ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 304, 2007-11-14 09:30

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: אני מתנצל מראש, יכול להיות שנצטרך לעשות הפסקה בגלל חוק התקציב, שדנים עליו עכשיו בוועדת הכנסת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לדעת מה מצב ההזנה.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שעוסקים בדברים אחרים במשרד החינוך, ככה שמעתי מהמנכ"לית, ולכן היא לא יכולה לשים את מלוא עוצמתה מאחורי מבצע ההזנה.

מיכאל מלכיאור: נשמע את הנתונים ונתקדם משם.

מיכאל מלכיאור: בבקשה.

חיים הלפרין: אציג איפה אנחנו עומדים מבחינת ההליך ביחס לשנה שעברה.

חיים הלפרין: החוק יצר מנגנון מאוד מסובך של תפעול.

חיים הלפרין: מצד אחד, יש ועדה מייעצת לראש הממשלה, באישור שר הפנים וועדת הכספים של הכנסת, בשיעורי ההשתתפות של הרשויות וההנחות.

חיים הלפרין: מצד שני, הסיפור של תשלומי ההורים, שגם הוא חלק מהחוק הזה.

חיים הלפרין: זה יצר בעייתיות גדולה בהפעלה בשנה שעברה, ולכן את התהליך העקרוני גמרנו בסוף פברואר.

חיים הלפרין: השנה, לשמחתי, היינו במצב אחר לגמרי.

חיים הלפרין: ועדת החינוך עזרה לנו מאוד, וכבר באוגוסט גמרנו את תשלומי הורים להזנה.

חיים הלפרין: היו שם שני שינויים משמעותיים; הקלנו גם על ההורים הכי עניים ברובד התחתון, וגם על הרשויות המקומיות ברוב העליון, בזה שהגדרנו מדרגת השתתפות יותר גבוהה, של 5.5 שקלים.

חיים הלפרין: עם זה יצאנו לדרך, כשהודענו כבר במהלך אוגוסט שמיד אחרי החגים מתחילים במפעל.

חיים הלפרין: כך פעלנו גם מול בתי הספר וגם מול הרשויות המקומיות.

חיים הלפרין: בסוף אוגוסט היינו במצב יחסית טוב, של רשויות שכבר חתמו על ההשתתפות הכספית שלהן בחלק של ההזנה.

חיים הלפרין: במקביל, פעלנו לשינוי החוק.

חיים הלפרין: ועדת השרים אישרה את שינוי החוק, שיהפוך יותר פשוט מהחוק המסובך הזה.

חיים הלפרין: יש בו שני שינויים משמעותיים; האחד, שהוא יהיה יותר פשוט, זה יהיה באחריות משרד החינוך בהתייעצות עם שר הפנים ושר הבריאות.

חיים הלפרין: החלק השני הוא שהגנים גם הם נכנסים לחוק ההזנה כמו בתי הספר.

מיכאל מלכיאור: זה עבר?

חיים הלפרין: זה עבר ועדת שרים, יגיע לכנסת.

חיים הלפרין: היו התניות שב-2009 - - -

מיכאל מלכיאור: השבוע זה יעלה למליאה?

חיים הלפרין: בשבוע-שבועיים הקרובים, ואני מניח שאחר כך זה יגיע לוועדת החינוך.

חיים הלפרין: עשינו עוד כמה דברים, שנועדו להקל.

מיכאל מלכיאור: בואו נרחיב את החוק בוועדה.

חיים הלפרין: זו סמכותכם ואחריותכם.

חיים הלפרין: דבר נוסף, פתרנו בעיות נקודתיות ברמה של ספקי המזון, שזו סוגיה בפני עצמה שלא נעלה אותה כאן, כי השנה היא שנת שמיטה וכולם הופכים להיות מומחים לשמיטה והיינו צריכים לתת שיעורים למנהלי בתי הספר.

חיים הלפרין: היינו צריכים גם למצוא פתרונות נקודתיים למקומות שבהם יש הורים שלא משלמים.

חיים הלפרין: פתרנו את זה בשתי דרכים שונות.

חיים הלפרין: היו רשויות, בעיקר במגזר הערבי, שטענו שיש להם בעיה של סרבנות של הורים שלא רוצים לשלם ולא רוצים לחתום על זה שהם לא רוצים הזנה.

חיים הלפרין: הם רוצים ליהנות בחינם.

חיים הלפרין: הגדרנו תצהיר שראש הרשות צריך להצהיר שהוא ביצע את כל המוטל עליו מבחינת החוק, שיידע את ההורים, פנה אליהם וזאת הרשימה מבחינתו.

חיים הלפרין: אנחנו מכבדים את המהלך הזה, וזה פוטר אותו מאחריות לגבי סרבנים – כמובן שאם צריך לבדוק נעשה את זה.

חיים הלפרין: הפתרון השני - - -

מיכאל מלכיאור: צריך להגיד שהורדנו מאוד את התשלום לשכבות הסוציו אקונומיות הנמוכות.

חיים הלפרין: הפתרון השני היה לבעיה של ילדים במרכזי קליטה, שלומדים ברשויות אחרות.

חיים הלפרין: הפתרון הזה היה באמצעות מלגות לילדים האלה באמצעות בתי הספר, כשהמשרד משלם את חלק ההורים בנושא ההזנה.

חיים הלפרין: זה הפתרון לקבוצות מיוחדות של כמה מאות ילדים בארץ, שגרים במרכזי קליטה, לא שייכים ליישוב, אבל לומדים בבתי ספר של היישוב.

חיים הלפרין: אלה שני הפתרונות, ועם זה יצאנו לדרך.

מיכאל מלכיאור: מה הסיבה לכך שלא מתחילים את ההזנה ב-1 בספטמבר?

חיים הלפרין: הגדרנו מראש שזה מסוג הדברים שבית ספר צריך להתארגן אליהם.

מיכאל מלכיאור: אבל זה המשך של שנה שעברה.

חיים הלפרין: מבחינת התארגנות בית הספר זה לא המשך.

מיכאל מלכיאור: למה?

חיים הלפרין: צריך לפנות להורים מחדש, להתארגן מחדש, להגדיר את זה מחדש.

מיכאל מלכיאור: כל דבר בבית הספר צריך להתחיל מחדש, צריך ספרים, מורים, שעות פעילויות, ואת כל שאר הדברים יכולים להתחיל ב-1 בספטמבר.

מיכאל מלכיאור: אני יכול להבין שנה ראשונה לפעילות ההזנה, אבל זה רץ כבר כמה שנים ובאותם בתי ספר.

מיכאל מלכיאור: אני יכול להבין שיש בעיה עם ילד אחד, אבל למה בית הספר לא יכול להמשיך מ-1 ביולי ב-1 בספטמבר?

מיכאל מלכיאור: יש לי חשש שלא רוצים לתת את מלוא מה שהחוק מחייב, שזה לתת לכל השנה.

מיכאל מלכיאור: לא כתוב שזה חוק לחצי שנה או לחצי הזמן, אבל בפועל זה מה שקורה, אפילו בלי התקלות.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שאתם נערכים יפה ועובדים קשה כדי לפתור את כל התקלות, אבל מלכתחילה אתם מגדירים משהו שמתחיל אחרי שמחת תורה, במקרה הכי אופטימלי, ונגמר לפני פסח.

חיים הלפרין: זה לא נגמר לפני פסח, זה נגמר ב-30 ביוני.

חיים הלפרין: כל הנקודה הייתה שזה משהו שמחייב התארגנות.

חיים הלפרין: אנחנו רואים את זה בפועל עכשיו, גם כשאנחנו אומרים לבית ספר להתארגן בספטמבר ולהיות מוכן ב-7 באוקטובר - - -

מיכאל מלכיאור: אין אף מנהל שמסוגל להתחיל ב-1 בספטמבר?

מיכאל מלכיאור: למה?

חיים הלפרין: מכיוון שתהליך ההתארגנות בבית הספר מחייב הכרות.

חיים הלפרין: יש ילדים עם כל מיני רגישויות למזון - - -

מיכאל מלכיאור: אבל הם לא מתחילים ב-30 ביולי להיות רגישים למזון.

חיים הלפרין: יש כאלה שכן ויש כאלה שלא.

חיים הלפרין: יש כאלה שהיו בשנה שעברה והשנה לא.

מיכאל מלכיאור: תסביר לי ברמה רציונאלית, לא ברמה מיסטית.

מיכאל מלכיאור: מספר הילדים שהתגלתה אצלם רגישות למזון בין 30 ביולי ל-1 בספטמבר, שאכלו בשנה שעברה ושבעו, זה יכול להיות ילד אחד או שניים.

יעקב אגמון: שליש מהתלמידים מתחלפים, נכנסות כיתות א'.

יעקב אגמון: 20% מהילדים יוצאים.

מיכאל מלכיאור: גם ב-30 ביוני מנהל בית הספר יודע מי יהיו התלמידים, הוא יכול לשאול למי יש רגישות למזון ולקבל תשובה.

חיים הלפרין: אין לי תשובה יותר טובה מזאת.

חיים הלפרין: בתי הספר תמיד אומרים שבשבוע הראשון הם מעדיפים להתארגן בדברים היותר הבסיסיים, של למידה מאורגנת בכיתה.

מיכאל מלכיאור: אז בשבוע השני.

חיים הלפרין: השנה זו דוגמה לא טובה, משום שהשנה ספטמבר כולו היה חגים.

חיים הלפרין: זו שאלה טובה לגבי השנים הבאות.

מיכאל מלכיאור: בשנה הבאה החגים יהיו מאוחרים יותר, באוקטובר.

מיכאל מלכיאור: אבל גם השנה אין לזה הסבר.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שמערב סוכות עד שמחת תורה לא צריך הזנה, אבל עד ערב סוכות אנחנו מדברים בסך הכול על חופשה של יומיים בראש השנה וזהו.

מיכאל מלכיאור: זאת לא סיבה למה לא להתחיל, במיוחד כשאנחנו יודעים שההזנה זה דבר חשוב, בשביל הרבה ילדים זאת הארוחה שלהם.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאפילו חוסכים כסף בזה שדוחים את תחילת מפעל ההזנה.

מיכאל מלכיאור: זה יכול להיות?

חיים הלפרין: לא חוסכים כסף, אלא ממצים את הכסף באופן יותר אפקטיבי.

חיים הלפרין: ההערכה היא שיותר ילדים יתחילו ב-7 באוקטובר מאשר בספטמבר בגלל התהליך.

חיים הלפרין: אם נודיע לכולם ש-7 באוקטובר זה הדד ליין, כולם יהיו מוכנים.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לבקש, לא בשביל השנה כי זה חלב שנשפך, אני לא רואה סיבה שבשנה הבאה לא יוכלו בתי הספר להיערך, אם לא בשבוע הראשון אז בשבוע השני של הלימודים.

מיכאל מלכיאור: מפעל ההזנה הוא גם חוק בישראל, וזה חוק בגלל שיש צורך גדול מאוד.

מיכאל מלכיאור: לכן, אני לא רואה שום סיבה לדחייה.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שלא יהיה באופן מלא בשבוע השני, אבל גם ב-7 באוקטובר זה לא מלא.

מיכאל מלכיאור: אני מגיע עכשיו לשאלה המרכזית.

מיכאל מלכיאור: עכשיו אנחנו נמצאים באמצע נובמבר, מה מצבנו?

חיים הלפרין: נכון להיום אנחנו עומדים על 65,500 אוכלים.

מיכאל מלכיאור: זה חצי מהילדים?

חיים הלפרין: בעצם זה יותר, משום ש-123,000 ילדים אוכלים הוא פוטנציאל שלא יכול להיות ממומש.

חיים הלפרין: לכן, צריך להסתכל על המספר הזה כמספר שהוא מעל היכולת האמיתית לתת מענה.

מיכאל מלכיאור: בעצם היינו צריכים לתת ל-190,000.

חיים הלפרין: לא, פוטנציאל יוח"א הוא 202,000 ילדים.

חיים הלפרין: נתייחס לאוכלוסייה של 123,000, בתוכה יש שתי קבוצות, שמראש צריך להתייחס אליהן כאל כאלה שאי אפשר לתת מענה.

חיים הלפרין: אוכלוסייה אחת היא קבוצה של ישובים שמקיימים יוח"א באופן שלא מזכה אותם בהזנה.

חיים הלפרין: הדוגמה המובהקת היא עפולה.

חיים הלפרין: בעפולה מקיימים יוח"א במבנה של חמישה ימים ארוכים, זה לא המבנה הקלאסי של יוח"א של ארבעה ימים ארוכים ושניים קצרים.

חיים הלפרין: לכן הם מסיימים ללמוד בשעה 14:30 והם לא זכאים להזנה.

חיים הלפרין: הבהרנו להם את זה, אבל יש להם מורכבות הפעלה של מורים והם רוצים לסיים ב-14:30.

חיים הלפרין: זה אפשרי מבחינת חוק יוח"א.

מיכאל מלכיאור: להוריד מ-202,000 אבל לא מ-123,000.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר לתת למישהו אחר?

חיים הלפרין: יש כמה רשויות שמקיימות יוח"א, אבל לא באופן שמזכה אותן בהזנה.

חיים הלפרין: יש קבוצה גדולה מאוד של רשויות שמספרות כל מיני סיפורים, אבל בפועל מחכות להנחה.

חיים הלפרין: הן אומרות שהן לא עומדות במה שהן צריכות לשלם, וברגע שיאשרו הנחות הן יוכלו להיכנס.

חיים הלפרין: חלקן אומרות בגילוי לב שיש להן חשב מלווה שלא נותן להן לזוז.

חיים הלפרין: זה קושי גדול.

מיכאל מלכיאור: זה לא מסודר עם החשבים, שאת החלק הזה חייבים לשלם?

חיים הלפרין: זו שאלה טובה, אבל אנחנו יודעים שבשטח זה לא עובד ככה.

חיים הלפרין: יש כל מיני וריאציות של מענה במקומות האלה.

חיים הלפרין: אומרים לרשויות שקודם ימצו את פוטנציאל המימון שהן יכולות להשיג ורק אחר כך החשב נותן את חלקו.

חיים אמסלם: מה זה לא מתאים?

חיים אמסלם: מתוך כל הרשימה יש מקום אחד שכתבתם שהוא לא מתאים.

חיים אמסלם: מה זה?

חיים אמסלם: זה 5% מסך זכאי ההזנה.

חיים הלפרין: כן, זו בית"ר עלית.

חיים הלפרין: כל הילדים בבית"ר עלית הם במוסדות פטור.

חיים הלפרין: ראש הרשות הקודם אמר שאם יש רק שלושה מוסדות שזכאים והיא לא יכולה לתת מענה לכל הרשות, זה עושה רעש גדול מאוד ביישוב, ולכן הוא מבקש לא לתת הזנה גם לשלושת המוסדות הזכאים עד שימצא פתרון לכל היישוב.

חיים הלפרין: זה מה שהוא ביקש.

חיים הלפרין: בשנה שעברה הייתה לו תרומה למוסדות הפטור.

חיים הלפרין: זה יצר מצב לא מאוזן ביישוב ועשה לו רעש גדול, שדרך אגב הוא מוצדק.

חיים הלפרין: מבחינתו הילדים הם אותם ילדים.

חיים הלפרין: השאלה היא מה עושים עם זה.

חיים אמסלם: יש לכם נתון לגבי שלושת המוסדות שהיו זכאים?

חיים אמסלם: מה מספר התלמידים שהיו זכאים?

חיים אמסלם: כתוב פה שיש 3,000 זכאים, כלומר זה מספר הילדים שהיו זכאים לקבל הזנה.

חיים אמסלם: בגלל שיקול כזה או אחר ראש הרשות יכול לגרום לכך שהילדים שזכאים להזנה לא יקבלו הזנה?

חיים הלפרין: עכשיו אתה שואל את השאלה המהותית, גם לנו, והיא איך אוכפים את זה.

חיים הלפרין: איך אני אומר לראש הרשות שהוא לא יכול להגיד שאותם 3,000 ילדים לא יאכלו בגלל הילדים האחרים.

מיכאל מלכיאור: טיפלנו בזה בשנה שעברה.

מיכאל מלכיאור: אמרנו שיש דרכים לכפות על רשויות.

מיכאל מלכיאור: הרי הם מקבלים כסף מהמדינה, ואם הם לא רוצים לקיים את החוק, יש דרכים לכפות עליהם לקיים אותו.

מיכאל מלכיאור: זו לא התנדבות של ראש העיר.

מיכאל מלכיאור: זה חוק בישראל.

מיכאל מלכיאור: יש שופטים בירושלים.

חיים הלפרין: בשלב זה חשבנו שיותר חשוב להתחיל עם מי שזורם ולעזור למי שצריך עוד איזה פוש, ואחר כך לטפל במקרים שהרשות אומרת לא יכולה או לא רוצה בכל הווריאציות האפשריות, שחלקן מוצדקות וחלקן לא.

חיים הלפרין: הדוגמה האלטרנטיבית לבית"ר עלית היא מודיעין עלית, ברגע שראש הרשות שהבנות ממילא לא זכאיות להזנה ואצל הבנים הבעיה יותר מצומצמת הוא אמר שלבנים הוא נכנס.

מיכאל מלכיאור: עכשיו יש ראש מועצה שנתמך על ידי הרב אמסלם, אז בטוח שהדברים שם ישתנו.

חיים אמסלם: אם ראש המועצה, משיקולים פוליטיים או אחרים, מפריע למפעל כזה, צריך לכפות עליו, למצוא דרכים אחרות.

חיים אמסלם: מיד אפנה לראש המועצה בבית"ר עלית, ונראה אם יהיה מוכן לשתף פעולה.

חנא סוייד: מה המצב בעכו?

חיים הלפרין: לצערי, בשנה שעברה לא אכלה, משיקוליה.

חיים הלפרין: הרשות לא רצתה להשתתף, היו מקומות שההורים לקחו לעצמם הכול - - -

חנא סוייד: והשנה יש?

ואסל טאהא: חשוב לי גם לדעת מה המצב ברהט, זה הגיע לבית המשפט.

חנא סוייד: האם יכול להיות שבבתי ספר יהודים וגני ילדים יהודים אוכלים ובגני ילדים ערבים לא אוכלים בעכו?

חנא סוייד: זה המצב בשטח.

יעקב אגמון: הם לא במסגרת המפעל הזה.

מיכאל מלכיאור: חיים, משרד החינוך יודע מה המצב ברהט, זה לא חידוש מה-1 בספטמבר או ב-14 בנובמבר.

מיכאל מלכיאור: למה לא יכולים לעשות את מה שצריך לעשות לפני זה?

מיכאל מלכיאור: מה שלא תחליטו לעשות, אם תעשו את זה דרך הנחה או בדרך אחרת, למה אתם לא יכולים לעשות את זה ביולי?

חיים הלפרין: במסגרת המורכבות של החוק אנחנו לא יכולים להגיד לרשות שרוצה לקבל הנחה, כי ועדת הכספים עוד לא אישרה את הקריטריונים לזכאות.

חיים הלפרין: אמרתי, אנחנו במצב יותר טוב מהשנה שעברה.

חיים הלפרין: בשנה שעברה ועדת הכספים אישרה את זה באמצע פברואר או בסופו.

מיכאל מלכיאור: מן הסתם, ועדת הכספים אישרה את זה בסוף פברואר בגלל שביקשתם בסוף פברואר.

חיים הלפרין: זה בכלל לא בידיים שלנו.

חיים הלפרין: משרד ראש הממשלה פונה - - -

מיכאל מלכיאור: אז משרד ראש הממשלה ביקש בסוף פברואר.

מיכאל מלכיאור: יש פה נציג שלהם?

מיכאל מלכיאור: צריך להסדיר את הדברים האלה.

חיים הלפרין: במסגרת החוק המתוקן.

חיים הלפרין: גם משרד ראש הממשלה לא מעוניין בכל האופרציה הזו.

חנא סוייד: אדוני היושב ראש, אני צריך ללכת.

חנא סוייד: אני מבקש לבדוק את המצב בעכו.

חנא סוייד: עד כמה שאני מכיר את המצב בשטח, בגני ילדים יהודיים יש הזנה, בגני ילדים ערבים אין הזנה.

חנא סוייד: העירייה טוענת כלפי בתי ספר ערבים וגני ילדים ערבים: תשלמו - תאכלו, לא תשלמו - לא תאכלו.

חנא סוייד: זה יוצר מצב - - -

מיכאל מלכיאור: הם לא ברשימה בכלל.

חיים הלפרין: נושא גני ילדים הוא לא תחת חוק ההזנה.

חיים הלפרין: הוא נעשה השנה במימון של קרנות, קרן הידידות וקרן רש"י, יחד עם השלטון המקומי.

חיים הלפרין: זה נעשה על בסיס הקריטריונים של המשרד, אבל כתרומה.

מיכאל מלכיאור: היית פה בתחילת הישיבה אז שמעת שהחוק היום לא מדבר על גני ילדים בכלל.

מיכאל מלכיאור: בחוק החדש, שעבר עכשיו ועדת שרים לחקיקה, כולל גם גני ילדים.

מיכאל מלכיאור: יש כל מיני מקומות עם הסדרים מקומיים, הם לא כלולים בחוק.

מיכאל מלכיאור: יש ערים שהרימו, על אף שהם לא מקבלים מהמדינה שום דבר.

מיכאל מלכיאור: יש בתי ספר שמרימים את הפרויקט הזה בלי לקבל מהמדינה.

מיכאל מלכיאור: המימון בגנים מגיע מפילנתרופים, וכשהמימון מגיע מפילנתרופים הוא לא שוויוני.

מיכאל מלכיאור: דווקא ההסדר הזה כן נעשה בתיאום ועל פי הקריטריונים של משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: אבל עכו לא נמצאת בתוך העסק בזה בכלל.

חנא סוייד: גם אם הדבר הזה נעשה במסגרת פילנתרופית, מבחינה עניינית, הייתכן דבר כזה?

חנא סוייד: שבעירייה חלוקת ההזנה היא שבגני ילדים יהודים אוכלים ובגני ילדים ערבים לא אוכלים?

חנא סוייד: פילנתרופיה לא יכולה - - -

חיים הלפרין: במקומות אחרים אין בעיה.

חיים הלפרין: בעיר כרמל הילדים אוכלים.

ואסל טאהא: האחריות של השלטון המקומי לא סלקטיבית.

חנא סוייד: דרך פילנתרופיה אי-אפשר להגדיל פערים, אי-אפשר להיות סלקטיביים.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת סוויד, אתה לא צריך לשכנע אותי בזה.

מיכאל מלכיאור: ברור לגמרי שאי אפשר לקבל את זה.

מיכאל מלכיאור: אבל הוא לא יכול לדעת, כי הם לא חלק ממפעל ההזנה, לא הגנים היהודים ולא אלה שאינם יהודים.

יעקב אגמון: לצערנו, בשנה שעברה האוכלוסייה הערבית בעכו לא רצתה לשלם ובית המשפט חייב אותם לשוויוניות.

יעקב אגמון: השנה, לצערנו הרב, לא הצליחה העירייה לשכנע את התושבים הערבים לשלם בעבור הזנה.

יעקב אגמון: הם נתקלו שם בסרבנות מוחלטת, אז לא אלה ולא אלה.

יעקב אגמון: לגבי ההזנה על בסיס וולונטרי, מציעים לכולם, ומי שמוכן לשלם – יאכל, מי שלא מוכן לשלם – לא יאכל.

יעקב אגמון: אני חושב שאתה צודק בעניין של איך זה נראה, במיוחד למי שמכיר את המציאות שם.

יעקב אגמון: אבל צריך לשכנע את האוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: אתה באמת חושב שאין הורים ערבים שמוכנים לשלם?

חנא סוייד: יש.

יעקב אגמון: אבל הם מופיעים כמקשה אחת.

חנא סוייד: העניין של הכללה, שבסופו של דבר הופך למגזרי, לא מתקבל על הדעת.

יעקב אגמון: זה לא מתקבל על הדעת, אבל זאת המציאות, שהם משפיעים על האחרים.

חנא סוייד: אבל השורה התחתונה לא מתקבלת.

חנא סוייד: אני לא יכול להאמין שאין הורים ערבים שמוכנים לשלם.

חנא סוייד: יש, בוודאי שיש.

יעקב אגמון: בסדר, אבל זאת לא בעיה של משפחה אחת.

מיכאל מלכיאור: אבל עכו לא כלולה בכלל ברשימה.

מיכאל מלכיאור: זה לא מסביר את המציאות.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לספר שהייתי בביקור עם משלחת בוושינגטון, ובדקנו את נושא ההזנה בבתי הספר.

מיכאל מלכיאור: היינו בבתי ספר, וזה עבד מדהים.

מיכאל מלכיאור: יש מסעדה כמו שצריך, עם מבחר גדול וכל האוכל עובר בדיקות של הערך התזונתי שלו, וגם מציעים דברים שהילדים אוהבים.

מיכאל מלכיאור: לכל ילד יש כרטיס תשלום, יש כאלה שמשלמים יותר ויש שמשלמים פחות, אבל אף אחד לא יודע.

מיכאל מלכיאור: יש כרטיס אשראי שאותו נותנים ובוחרים מה שרוצים.

מיכאל מלכיאור: זה עובד.

מיכאל מלכיאור: יושבים שם אלף ילדים שכולם מקבלים ארוחת צהרים.

מיכאל מלכיאור: זה לא עולה יותר, זה פשוט מאורגן יותר טוב.

חיים הלפרין: יש השקעה בתשתיות, בינוי.

חיים הלפרין: אנחנו מכירים את זה.

חנא סוייד: אני יכול לבקש שיבדקו מה המצב בעכו ולקבל על זה תשובה?

מיכאל מלכיאור: אפשר לעשות בדיקה, אבל הם לא חלק מתוכנית ההזנה.

מיכאל מלכיאור: חיים יבדוק מהקורה בעכו וידווח חזרה.

חיים הלפרין: לצערי, בהכללה, יש בעיות של אי-רצון של הורים להשתתף במפעל ההזנה במגזר הערבי.

חיים הלפרין: זה עולה חזק בלוד וברמלה.

חיים הלפרין: יש ממש חלוקה, ההורים הערבים לא רוצים להשתתף במפעל ההזנה.

מיכאל מלכיאור: ומה אתם עושים כזה קורה?

חיים הלפרין: כל מקום הוא לגופו.

חיים הלפרין: ברמלה אנחנו מנסים לפרוץ את זה.

חיים הלפרין: שם זו בעיה של בסטונרים שקשורים למשפחות סביב בתי הספר.

חיים הלפרין: הם איימו על מנהלי בתי הספר שאם יכניסו הזנה אז חייהם בסכנה.

חיים הלפרין: מנהלת אחת אמרה לנו: חיי בסכנה.

חיים הלפרין: עירבנו את המשטרה.

חיים הלפרין: השנה יש מנהל אחד שפנה אלינו מרצונו, ואנחנו מיד נכנסים.

חיים הלפרין: ברגע שזה יתפרץ וזה ייראה יותר טוב גם בתי הספר האחרים ירצו ויוכלו להיכנס.

מיכאל מלכיאור: מה הסיכוי שתגיעו למספר רצוי מוקדם ככל האפשר?

חיים הלפרין: כפי שאמרתי, המספר של 123,000 לא מעשי.

חיים הלפרין: יש תהליך כניסה איטי כל הזמן.

חיים הלפרין: אפשר לראות שלא תמיד בית ספר מלא בפנים, לפעמים כיתה ו' לא אוכלת, לפעמים כיתה ד' אוכלת אבל 25 ילדים, ומחר מצטרפים עוד חמישה וכו'.

חיים הלפרין: זה תהליך שצומח והולך.

מיכאל מלכיאור: אני לא מבין למה צריך להיות ככה.

חיים הלפרין: לחיים יש דינמיקה משל עצמם.

חיים הלפרין: אחד אומר: האוכל לא היה מספיק טעים, שני אומר משהו אחר, לכל אחד יש תרוץ אחר.

חיים הלפרין: יש בתי ספר שעושים את הדבר הזה מאוד יפה; גם הילדים מעורבים בתהליך הזה, ההורים מעורבים, בונים עם התזונאית את התפריט.

מיכאל מלכיאור: ב-7 באוקטובר, בכמה בתי ספר כבר פעל מפעל ההזנה?

חיים הלפרין: היינו כמעט 40,000 ילדים.

מיכאל מלכיאור: בשנה שעברה הגעתם עד סוף השנה למספר האופטימלי.

חיים הלפרין: הגענו ל-109,000 בסוף השנה.

מיכאל מלכיאור: מתי תגיעו ל-109,000 השנה?

חיים הלפרין: אנחנו רוצים להגיע עד סוף נובמבר למצב שתהיה לנו מצבת ברורה של איפה אנחנו עומדים, ואז נוכל ללכת לאוצר ולשכנע אותו - - -

מיכאל מלכיאור: אין לך היום מצבת ברורה?

חיים הלפרין: היום אנחנו בתהליך הצטרפות.

חיים הלפרין: אז נדע גם איפה עומדים כל אלה שמחכים להנחה.

חיים הלפרין: היום אין לי עילה להגיד לראש עיריית רהט שאומר לי שהוא מחכה להנחה, הוא תקוע ואין לו מאיפה לשלם שזה יגיע.

חיים הלפרין: אני יכול להגיד לו שזה לא תלוי בהנחה, שלא צריך להתנות, אבל הוא לא אומר את זה בצורה מפורשת.

חיים הלפרין: בפועל, רשויות שקשה להן מחכות להנחה, בין אם בגלל שהן בתוכניות הבראה קשות ובין אם בגלל שאין להן מסיבות אחרות.

חיים הלפרין: ברגע שנדע מה קורה עם ההנחה נפנה לאוצר.

מיכאל מלכיאור: עד סוף נובמבר יהיה לכם מצב ברור ואז אתם יכולים לסדר את ההנחות, וזה אומר שבתחילת דצמבר נהיה עם 110,000?

חיים הלפרין: אני לא יודע אם 110,000, אבל עם יותר.

חיים הלפרין: נוכל להגיד לאוצר שייתן לנו להתקדם.

חיים אמסלם: האם זה נכון שבתי ספר חדשים לא נכנסים למפעל ההזנה השנה?

חיים הלפרין: מה זה חדשים?

חיים אמסלם: שנפתחו השנה.

חיים הלפרין: אני לא מכיר מקרה נקודתי כזה, למעט מקרה אחד שהגיע אליי.

מיכאל מלכיאור: זה לא הולך לפי האשכולות?

מיכאל מלכיאור: מה זה קשור אם בית הספר חדש או ישן?

חיים אמסלם: יש מדיניות כזאת, שבתי ספר חדשים לא מקבלים או כל מי שלא קיבל בשנה שעברה לא מקבל השנה.

חיים הלפרין: זה נכון, זאת בדיוק ההחלטה.

חיים הלפרין: מי שלא אכל בשנה שעברה והוא לא באשכול 1 ו-2 לא יאכל השנה.

דרורי מושהיוף: יש מי שכן אכל בשנה שעברה והשנה החליטו פתאום שהוא לא אוכל.

חיים הלפרין: אין דבר כזה.

דרורי מושהיוף: בית ספר נווה יעקב בירושלים.

יהודה סקר: עוסקים בנושא הזה כבר הרבה שנים.

יהודה סקר: ההורים אוספים תרומות וקרנות.

יהודה סקר: בבית הספר יהודה הלוי, מתוך 400 התלמידים יש 10% שלא מסוגלים לשלם.

יהודה סקר: כל שנה אחד ההורים ואני השגנו תרומה של 60,000 שקלים ואין דבר כזה שילד לא יאכל.

יהודה סקר: התנאי שלנו למי שזכה במכרז הוא שייתן לנו עוד 10% תוספת.

יהודה סקר: זאת אומרת, אין מצב שיש ילד שאוכל ויש כזה שלא אוכל.

מיכאל מלכיאור: עם כל הכבוד, אתה לא יכול להשוות את בית ספר יהודה הלוי בירושלים לבתי הספר בלוד.

מיכאל מלכיאור: אני מכיר גם את בתי הספר בלוד שחיים דיבר עליהם ואני מכיר גם את בית הספר יהודה הלוי.

מיכאל מלכיאור: מה אתה משווה?

מיכאל מלכיאור: זה עולם אחר.

מיכאל מלכיאור: הוא צריך להתמודד עם המציאות שיש בבתי הספר.

30700: אני רוצה להעיר את תשומת לב הוועדה על כך שאנחנו חוזרים על הריטואל מהשנה שעברה.

30700: בשנה שעברה בשישה בתי ספר בירושלים לא התקיימו מפעלי הזנה.

30700: אחרי מאבק ממושך, אחרי שהגענו לוועדה, פתאום כולם התעוררו לזה שצריך לדאוג למפעלי ההזנה.

30700: הייתם טריגר מצוין להחזיר את מפעלי ההזנה בירושלים.

30700: הבנתי שבעקבות הישיבה היום שני בתי ספר שלא היה להם מפעל הזנה יקבלו את מפעל ההזנה, מגיע להם מזל טוב.

30700: אבל לא יכול להיות דבר כזה, לא יכול להיות ששנה אחרי שנה חוזרים על אותה טעות.

30700: את תושבי ירושלים לא מעניינים ההסדרים שיש למשרד החינוך עם העירייה, עם תורם מסוים.

30700: מקורות המימון לא מעניינים אף אחד.

30700: בשנה שעברה שישה בתי ספר אכלו בירושלים, השנה התחילו ארבעה, ורק עכשיו בעקבות הלחץ שנוצר, נוספו השניים הנוספים.

30700: הסתכלתי על הנייר הזה, שחילק חיים הלפרין.

30700: אני רוצה להשוות את ירושלים ללוד, בית שמש ודימונה, עוד שלוש ערים שהן אשכול 4.

30700: גם אנחנו אשכול 4.

30700: בלוד, בית שמש ודימונה כמות הילדים שאוכלים בעיר באחוזים היא בין 39%-50%, לפי הניירות האלה.

30700: לשם השוואה, בלוד, רמלה, בית שמש ודימונה יש 5,000, 6,000 ו-4,000 ילדים שמקבלים מפעל הזנה.

30700: בירושלים, שם יש 61,000 ילדים, 1,000 ילדים אוכלים, פחות מ-2%.

30700: האם יכול להיות שבבירת ישראל, עיר מהעניות בארץ, פחות מ-2% מהילדים אוכלים בעוד שבכל עיר נורמלית באשכול 4 אנחנו מדברים על 40%-50%?

30700: דבר נוסף, 40% מהתקצוב של פנימיות היום מגיע מהתקציב עירוני, עוד 40% מהמדינה ו-20% מבתי הספר.

30700: אני שואל כל פעם את עיריית ירושלים: נניח שעדיין לא סידרו תורמים, ממשלה ועירייה, מדוע שהעירייה לא תשים את חלקה קודם כול, ותתחיל עם זה את מפעל ההזנה.

30700: את כספי העירייה האלה ממילא הם ייתנו, ואחר כך יסדרו את תזרים המזומנים.

30700: מה זה עניינו של התושב או הילד אם המימון מגיע ממקור א' או ממקור ב'?

30700: תנו לילדי ירושלים לאכול.

30700: שנה אחרי שנה אנחנו באים לכאן – זאת כבר שנה שניה, וצערי כנראה שנבוא לכאן גם בשנה הבאה - כדי לשאול למה בירושלים פחות מ-2%, כשהממוצע של אשכול 4 הוא 40%-50%, ולמה לא מתחילים כולם בזמן?

מיכאל מלכיאור: דרך אגב, בשבוע שעבר דנו בהסעות בירושלים.

מיכאל מלכיאור: מתברר שהסעות שעושים בכל הארץ, בעיריית ירושלים מסרבים לעשות אותן.

מיכאל מלכיאור: הסעות הן תקנות של משרד החינוך, אבל פה זה חוק.

מיכאל מלכיאור: זה עוד יותר חמור.

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים להזמין את ראש העיר, בגלל שאני חושבת שהזנת ילדי ירושלים זו משימה של העירייה.

מרינה סולודקין: הצבעתי בעד חוק ההזנה, אבל הצבעתי גם בעד החוק של יולי תמיר, משום שחשבתי שההזנה לא יכולה להתבסס על תרומות.

מרינה סולודקין: זו משימה של הרשויות המקומיות ושל הרשות המרכזית.

מיכאל מלכיאור: מה המצב בירושלים לגבי ההזנה?

חיים הלפרין: לגבי תהליך היישום של החוק, כל פעם הגדירו את קבוצת האוכלים של השנה שעברה והוסיפו עליה אשכול אחד או שנים.

חיים הלפרין: במובן הזה, בגלל שבשנת תשס"ו ירושלים אכלה בהיקף מאוד מצומצם, היו רק אפס בתי ספר רלוונטיים, ובשנה שעברה הכניסו אותם בסוג של תהליך שוועדת החינוך יזמה אותו לכניסת בתי הספר האלה לירושלים.

חיים הלפרין: כתוצאה מזה, ארבעה בתי ספר אכלו בירושלים בשנה שעברה.

מיכאל מלכיאור: מה שאתה אומר הוא מעבר להשגה.

מיכאל מלכיאור: יש הזנה לבתי הספר שהיו מתחילת הדרך, בתחילת תשס"ו, אז ירושלים הייתה מחוץ לעסק.

חיים הלפרין: כשזה היה במסגרת החלטת ממשלה הציעו לכל הרשויות להצטרף.

מיכאל מלכיאור: לפני שזה היה חוק.

מיכאל מלכיאור: אבל כשזה חוק - - -

חיים הלפרין: החוק הגדיר את סדר העדיפויות של הכניסה של הרשויות לחוק.

חיים הלפרין: הוא אמר שקודם כול אשכול 1, אחר כך נגיע לאשכול 2 ואחר כך לאשכול 3.

מיכאל מלכיאור: חבר המועצה שואל איך זה יכול להיות.

מיכאל מלכיאור: הרי החוק צריך שוויוניות.

מיכאל מלכיאור: איך יכול להיות שבמקומות אחרים שיש אשכול 4, יש חלק גדול של הילדים שנכללים במפעל ההזנה ובירושלים לא.

מיכאל מלכיאור: זה בגלל שהם לא היו מההתחלה?

חיים הלפרין: זו בדיוק הסיבה.

שמואל הלפרט: אפשר לקבל את הרשימה של המוסדות ובתי הספר שנכללים בפרויקט ההזנה בירושלים?

חיים הלפרין: כן, אלה ארבעה.

30700: אני רוצה לדעת מי לא מוכן להיכנס בירושלים.

30700: כל הילדים הרעבים בירושלים היו מאוד מעוניינים להיכנס.

30700: אני לא מכיר ילד שוויתר על הארוחה.

חיים הלפרין: יש עוד נתון שצריך לקחת בחשבון, וזה שההזנה חלה רק על מי שחל ביוח"א.

חיים הלפרין: לא כל ירושלים היא יוח"א, וגם חלק מבתי הספר שנמצאים ביוח"א לא בטוח שהם צריכים להיות שם – אבל זה דיון על יוח"א, ונעשה אותו בהזדמנות אחרת - לכן זה מראש גוזר - - -

יהודית אייזנר: יש הרבה בתי ספר עם יום לימודים ארוך שהם לא יוח"א.

קריאות: אז הם לא זכאים.

30700: שמעתי את התירוצים, אבל אני לא חושב שאנחנו צריכים לקבל אותם.

30700: כל בר דעת ששומע את המספרים ורואה את הטבלה מבין שיש פה עיוות שפוגע קשה בילדי ירושלים, מפלה אותם, לפי כל קנה מידה.

חיים הלפרין: הפער בין תשובה לתירוץ הוא באוזני השומע.

חיים הלפרין: התשובות הן כפי שהמציאות מייצרת אותן.

חיים הלפרין: אני לא החלתי מי יאכל ומי לא יאכל בירושלים.

חיים הלפרין: כשחוק יוח"א חוקק ירושלים בחרה מסיבותיה אז לא להיכנס, ברגע שהצו חל על מקומות מסביב לירושלים - זה מה שהוא תופס.

חיים הלפרין: אתה אומר שאתה רוצה לפתוח מחדש את הדיון על יוח"א.

חיים הלפרין: זה דיון נכון.

30700: ילדי ירושלים צריכים לקבל מפעל הזנה, נקודה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נוהגים לפי החוק.

מיכאל מלכיאור: זה לא עניין שחיים החליט מה שהחליט.

מיכאל מלכיאור: דרך אגב, זה יהיה גם בחוק החדש, אני מניח.

מיכאל מלכיאור: החוק אומר שרק איפה שחל הצו של יוח"א, רק שם יש פוטנציאל בכלל לתת הזנה, כלומר איפה שהילדים נמצאים לפחות עד 15:00.

מיכאל מלכיאור: מאחר וירושלים החליטה לא להיות בתוך יוח"א, מראש הילדים של ירושלים לא יקבלו הזנה.

מיכאל מלכיאור: הבעיה מתחילה בהחלטה על יוח"א.

מיכאל מלכיאור: לכן האמירה שילדי ירושלים רעבים כתוצאה מכך היא אמירה נכונה, אבל המטרה היא לא משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: אנחנו, בכנסת, נצטרך לשנות את חוק יוח"א, ויש לנו אפשרות לעשות את זה עכשיו, זה עולה לדיון מחודש.

מיכאל מלכיאור: בעצם, כל ילדי ישראל היו צריכים להיות ביוח"א, זה החוק, אבל הממשלה החליטה לעקר את החוק הזה.

מיכאל מלכיאור: הפעם עושים את זה בצורה בוטה מאוד, כי מעקרים את זה עכשיו לעוד חמש שנים.

מיכאל מלכיאור: זה אומר שאין חוק יוח"א.

מיכאל מלכיאור: יש בכמה מקומות, אפשר לקרוא לזה פיילוט, אבל אין יוח"א.

מיכאל מלכיאור: אני לא מבין למה הממשלה לא אומרת שלא צריך יום חינוך ארוך בישראל, שהם לא חושבים שמגיע לילדים, ואז אנחנו יכולים להתנהל בהתאם גם לגבי ההזנה.

מיכאל מלכיאור: אבל פה עשו חיבור - - -

שמואל הלפרט: זה חוק ההסדרים האומלל.

שמואל הלפרט: מחוקקים חוק יוח"א, הממשלה לא יודעת איך לצאת מהתסבוכת הזאת; לממן את זה היא לא רוצה, אז היא באה בחוק ההסדרים ואומרת שבינתיים מקפיאים.

מיכאל מלכיאור: זו המשמעות של רצון הממשלה לא לשלם עבור חוק יוח"א.

מיכאל מלכיאור: איך עושים את זה טכנית וחוקית – זה נכנס לחוק ההסדרים.

מיכאל מלכיאור: זו הבעיה, ניר, ההחלטה של ירושלים לא להיכנס לחוק יוח"א.

מיכאל מלכיאור: הוא לא יכול לתת לבתי הספר של ירושלים כי זה לא בתוך מה שעשו - - -

30700: זו החלטה של ראש עיר?

30700: ראש העירייה יכול לשנות את ההחלטה אם להיכנס או לא להיכנס לחוק יוח"א?

חיים הלפרין: היום לא.

30700: אז מי יכול לשנות את ההחלטה האומללה הזו?

חיים הלפרין: הכנסת.

30700: אני המום.

שמואל הלפרט: זאת החלטה של הכנסת או של משרד החינוך?

חיים הלפרין: חוק יוח"א הוא חוק שחוקק על ידי הכנסת.

חיים הלפרין: הייתה הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת שטרית, והכנסת העבירה אותה.

חיים הלפרין: הייתה תפיסה חברתית מאוד רחבה בבסיסו, שכל הילדים בארץ ילמדו בארץ ילמדו עד 6:30 וההורים יהיו משוחררים.

מיכאל מלכיאור: בבקשה, אדוני.

ישראל נדיבי: באופן כללי, אצלנו לא היו הרבה בעיות גם בשנה שעברה - - -

30700: סליחה, אני מבקש לסכם את הקטע של תחילת השנה.

30700: האם יכולה לצאת אמירה מהוועדה - - -

מיכאל מלכיאור: אמרנו לפני שהגעת שזה יהיה מתחילת השנה ולא אחרי החגים.

30700: ההמלצה שלי היא שאם יש תקלה הרשות מקומית, כמו ירושלים, תיקח על עצמה קודם כול מחלקה, כי הרי הרשויות המקומיות נותנות מחלקן.

מיכאל מלכיאור: זה לא בסמכותנו להחליט.

30700: אבל אתה יכול להמליץ על זה, להגיד את זה לרשויות המקומיות.

30700: אתן דוגמה למה זה חשוב, כדי שלא יהיה מצב שתגיד הממשלה שרק מרגע שזה מתחיל מממנים, אלא עושים רטרואקטיבית מתחילת השנה.

30700: ההתחשבנות חייבת להיות מתחילת השנה.

מיכאל מלכיאור: אין לי בעיה עם זה, אבל אני לא רוצה להמליץ דברים באוויר.

מיכאל מלכיאור: אני מנסה שההחלטות שאנחנו מקבלים – בחלקן הגדול - יבוצעו.

מיכאל מלכיאור: להמליץ על דבר, שאתה יודע כמוני שאין סיכוי שיבוצע, אין טעם.

מיכאל מלכיאור: אני יכול ללחוץ על משרד החינוך ועל הממשלה - והם באים לקראתנו בעניין, והם עצמם הרי גם רוצים לעשות את זה - שיתחילו מתחילת השנה ולא שידחו את זה.

מיכאל מלכיאור: אני מדברים על ילדים רעבים באמת במדינת ישראל, זו מציאות אחרת, שלא הייתה.

שמואל הלפרט: למי זה אכפת?

שמואל הלפרט: לא אכפת לאף אחד.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שכן אכפת.

מיכאל מלכיאור: הפסקנו את נציג המועצות האזורית באמצע.

מיכאל מלכיאור: בבקשה, אדוני.

ישראל נדיבי: יש מועצות שבתחומן כל הילדים אוכלים ויש מועצות שם בתי הספר החליטו, מסיבות שלהם, שהם לא רוצים לאכול.

ישראל נדיבי: יש בעיה אחת, וזה נושא הביורוקרטיה.

ישראל נדיבי: אתן שתי דוגמאות של מקומות שבהם אני חושב שזה סתם נמרח.

ישראל נדיבי: בגוש עציון יש בית ספר שעבר מחינוך שאינו רשמי לחינוך ממלכתי דתי.

ישראל נדיבי: בגלל הסיפור הזה שלא מכניסים בתי ספר חדשים – והם במועצה שזכאית לאכול – הם לא נכנסים.

ישראל נדיבי: אני חושב שבשביל זה יש ועדות חריגים.

מיכאל מלכיאור: אני לא מבין את הכלל של בתי ספר חדשים.

ישראל נדיבי: במקרה הזה בית הספר לא חדש, הוא עבר סטטוס.

ישראל נדיבי: זה סתם מצחיק.

חיים הלפרין: זו הצגה לא הוגנת של המצב.

חיים הלפרין: אתה יכול להגיד מה מדד שטראוס של בית הספר הזה?

ישראל נדיבי: המדד גבוה, אבל הוא נמצא במקום - - - אם הוא היה ממלכתי דתי לפני שנה, למרות מדד שטראוס, הוא היה נכלל.

ישראל נדיבי: יכול להיות שיש עוד מקומות בגוש עציון בהם מדד שטראוס היה מונע מהם.

ישראל נדיבי: זה שהוא לא מקבל זה לא בגלל מדד שטראוס.

ישראל נדיבי: אני חושב שזאת בעיה ביורוקרטית שצריך לפתור אותה.

חיים הלפרין: השאלה היא על מי נכון להילחם מול האוצר ולהגיד: אני מכניס אותו למרות שאתה לא מסכים.

מיכאל מלכיאור: למה בית ספר חדש - - -?

חיים הלפרין: האוצר חסם אותנו, במסגרת הגדרת האוכלוסייה מבחינת שר האוצר ושרת החינוך.

חיים הלפרין: העיקרון אומר שמי שאכל בפועל - יאכל, מי שלא אכל - לא יאכל.

חיים הלפרין: זה הצו.

חיים הלפרין: אם החוק היה חל על 202,000 ילדי ישראל לא הייתה בעיה, כולם היו יכולים לאכול.

חיים הלפרין: אבל כשאומרים שמחילים את החוק בהדרגה, המשמעות היא שצריך להגדיר איך עובדים עד שהחוק יוחל.

חיים הלפרין: לכן האוצר חסם אותנו ואמר: איפה שאכלו בשנה שעברה ימשיכו לאכול, ואיפה שלא אז לא.

חיים הלפרין: שאלנו מה יקרה עם בית ספר חדש, מה עם בית ספר שבשנה שעברה לא אכל מכל מיני סיבות - זה מה שקיבלנו על עצמנו.

מיכאל מלכיאור: אתה אומר שלא תעשו מלחמה על מקום - - -

חיים הלפרין: על בתי הספר הקשים בתל אביב עשינו את זה.

חיים הלפרין: באותה מועצה אזורית יש בית ספר "שובו", שכן נכנס, הוא מדד 8.

יעקב אגמון: אני מנסה לצאת מהנושא הפרטני.

יעקב אגמון: נדמה לי שיש לנו בעיה עם החוק עצמו.

יעקב אגמון: מה שנעשה פה זו בחינה מדוקדקת ונשאלות השאלות – להערכתי, השאלות החשובות ביותר - אבל מי שרואה את המספרים ומציב אותם מול החזון של מחוקקי החוק, רואה שאם יש לנו היום כ-70,000 אוכלים, כשהטענה היא שיש 300,000 עד 400,000 ילדים מסוציו-אקונומי 1 עד סוציו-אקונומי 8 או 9, מבין שאנחנו רחוקים מאוד מהרעיון של האכלת ילדי ישראל.

יעקב אגמון: אנחנו רוצים להציע גישה אחרת לגמרי.

יעקב אגמון: אחד העקרונות שלה הוא קודם כול לנתק את זה מיום חינוך ארוך.

יעקב אגמון: אם מדינת ישראל חושבת שילד צריך לאכול, מה זה שייך ליוח"א?

יעקב אגמון: בסוף הלימודים או בשעה 12:00 הוא יאכל.

יעקב אגמון: אנחנו חושבים שצריך גישה שמתייחסת בצורה שונה לסוציו-אקונומי 1 ו-2 ולסוציו-אקונומי היותר גבוה.

יעקב אגמון: לא צריך להיבהל מעקרונות מקודשים - הילד חייב להביא את השקל לאכול.

יעקב אגמון: אם אנחנו מסיעים חינם, אם אנחנו נותנים חוק חינוך חובה חינם, מחר החוק יכול לקבוע שילד שהוא בן עניים באמת-באמת לא ישלם עבור ארוחה, וילד שהוא לא בן עניים לא חייב לאכול או שישלם סכום.

יעקב אגמון: ב-1 בספטמבר האוכל יגיע לבתי הספר באותם מקומות שמדינת ישראל חושבת ששם צריך לאכול באמת.

יעקב אגמון: במקומות שלא צריך לאכול באמת נפעיל את כל השפעתנו.

יעקב אגמון: אני יודע שזה לא לדיון הספציפי הזה, אבל אנחנו מכינים עכשיו חוק חדש, ואנחנו לא יכולים לפטור את עצמנו מהשאלה: אז נכניס עוד 1,000 ילדים, האם זה מה שרצינו באמת?

יעקב אגמון: אני חושב שלא.

מיכאל מלכיאור: ניסיתי לעשות את זה בסיפור של מה שראיתי בוושינגטון.

מיכאל מלכיאור: אתה מעלה שאלה עקרונית.

מיכאל מלכיאור: יש בישראל כ-800,000 ילדים מתחת לקו העוני.

מיכאל מלכיאור: חלק גדול מהם - כמעט 50% מהם - ילדים בסיכון, חלק גדול מהם ילדים בסיכון גבוה.

מיכאל מלכיאור: בחוק ההזנה אנחנו לא מצליחים לגעת אפילו באוכלוסייה הזאת.

חיים הלפרין: מצליחים, לא כולם.

מיכאל מלכיאור: ודאי, אבל מאחר שאתה אומר בעצמך שבמקרה הטוב נגיע ל-110,000 ילדים, אז ברור שאנחנו לא מתחילים לפתור את בעיית ההזנה של הילדים שזקוקים לזה במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להיות ריאלי ולעבוד בתחום הזה.

מיכאל מלכיאור: אם יש רצון פוליטי, אני לא רק אברך אלא אשמח מאוד להוביל קו כזה, אם הייתי חושב שזה מציאותי.

מיכאל מלכיאור: לדעתי, צריך היה שכלל ילדי ישראל יקבלו אוכל, כלל ילדי ישראל יקבלו ארוחה חמה, טובה, בבתי הספר וישלמו כל אחד לפי יכולתו, עד שנגיע למצב שבו המדינה תוכל לשלם עבור הכול – וזה כנראה לא יהיה בזמן הקרוב.

מיכאל מלכיאור: אז הילד שאין לו, ויש לא מעט כאלה, יקבל את זה באפס מחיר.

מיכאל מלכיאור: בכרטיס האשראי שלהם, לצורך התשלום לארוחה, החשבון בסוף החודש יהיה אפס.

מיכאל מלכיאור: הרי אנחנו לא מדברים על כל כך הרבה כסף.

מיכאל מלכיאור: מדברים על ארוחה שמחירה 9.50 שקלים ביום, אז זה מגיע ל-134 שקלים בחודש.

מיכאל מלכיאור: אז גם הילד הכי עשיר, המכסימום שהוא יצטרך לשלם בשנה זה 1,300 שקלים.

מיכאל מלכיאור: זה לא בשמיים.

מיכאל מלכיאור: לדעתי, זו דרך מאוד זולה לטפל בבעיה חמורה מאוד בחברה הישראלית.

מיכאל מלכיאור: כך היה צריך להיות.

מיכאל מלכיאור: אולי זו ההזדמנות לפתוח את זה, אבל צריך בשביל זה את ראש הממשלה ושר האוצר.

מיכאל מלכיאור: נצטרך לחשוב מחדש אם אנחנו יכולים לשאוף למשהו אחר.

מיכאל מלכיאור: בינתיים, בתוך המסגרת שקבעה הכנסת, אנחנו לעשות את המיטב – אני הצבעתי נגד הצעת החוק הזו, של רוחמה אברהם.

מיכאל מלכיאור: זה מה שעושים בוועדה, וזה מה שעושים במשרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: אפשר לעשות את זה יותר טוב ממה שעושים היום, אפשר ללחוץ יותר ואפשר להפעיל את הכלים שיש למדינה מול הרשויות הבעייתיות ביתר אפקטיביות ונמרצות.

מיכאל מלכיאור: אבל אלו הפרמטרים שבתוכם אנחנו עובדים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא עובדים בפרמטרים האידיאליים שאתה ואני היינו רוצים להיות בתוכם.

דרורי מושהיוף: אני יושב ראש ועד ההורים בנווה יעקב בירושלים.

דרורי מושהיוף: קודם כל, אני מסכים לחלוטין עם מה שאמרת, שצריך להבדיל את ההזנה מיום ארוך.

דרורי מושהיוף: יש ילדים שגם אם יסיימו ב-13:00 לא יבואו הביתה לארוחה חמה.

דרורי מושהיוף: טוב היו עושים אם היו מבדילים, היה קל יותר לבצע את ההזנה לכל ילדי ישראל.

דרורי מושהיוף: לפי מה שאני יודע, בשנה שעברה בית הספר שלנו אכל מתוקף חוק.

חיים רובינשטיין: לא נכון, מתוקף תרומה, לא מכוח חוק.

חיים רובינשטיין: חצי ניתן כתרומה מפילדלפיה וחצי - - - בלי קשר לממשלה.

דרורי מושהיוף: אתה אומר שעכשיו זה רשמי, אנחנו בפנים.

חיים רובינשטיין: נכון.

דרורי מושהיוף: אני רוצה לדעת שאנחנו נמצאים גם בשנה הבאה, כדי שלא נצטרך לשוב לפה.

מיכאל מלכיאור: ניתנה לך הבטחה שיהיה בשבוע הבא אוכל בבית הספר, וזה גם דבר גדול.

דרורי מושהיוף: אני נורא שמח שנפתרה הבעיה השנה.

דרורי מושהיוף: עוד לא העלו את הנושא הזה היום, זה אין הזנה זה לא רק ילד רעב, זה גם ילד עצבני, זה אלימות בבית הספר, זה אין-ספור טלפונים יום-יום.

מיכאל מלכיאור: אנחנו ממש יודעים את זה.

דרורי מושהיוף: אני מבקש שמישהו ירים את הכפפה, ותהיה הצעת חוק שכולם יאכלו.

מיכאל מלכיאור: זאת לא הכתובת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מדברים על 800,000 ילדים מתחת לקו העוני במדינת ישראל, ומתוכם 100,000 יקבלו הזנה.

מיכאל מלכיאור: אתה רוצה התחייבויות לשנים הבאות – כולנו רוצים התחייבויות לשנים הבאות - אין פה אף אחד שמוסמך לתת לך את זה.

מיכאל מלכיאור: נצטרך להיאבק.

מיכאל מלכיאור: אני מצטער, אבל בסופו של דבר זה עניין פוליטי.

מיכאל מלכיאור: צריך לבחור אנשים שזה מה שמעניין אותם.

שמואל הלפרט: יש לי כמה שאלות לאלה שהכינו את הטבלה.

מיכאל מלכיאור: אל תשאל על בית"ר עלית, כי טיפלנו בנושא הזה בהרחבה לפני שהגעת.

שמואל הלפרט: אני רוצה להבין מה המשמעות של "לא מתאים".

מיכאל מלכיאור: על זה כבר דנו במשך 20 דקות.

מיכאל מלכיאור: מותר לך להגיע לישיבה בזמן.

מיכאל מלכיאור: אני מוכן לענות, לפנים משורת הדין.

מיכאל מלכיאור: הסביר חיים הלפרין שראש העיר הקודם, מסיבותיו הוא, החליט שהילדים שזכאים לקבל הזנה לא יקבלו, מאחר והוא לא רצה ליצור בתוך עירו מצב שיהיו בתי ספר שיקבלו וכאלה שלא יקבלו.

מיכאל מלכיאור: זה הסבר בעייתי, כי זה בניגוד לחוק.

שמואל הלפרט: אבל זה ככה בכל עיר.

מיכאל מלכיאור: נכון, אבל הם לא יכולים היו לכפות, לא הפעילו את האמצעים החוקיים נגד ראש המועצה הקודם.

מיכאל מלכיאור: אמר הרב אמסלם שידבר עם ראש העיר הנוכחי כדי שזה ישתנה.

מיכאל מלכיאור: אמרנו שזה דבר פסול, זה לא בסדר, וראשי הערים חייבים לפעול כפי החוק ואז לא יהיה ביטוי כזה "לא מתאים".

שמואל הלפרט: אני מודה לך, הרב מלכיאור, שנהגת לפנים משורת הדין והסברת לי למרות שאיחרתי.

שמואל הלפרט: אבי אני חייב לומר שהדבר הזה קיים בכל מקום, יש כאלה שנותנים ויש כאלה שלא נותנים.

שמואל הלפרט: במדינת ישראל יש שני מיליון ילדים שלומדים במוסדות החינוך.

שמואל הלפרט: כתוב כאן ש-65,449 ילדים זכאים לחוק ההזנה היום.

שמואל הלפרט: בסד הכול אושרו 4,000 ילדים וניצלו את זה 2,600 ילדים.

שמואל הלפרט: אמר כאן היושב ראש, בצדק, שהיינו צריכים לחתור לכך שכל ילד במדינת ישראל יקבל ארוחה חמה.

שמואל הלפרט: זה המצב האידיאלי ביותר.

שמואל הלפרט: אני מוכן להתפשר ולומר שלא ממש כל ילד, אבל לפחות ילד שחי מתחת לקו העוני יקבל את זה.

שמואל הלפרט: הקריטריון יהיה: ילד ממשפחה שחיה מתחת לקו העוני יקבל הזנה.

שמואל הלפרט: אולי אנחנו צריכים לבקש מהממשלה להכניס את זה לחוק ההסדרים.

שמואל הלפרט: מותר גם להכניס משהו טוב בחוק ההסדרים, לא רק דברים רעים.

מיכאל מלכיאור: מעולם לא שמעתי דברים כאלה.

שמואל הלפרט: כתוצאה מהדיון כאן בנושא ההזנה, ועדת החינוך תבקש ממשרדי הממשלה, מראש הממשלה, אני לא יודע ממי, שכל ילדי ישראל שחיים מתחת לקו העוני יקבלו הזנה.

שמואל הלפרט: זה יהיה הקריטריון היחיד, ללא כל קשר אם זה יום לימודים ארוך או יום לימודים בינוני או חצי יום.

מיכאל מלכיאור: אני מוכן לפנות לראש הממשלה.

מיכאל מלכיאור: כשאני מציע לכל ילדי ישראל, אני לא אומר שכל ילדי ישראל יאכלו חינם, אני לא מדבר על ימות המשיח, אלא שכל אחד לפי יכולתו.

מיכאל מלכיאור: אלה שהם מתחת לקו העוני יקבלו את זה חינם, העשירים ישלמו.

מיכאל מלכיאור: אמרנו שהמחיר המכסימלי שישלמו, גם אם ישלמו 100%, זה 1,300 שקלים בשנה, שבשביל הרבה משפחות במדינת ישראל זה לא סכום גבוה.

מיכאל מלכיאור: זה יפתור לגמרי את בעיית הרעב אצל ילדים במדינת ישראל, וזה לא מחיר גבוה.

נירה למאי: לגבי המשך המאבק, וזה רלוונטי גם לילדי ירושלים, הכנו הצעת חקיקה מפורטת שמנתקת את הקשר עם יוח"א, מחילה את ההצעה לפי אשכולות, וגם בנינו שם מתאם של ארוחה שמתאימה לילדים לפי גילאים שונים מתוך ראייה של מגיפת השמנת היתר בקרב ילדים.

נירה למאי: עשינו את זה יחד עם מומחי בריאות.

נירה למאי: ההצעה הזאת הוגשה בזמנו על ידי חבר הכנסת דני נווה.

נירה למאי: במושב הקודם היא לא עברה בוועדת השרים לחקיקה.

נירה למאי: אולי ראוי לנסות לגבש סביב ההצעה הזאת מספר גדול יותר של חברי כנסת, ולנסות להגיש אותה.

נירה למאי: אשמח להעביר את ההצעה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אשמח להיות חלק מהצעה כזאת ולהוביל את זה.

מיכאל מלכיאור: מה העלות של ההצעה?

נירה למאי: מאחר שהיא הוגשה בטרומית אין לה עדיין - - -

מיכאל מלכיאור: אבל אתם עושים חשבון, לא מגישים הצעה בלי לדעת בערך מה העלות שלה.

נירה למאי: ההצעה משאירה שיקול דעת להחלה בהדרגה.

נירה למאי: אין לי את המספרים לפניי, אעביר אותם.

מיכאל מלכיאור: נשמח לשקול דבר כזה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהנושא הזה ראוי לדיון עם ראש הממשלה.

מיכאל מלכיאור: לדעתי, זה לא מחיר בשמיים.

מיכאל מלכיאור: בבקשה, אדוני.

גבריאל סרוסי: אני נציג של חברת "שפע", שיש לה הסכם עם חברת סודקסו העולמית, מה שדיברת לגבי וושינגטון.

גבריאל סרוסי: בחרנו אסטרטגית לצאת מהפרויקט מסיבה אחת; לא הבנתי למה לא דובר פה בכלל על איכות היישום, לא דיברו האם הלוגיסטיקה עובדת, האם השירות עובד, האם המזון בטוח מספיק.

גבריאל סרוסי: אם לא תהיה ביקורת ולא יבדקו טוב את המפרט ויקבעו סף - - -

מיכאל מלכיאור: דנו על זה בהרחבה בשנה שעברה וקיבלנו הבטחות.

מיכאל מלכיאור: לא שמעתי תלונות.

מיכאל מלכיאור: אם אתה רוצה להביא לנו תלונות על זה אז נשמע, אבל יש לי מספיק בעיות קיימות לדון בהן.

גבריאל סרוסי: האם קיימת שביעות רצון מלאה מהשירות ומהמזון?

מיכאל מלכיאור: אתה מכיר ילד אחד במדינת ישראל שיש לו שביעות רצון מלאה מהאוכל שהוא מקבל?

מיכאל מלכיאור: אני לא מכיר מבוגר אחד שיש לו שביעות רצון מלאה.

מיכאל מלכיאור: אבל אולי תיתן לנו תמונה מה קורה בתחום הזה, חיים.

חיים הלפרין: יש מערכת בקרה שעובדת החל מבדיקת הספק ועד בית הספר.

חיים הלפרין: אנחנו בודקים אחת לחודש את כל הספקים, וגם בדיקות מדגמיות אקראיות.

חיים הלפרין: רק לפני שבוע הארוחה הגיע מאוחר לבתי הספר באזור ירושלים כי הווטרינר של ירושלים עצר את הרכב של אחד הספקים, בדק את המזון, והוא היה בטמפרטורה של 58 מעלות לא 65 כמו שצריך.

חיים הלפרין: הוא החזיר את המשאית חזרה למפעל.

חיים הלפרין: לשמחתי, בדרך כלל זה לא קורה.

חיים הלפרין: אלה הכללים של משרד הבריאות ואנחנו עובדים לפיהם, גם לגבי איכות המזון.

חיים הלפרין: המפרט שאליו הספקים מחויבים הוא מאוד ברור.

מיכאל מלכיאור: יש לכם פיקוח תמידי על העניין?

חיים הלפרין: יש תזונאיות.

מיכאל מלכיאור: זה אני יודע, אבל יש לכם פיקוח תמידי על כך שזה מבוצע כפי שצריך?

חיים הלפרין: ודאי.

יהודה סקר: הרב מלכיאור, בזמנו הצעת ש-1% או 2% הביטוח הלאומי יכסה.

שמואל הלפרט: עזוב, אין כבר ביטוח לאומי.

שמואל הלפרט: האוצר השתלט על הביטוח הלאומי, הוא בעל הבית עליו.

מיכאל מלכיאור: דיברנו על הביטוח הלאומי בעיקר בהקשר לתשלומי הורים, שזאת הצעת משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: כן, זה היה יכול להיות דרך הביטוח הלאומי, אבל זה בחלום.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להישאר על קרקע המציאות, לעסוק במה שכן ניתן להשיג.

מיכאל מלכיאור: לא שאני רוצה לוותר על החלומות, חס ושלום.

אתי ואנונו: אני יושבת ראש ועדת החינוך בקרית יובל ובוועד ההורים בארגנטינה.

אתי ואנונו: אני נמצאת פה בכובע של ארגון ההורים.

אתי ואנונו: לצערי הרב, בית הספר שלנו נאלץ להזדקק לתרומות למפעל ההזנה בכל שנה.

אתי ואנונו: אם ניר לא היה מוביל את הנושא, לא היינו מגיעים למצב שאנחנו נמצאים בו היום, וגם השנה היינו צריכים להזדקק לתרומות.

אתי ואנונו: מנהל המינהל הקהילתי שלנו, מיכאל בן דוד, הוא זה שעוזר לנו כל שנה.

אתי ואנונו: זה לא אמור להיות ככה.

אתי ואנונו: בבית הספר שלי יש ילדים שגם עם התרומה לא יכולים לאכול, כי אלה ילדים שבאים מרקע סוציו-אקונומי נמוך, שגם את ה-600 שקלים האלה הם לא יכולים להרשות לעצמם לשלם.

חיים הלפרין: לא הבנתי איך הגענו ל-600 שקלים.

חיים רובינשטיין: מיכאל בן דוד הצליח למצוא סכום מסוים, והיה צריך השלמה של 600 שקלים מההורים.

מיכאל מלכיאור: אבל 600 שקלים זה המון.

אתי ואנונו: אנחנו מודים לו שהוא סידר את זה.

מיכאל מלכיאור: 600 שקלים זה 50% מהתשלום השנתי.

אתי ואנונו: הוא מוציא כל חודש בין 20,000 ל-22,000 שקלים על הארוחות בבית הספר.

מיכאל מלכיאור: מה המצב שם היום?

מיכאל מלכיאור: עכשיו אתם בתוך ההסדר?

אתי ואנונו: אני מבינה שעכשיו הוא נכלל בהסדר.

מיכאל מלכיאור: וכמה תצטרכו לשלם עכשיו?

30700: זה בדיוק העניין, אני חושב שבמקרים כאלה צריך להסתכל רטרואקטיבית.

30700: לא יכול להיות שהמדינה לא נתנה את חלקה, ועכשיו הם צריכים לתת תוספת.

חיים הלפרין: הם ישלמו פחות.

30700: אבל הם כבר שילמו יותר.

30700: צריך לקחת בחשבון את הכסף ששילמו עד עכשיו.

30700: לא יכול להיות שאנשים נותנים מכיסם, והמדינה חסכה כסף על חשבון ההורים המסכנים.

30700: זה בדיוק המלכוד.

30700: לכן, בשנה הבאה, גם אם אין הסדר סופי, העירייה צריכה לתת את חלקה מהיום הראשון, וההתחשבנות צריכה להיות התחשבנות כללית, ולא לנצל לרעה.

חיים הלפרין: החשבון הזה מאוד בעייתי.

חיים הלפרין: הרשות הרי לא נותנת את חלקה.

חיים הלפרין: היא אומרת למשרד לקזז ממה שמגיע לה את חלקה.

חיים הלפרין: זה משנה לגמרי, היא לא מוציאה כסף.

30700: זה טכנוקרטי לחלוטין.

30700: ההתחשבנות צריכה להיות לא מרגע הפעלת התוכנית, ואז לכולם יש אינטרס שזה יתחיל מאוחר, אלא מהיום הראשון של שנת הלימודים.

30700: העירייה, במטותא, תיתן את התזרים במקום המערכת ותקזז לה.

30700: מכיוון שהעירייה לא עשתה את זה, וההורים שמו יותר ממה שהם צריכים, היא תקזז להם את זה עד סוף השנה.

אתי ואנונו: אני מקווה לראות עוד השנה שכלל הילדים יוכלו לאכול בבית הספר יאכלו.

אתי ואנונו: לא ייתכן מצב כזה של ילדים שלא יכולים לאכול והם רואים את החברים שלהם אוכלים.

מיכאל מלכיאור: חיים, לא כל הילדים מקבלים אוכל?

חיים הלפרין: כן מקבלים.

אתי ואנונו: לא כל הילדים בבית הספר אכלו.

אתי ואנונו: מי שלא יכול לשלם - - -

מיכאל מלכיאור: מאחר והירושלמים תפסו חלק גדול מהדיון, אני רוצה להציע נקודתית בירושלים לגבי הזנה בשנה הבאה, שנאשר את ההזנה ואת הסכומים בשנה הבאה ואז נכניס גם את ירושלים.

מיכאל מלכיאור: נעשה הסדרים כך שבירושלים יוכלו להתחיל – לפחות בתי הספר שנמצאים בתוכנית – יחד עם הילדים האחרים.

מיכאל מלכיאור: באותו זמן.

חיים הלפרין: ברגע שששת בתי הספר האלה יאכלו כולם השנה, בעזרת השם, גם בשנה הבאה הם יאכלו.

30700: לא לחכות לתורם.

מיכאל מלכיאור: זה לא יהיה תורם, זה נגמר.

מיכאל מלכיאור: חיים אומר שהסיפור הזה נגמר.

מיכאל מלכיאור: אז חוזר בי ממה שאמרתי.

מיכאל מלכיאור: בבקשה, הרב הלפרט.

שמואל הלפרט: אני מבקש שהוועדה תמליץ בפני הממשלה, משרד האוצר, שבשנים הבאות כל ילדי ישראל שחיים מתחת לקו העוני יקבלו הזנה.

שמואל הלפרט: בכדי שהאוצר לא ייבהל אני מוכן לומר שהפרויקט יתבצע תוך שנתיים, לא בשנה אחת.

שמואל הלפרט: אני גם להוסיף שלא מדובר ב-800,000 ילדים אלא ב-400,000 ילדים, כי אני רואה כאן שאושרו 123,000 ילדים אבל הביצוע היה רק 65,000.

מיכאל מלכיאור: בינתיים.

מיכאל מלכיאור: הביצוע יהיה.

שמואל הלפרט: לאחד יש קושי ואחר לא מעוניין.

שמואל הלפרט: בטבלה שאני מחזיק אני רואה שמתוך 123,000 ילדים שזכאים להזנה מחציתם ניצלו את הזכות הזאת.

שמואל הלפרט: משמעות הדבר היא שאם יש 800,000 ילדים מתחת לקו העוני במדינת ישראל, 400,000 ילדים ינצלו את זכות ההזנה.

שמואל הלפרט: כלומר, לאוצר לא יעלה כל כך הרבה כסף.

שמואל הלפרט: אני גם מציע לומר להם שנעשה את זה תוך שנתיים, בשנה הבאה 200,000 ילדים ובעוד שנה עוד 200,000 ילדים.

מיכאל מלכיאור: לא היית בהתחלה אז לא יכולת לדעת שהמספר הזה מעודכן עד היום, אבל תוך חודש אנחנו מקווים שזה יהיה מלא.

מיכאל מלכיאור: זה לא לרדת מ-800,000 ל-400,000, תלוי בנסיבות.

מיכאל מלכיאור: אם נעשה את זה חינם לא תהיה שום בעיה.

מיכאל מלכיאור: הכול עניין מידתי.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לקבל פשרה לגבי זה.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שנבקש מראש הממשלה התייעצות בכלל נושא ההזנה, לראות אם לא הגיע הזמן לראות בראייה לאומית כוללת את מפעל ההזנה, לא לקשור את זה ליוח"א.

מיכאל מלכיאור: נבקש לראות את הצרכים האמיתיים של ילדי ישראל ולראות האם ניתן, במסגרות התקציביות ובשיטות שיש היום, לעשות את זה בצורה שנוכל לתת קודם כול לכל הילדים שצריכים את זה - שזה ודאי הילדים שהם מתחת לקו העוני במדינת ישראל - ואולי לכלל הילדים, בהסדרים של תשלומים.

מיכאל מלכיאור: אז מי שיכול ישלם.

מיכאל מלכיאור: כל אחד לפי המצב הסוציו-אקונומי שלו, שנדע שכל ילד בישראל מקבל ארוחה חמה.

מיכאל מלכיאור: נפתח שיח עם ראש הממשלה.

מיכאל מלכיאור: בינתיים, אנחנו רושמים בפנינו את הדיווח שקיבלנו ממשרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רושמים בפנינו שיש מאמצים גדולים להחיל כמה שיותר מהר את ההסדר, לפחות לפי החוק הקיים, במתכונת הזאת.

מיכאל מלכיאור: להחיל את ההזנה לכלל הילדים, שלפי ההסדרים הקיימים הם צריכים לקבל.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מבקשים לקבל דיווח מהמשרד בעוד שלושה שבועות – לא חייבים עוד ישיבה – איפה הדברים עומדים.

מיכאל מלכיאור: אמר נציג משרד החינוך שבסוף החודש תהיה תמונה כוללת, ילכו אז לאוצר לסכם את הדברים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים להיות מדווחים.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שבעוד שלושה שבועות לפחות 100,000 ילדים יהיו בתוך העניין, בעזרת השם ועם עבודה נמרצת.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכם על ישיבה חשובה ופורייה.

מיכאל מלכיאור: אני נועל את הישיבה.