכאל מלכיאור: מה הוא צריך להיות רק יחד עם דוסים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מודים לכם.