הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 17, פרוטוקול מספר 66, 2007-11-12 11:30

סופה לנדבר: אין נציג של משרד הפנים.

סופה לנדבר: איפה נציג של משרד הפנים?

שלומית אבינח: הזמנו את משרד הפנים, הם אמרו שהם לא קשורים.

שלומית אבינח: הם לא קשורים לנושא.

סופה לנדבר: רבותיי, נעשה סבב היכרות.

סופה לנדבר: (סבב היכרות)

סופה לנדבר: רבותיי, יחד עם סיעת 'ישראל ביתנו' ביקרנו במקום לפני יותר משבוע ימים.

סופה לנדבר: ממש נדהמתי מהמצב.

סופה לנדבר: כאילו חיים אנשים שלא שייכים לאף אחד, אף אחד לא מטפל בהם, וגילינו שם לא מעט בעיות.

סופה לנדבר: אני רוצה שנציגי היישוב יציגו את הפרובלמאטיקה שיש במקום ואנחנו ננסה עכשיו לפתור את הבעיה שקיימת שם, או הבעיות שקיימות.

אלכסנדר קוזולוב: אין לישוב סטטוס.

אלכסנדר קוזולוב: אנחנו לא יודעים מי אנחנו, או כפר, או עיר, שום דבר ואיזה מקום.

אלכסנדר קוזולוב: גדי, אל תעשה ככה, אתה יודע בדיוק למה אני מתכוון.

סופה לנדבר: תדבר אליי.

אדוארד קוברסקי: בישוב שלי, הרוב זה פנסיונרים ואי אפשר לנהל ישוב של 50 משפחות עם תקציב של 20,000 שקל בלי תושבים.

אדוארד קוברסקי: עזרה מהמועצה, ממשרד השיכון הוא לא מקבל, לדוגמה אני הבאתי פה פרוטוקול של הישיבה של המועצה שמדבר על כל הדברים שמשרד השיכון שם.

אדוארד קוברסקי: לא יכולים לשים שקל אחד על הפיתוח של הישוב.

אדוארד קוברסקי: דבר שני, יש כמה דברים שעד היום לא גמרו.

אדוארד קוברסקי: מועדון, שהתחילו בשנת 2000, עד היום לא גמרו.

אדוארד קוברסקי: ארבעה בתים לא מכרו עד היום.

אדוארד קוברסקי: זה קשור גם למינהל וגם למשרד השיכון.

אדוארד קוברסקי: פשוט בבאר שבע הם יושבים כל כך רחוק ששני המשרדים לא יכולים לדבר אחד עם השני.

אדוארד קוברסקי: רצינו לדעת לאן אנחנו הולכים, להרחבת הישוב, או למקום אחר, אחרי הגדר מה שנקרא.

אדוארד קוברסקי: לאט לאט הישוב שלי ככה התפנו ואין קליטה של אנשים חדשים, בגלל שאין יחסים, בלי שום כלום.

אדוארד קוברסקי: וגם לאזור התעשייה, אני 13 שנה בארץ, 13 שנה חוץ מהקוצים שום כלום שם לא גדל.

אדוארד קוברסקי: פשוט בלי קליטה מאסיבית אנחנו נמות.

אדוארד קוברסקי: ולא יכולים לספר שהישוב רק אזור מגורים.

אדוארד קוברסקי: אומרים 'אתם מרכז גושי' יש אצלי פה תוכנית מתאר משנת 78', כשעזבנו את סיני.

אדוארד קוברסקי: פה הכול כתוב, מה ששייך למרכז גושי.

אדוארד קוברסקי: איפה הקרקע הזאת, למה המינהל משכיר את הקרקע בלי ששואלים אותנו.

אדוארד קוברסקי: כל הדברים האלה.

אדוארד קוברסקי: אין אצלנו נכסים, אני לא יכול לנהל את הישוב כשאין אצלנו גרוש בצד, לא יכולים להשכיר שום כלום.

סופה לנדבר: תסביר לי, כאשר אתם נכנסתם למקום, זה היה בהתחלת שנות התשעים, היו מאה קרוונים, ומה הבטיחו לכם כאשר העבירו אתכם לשם?

אדוארד קוברסקי: אני עליתי ארצה בשנת 94'.

אדוארד קוברסקי: קודם היה שם מחנה קרוונים, היתה תוכנית של הסוכנות להכשרת עולים בחקלאות.

אדוארד קוברסקי: מתוך המשפחות מסביב קיבלו במושבים רק ארבע משפחות, והשאר עזבו ובאותו זמן בנו את ה-50 הבתים החדשים, ועשינו אכלוס עם כל הפנסיונרים שלא יהיו בתים פנויים וזהו.

אדוארד קוברסקי: לא הבטיחו שום כלום.

אדוארד קוברסקי: אמרו ש'אתם חייבים לתחזק את הישוב בעצמכם'.

אדוארד קוברסקי: איך אפשר לתחזק את הישוב בלי נכסים, בלי כלום?

אדוארד קוברסקי: תסבירו לי אתם.

אדוארד קוברסקי: בשנת 2000 גם כשקיבלנו את התקציב לשיפוץ של הישוב, רוב הכסף שמנו באספלט שבזמנו משרד השיכון לא קיבל את הישוב כמו שצריך ובגלל זה לא היה מספיק כסף לתקן את התאורה והכול.

אדוארד קוברסקי: ויש עוד דבר אחד, שמשנות התשעים עד היום, לא התפטרנו מהקרוון שנמצא בישוב.

אדוארד קוברסקי: מישהו לא משלם שום כלום למועצה והוא גר כמו מלך.

אדוארד קוברסקי: עכשיו לקח שלושה מגרשים והמינהל לא שם לב.

אדוארד קוברסקי: דיברנו עם כולם, ועם כל הכבוד לחיים, שום כלום לא זז.

אדוארד קוברסקי: גם עכשיו שקשור לבעיה עם קניית הבתים מעמידר, בגלל שאיבדנו את התיקים במינהל, איבדנו את המבצע שהיה במשרד השיכון ועכשיו נותנים מחיר לבית של 17 שנה כמעט במחיר מלא, יותר מהבתים החדשים שיש אצלי פה, מ-2002.

סופה לנדבר: באיזה מחיר נותנים?

אדוארד קוברסקי: 280,000 שקל.

אדוארד קוברסקי: בית חדש.

אלכסנדר קוזולוב: העיכוב של הכמעט שנתיים גרם לזה שחלק מהאנשים איבדו את הזכויות של המשכנתא וחיפוש המסמכים זה לא עוזר.

אלכסנדר קוזולוב: קיבלנו את המחיר עם ההנחה, עם הכול, 249,000 שקל.

ולדימיר נגורני: מה שאדוארד קוברסקי סיפר זה נכון המצב, מה שיש עכשיו.

ולדימיר נגורני: והיתר, למי שאנחנו לא פונים, אומרים 'אתם צריכים לעשות משהו, להביא אנשים חזקים'.

סופה לנדבר: אתם צריכים להביא אנשים, כן?

ולדימיר נגורני: כן, אנחנו.

ולדימיר נגורני: לפני כמה שנים עשינו המבצע הזה, היה לנו יום פתוח לציבור, יום קליטה, בוא נגיד ככה, שעשינו לכל האזור.

ולדימיר נגורני: הגיעו אנשים מכל הארץ.

ולדימיר נגורני: לישוב שלנו אנחנו רשמנו 17 משפחות וזה יותר מכל המושבים מסביב.

ולדימיר נגורני: התחלנו לעבוד, היתה לנו רשימה, ככה וככה, היינו בקשר עם המשפחות האלה.

ולדימיר נגורני: אחר כך פתאום יש רשימה נוספת, במועצה, והרשימה שלנו ומה שקורה, אף אחד לא שם לב.

ולדימיר נגורני: לא נורא ליישוב, הסתדרנו, סידרנו את הדבר הזה, האנשים שהיו ברשימה השנייה, התחילו לשלם כסף על המגרשים, כשהמועצה, המינהל, או מי, הבטיח שהמגרשים למכירה.

ולדימיר נגורני: אחרי שנה ומשהו שאנשים חיכו, הם לקחו את הכסף חזרה, לא רצו כבר, לא לדבר, לא לשמוע על הישוב שלנו.

ולדימיר נגורני: נשארו שתי משפחות שהתחילו את הבנייה, בלי שהמגרשים היו מוכנים.

ולדימיר נגורני: אחרי זה הכינו את המגרשים, נתנו מחיר, המחיר גבוה כזה שהיה אפשרות לקנות בזמנו.

ולדימיר נגורני: היתה אפשרות לקנות מגרש לא במרכז הארץ, אבל בסביבה של המרכז.

ולדימיר נגורני: אחרי זה הכינו מגרש תעשייה.

ולדימיר נגורני: גם עברו שש או שבע שנים, כשהכול התפרק עכשיו ועכשיו עובר שם כביש לחלוצה.

ולדימיר נגורני: כביש ממש יפה, טוב, בזמן שעוברות שם משאיות, אפילו לא רואים איפה נמצא הישוב שלנו, מהאבק שעולה שם.

ולדימיר נגורני: החליטו שגם מי שרוצה לקחת מגרש לעסק באזור הזה, יכול לקחת.

ולדימיר נגורני: עוד פעם, המחיר של המגרש הזה פי שתיים יותר גבוה מבמרכז.

ולדימיר נגורני: מכולת.

ולדימיר נגורני: יש לנו איש אחד שכבר הרבה שנים מחזיק מכולת אצלנו באזור והוא בעצמו רצה לקחת שטח לבנות מכולת רצינית, צרכניה גדולה, במרכז האזור או משהו, בסביבה.

ולדימיר נגורני: נתנו לו מחיר כזה שהוא אמר 'תודה רבה, יותר טוב שאני אשכיר איזה שהיא פינה במושב---

סופה לנדבר: למי הוא פנה?

אדוארד קוברסקי: זה הצעת מחיר של מינהל מקרקעי ישראל, לשכור אזור מסחר של 6 דונם, מיליון וחצי אלף שקל.

אדוארד קוברסקי: תגיד לי בבקשה, מה, אנחנו בצומת ביל"ו?

אדוארד קוברסקי: גב' פאני.

ולדימיר נגורני: איך אפשר למצוא בן אדם שיוכל לשלם על הקרקע לאיזה שהוא עסק במחיר שלא תוכל להחזיק אותו.

ולדימיר נגורני: טוב, לא נורא המחיר הזה.

ולדימיר נגורני: היה תקציב, עשו תוכנית בנייה תקציבית.

ולדימיר נגורני: ברחוב אחד 16 יחידות; 8 פלוס 8 בשלב הבא.

ולדימיר נגורני: שמונה בתים בנו, ארבעה בתים מכרו, ארבעה בתים כבר שלוש או ארבע שנים עומדים ריקים.

ולדימיר נגורני: הם התחילו לקנות כבר, כי אנשים רוצים לקנות את הבתים, יש תור, לא יודע למה, באזור שלנו, בישוב שלנו אנשים רוצים לקנות, מחפשים את הבתים האלה.

ולדימיר נגורני: הולכים לחפש איפה, מי.

ולדימיר נגורני: אנשים באים עם כסף, אין להם כסף---

שלומית אבינח: מי הבעלים של הבתים?

ולדימיר נגורני: משרד השיכון ועמידר.

ולדימיר נגורני: אנשים לא יכולים לקנות.

ולדימיר נגורני: רוצים לקנות מגרש, לא יכולים לקנות מגרש, לא משנה באיזה מחיר.

ולדימיר נגורני: פשוט לא יכולים לקנות.

ולדימיר נגורני: למה זה קורה?

סופה לנדבר: למה לא יכולים לקנות?

סופה לנדבר: אין לאן לפנות?

סופה לנדבר: למה הם לא קונים?

ולדימיר נגורני: אין מכרז.

ולדימיר נגורני: כבר היו כמה מכרזים, אבל מה שהיה במכרז גם לא תוכלו לקנות בזמן הזה.

ולדימיר נגורני: עכשיו אנחנו בשנת 2007, בארץ אתה עובר, עוד מתקדמים יותר ויותר למדינה מאוד יפה, ואנחנו שם בפינה שאי אפשר להאמין שבשנת 2007 במדינה שאומרים שאנחנו מדינת ישראל, המדינה הכי יפה בעולם, לא הכי, אחת מהכי יפות בעולם, יש פינות שאין מלים.

סופה לנדבר: טוב, תודה רבה.

משה טל: אני מדבר כשכן מלווה, שמכיר את המקום, תושב האזור משנת 82'.

משה טל: אני בסך הכול רוצה לחזק דברים ואולי קצת להבהיר.

משה טל: אני אתחיל בנושא שאדוארד קוברסקי דיבר עליו, הנושא של התב”ע.

משה טל: היום התב”ע, כפי שהיא מוגדרת, ואני לא בטוח שזו תב”ע מדויקת, אני חושב שפשוט יש פה, ולכן דובר על משרד הפנים, ייתכן שיש פה טעות.

משה טל: השלוש שכונות מגורים מוקפות בקו כחול, זה התחום שבו אבשלום אמורה לעשות, שזה בהערכה לא מדויקת שלי, זה 150 או 200 דונם בסך הכול, כמו שלושה מגרשים במושב דקל.

משה טל: וכל השטח הגדול של המרכז הגושי שייכת למינהל ובאחריות של המועצה, לנו זה לא ברור, על כל פנים, וזה עכשיו מביא אותי לשלב שאחרי זה, לשלב של המינהל.

משה טל: צר לי, אבל אני חושב שהמקור לרוב הצרות שלנו זה המינהל.

משה טל: אני עכשיו מדבר על תב”ע.

משה טל: המינהל, את שכונה ג', שאני יודע, הייתי בישיבה במשרד של מר גדי צור, לפני מספר שנים, עוד לפני הפינויים, והוא נתן אז הנחיה לעשות תכנון מפורט לשכונה ג'.

משה טל: אחר כך הגיע מועד התכנון של הפינוי ואז עלתה הצעה לעשות שם מחנה קרוונים והסתבר שהשטח הזה הושכר על ידי המינהל למגדל מאוד חביב, שמגדל שם סברס בחוזה לשלוש שנים, שאפשר לבטל אותו, אבל אף אחד לא רצה לבטל את החוזה.

משה טל: בפברואר השנה, אני פניתי, אדוארד קורבסקי הסב את תשומת לבי לכך שהחוזה אמור להיגמר בחודש מאי.

משה טל: אני מדבר על השטח שמיועד למגורים, זו בנייה למגורים.

משה טל: ואז פניתי למנהל המחלקה החקלאית, לחיים, ואמרתי 'תשמע, תחדשו את זה עכשיו לשנה כל פעם, אל תחדשו לשלוש שנים כדי לא לסגור אופציות', התשובה שקיבלתי והוא בחור מאוד נחמד 'אבל הבטחנו לו.

משה טל: לא מוצא חן בעיניך' (הוא אמר את זה במלים יותר עדינות, הוא בחור עדין) 'תפנה למנהלת המחוז.

משה טל: כתבתי מכתב לגב' פאני ששפורטה, אני לא יודע מה יצא, סברס ממשיכים לגדול שם, אני מניח שבכל פתרון שנרצה לבוא, אז תמיד אנחנו, הישוב, או מתוך הישוב, נצטרך להתמודד עם כך שמישהו שם כבר מעבד, חמש שנים שם, את השטח.

משה טל: הנושא של הבתים.

משה טל: אני אחזור לנושא של הבתים.

משה טל: זה התעכב הרבה מאוד זמן משום שעד יוני האחרון, שבו הגיע מכתב של מר יעקב אפרתי, כולנו חשבנו, גם המינהל, שזה תלוי בהם כל הדבר הזה ורק בחודש יוני, אחרי מספר שנים של טיפולים, הגיע מכתב של מר אפרתי לאלי אהרן שמסביר שבעצם יש רשות למשרד השיכון לטפל בזה.

משה טל: ואז כשהגיע משרד השיכון אז למעשה התחיל טיפול, וזה עבר עכשיו לעמידר ובעמידר עכשיו זה מתעכב בוועדת מחירים.

משה טל: אני רק יכול לנחש שאולי הם קבעו איזה מחיר של בית ברמת השרון, אם אני רואה את המחירים שמבקשים עכשיו עבור בתים שגרים בהם כבר בדיור ציבורי.

משה טל: אז זה גם עומד.

משה טל: ועדיין, אני מלווה את הישוב כשלוש שנים.

משה טל: כשבאתי הבתים עמדו ריקים, ועדיין אין מכרז לבתים.

משה טל: לפני סוכות אמרו שאוטוטו מוציאים את המכרז, אבל לא מוציאים לפני החג משום שהם לא עובדים ואי אפשר להוציא מכרז לפני חגים.

משה טל: ואחרי החגים אמרו לי שמחכים לאישור של ועדת המחירים.

משה טל: ועדת המחירים כבר התכנסה פעם אחת ואין בתים למכירה.

משה טל: המגרשים – המגרשים זה סיפור קפקאי, הייתי קורא לזה.

משה טל: אחרי המון תחינות וריצות, ולקח המון זמן להוציא מכרז למכירת המגרשים.

משה טל: יש 18 מגרשים של דונם למכירה, מתוך כל המגרשים שגם הם ראויים לבנייה.

משה טל: קנו אני חושב, בזמנו, כמספר מועצות מגרשים והמחיר שנקבע במכרז הראשון שאני ראיתי כבר, זה אחרי הרבה מאוד זמן, היה משהו שהיה מקורב ל-138,000 שקלים.

משה טל: לאחר המון שאלות ותהיות שהגיעו להרבה מקומות, כולל למשרד השיכון, לשר השיכון ולאחרים, ועירבנו גם את סיגלית שהיא מאוד איתנו, במשרד של מר גדי צור, התפרסם המכרז השני.

משה טל: עוד פעם זה היה הליך מאוד ארוך וממושך שנמשך מעל חצי שנה, והמכרז השני שהתפרסם התפרסם גם על 138,000 אבל כאן היתה התערבות כנראה של משרד השיכון, יצא תיקון מיידי וזה ירד למחיר סביר של, לפי דעתי עם כל מה שנוסיף, פחות מ-60,000 שקלים.

משה טל: סביר ביחס למה שהיה בעבר, לא ביחס לישובים סמוכים שנמכרים בכלל בהרבה פחות כסף.

משה טל: אבל יש בעיה ברחוב הזה ומודעים לכך במינהל.

משה טל: זה לא משהו אישי בינינו, אבל מודעים לכך במינהל.

סופה לנדבר: לא, אתה לא צריך לבקש סליחה.

סופה לנדבר: סליחה, אתם אזרחי מדינת ישראל, אתם חיים במדינה ואתם כאילו צריכים להחזיק את החיים והקיום שם.

סופה לנדבר: סליחה.

סופה לנדבר: לא מקבלת את זה.

משה טל: המגרשים שחוזרים ומציעים זה אותם מגרשים ברחוב פרובלמטי.

סופה לנדבר: מה הסבירו לכם, למה זה התעכב?

משה טל: למה זה התעכב?

משה טל: צריך להכין למכרז, צריך לשלוח את זה לירושלים, אחרי זה צריך לעבור על ניסוח המכרז.

משה טל: דרך אגב, לי אמרו, ייתכן שאני טועה כאן, אמרו לי שבדרך כלל אחרי שני מכרזים זה הופך למוצר מדף.

משה טל: כאן אני חושב שזה כבר מכרז רביעי שיוצא על המגרשים האלה ואני לא יודע אם הפעם זה יהיה מוצר מדף.

משה טל: הפרסומים הראשונים היו לזמן מאוד קצר, שאף אחד לא הספיק לראות אותם.

משה טל: זה פורסם באתר המינהל ועד שאדם בפוטנציה שיכול לרכוש מגרש רואה את זה, זה לוקח זמן.

משה טל: המכרז הזה פורסם לפני החגים והזמן באמת הוא עד ה-15 לנובמבר.

משה טל: אני לקחתי לשם מועמדת אחת, אישית, למקום שם וממש התקשרתי אליה משום שהיא הפצירה בי לומר כשית

משה טל: פרסמו המגרשים, והיא ראתה שם מתחם של קרוונים שם מונח.

משה טל: היא שאלה אותי 'מה זה?' אמרתי לה 'זה מישהו שכבר נמצא כאן הרבה, אנחנו מטפלים בפינוי' והיא אישה שיודעת מה לשאול.

משה טל: היא שאלה אותי כמה זמן אתם מטפלים בפינוי, אז אני אומר לה שהרבה הרבה זמן, כ-15 שנים מטפלים בפינוי.

משה טל: היא לא רצתה לשמוע.

משה טל: יש בנים במקום שפנו אליי כאיש המועצה, איש הממסד, ההורים שלהם פנו והיו מוכנים ממש, כאילו שאני יכול לקבל מהם כסף, אבל הם רוצים ברחוב הקרוב יותר למקום שההורים גרים.

משה טל: למה לא משחררים את המגרשים האלה למכירה?

משה טל: מר גדי צור אמר בזמנו, זה מה שאני זוכר, שאם יהיו נרשמים לקטע מסוים, או גוש מסוים במקום הזה, מעל כ-50% מהמגרשים, הוא ידאג, תוך כדי ההכנות לבנייה ופרוצדורות, להשלים את הפיתוח.

משה טל: זה אזור שפעם גרו בו.

משה טל: זה הנושא של המגרשים שאני חושב שגם זה יכולנו לקדם דברים.

משה טל: נושא תשתיות – באבשלום התשתית הציבורית, נוי, מבנה מרכזי, מדרכות, החלפת תאורת רחובות, בפועל זה לא קיים.

משה טל: קו המים בישוב, ואני מציין עובדה.

משה טל: קו המים בישוב מתפוצץ אחת לשבועיים ואז זה אומר קודם כל שאין מים, באים לחפור, הורסים את כל המדרכות---

סופה לנדבר: מי בא?

משה טל: קבלן של המועצה מתקן את זה, לא של מקורות.

משה טל: אני חושב שמקורות מגיעה עד לשעון מרכזי, וגם המים וגם אני חושב שכבר יכלו לבנות כמה קווים של פלטינה בכל המרכז.

משה טל: אני מבין שזה בעיה של תקציב.

משה טל: על כל פנים, רק היום בבוקר, כשהלכתי לבית של מר אדוארד קוברסקי, יש שם בוץ לפני הבית משום שאתמול או שלשום חפרו שם עוד פעם בשביל לתקן את קו המים.

משה טל: זה קו שהקימו בזמנו, כשהיו לחצים נמוכים יותר.

משה טל: יש מועדון שנבנה כבר הרבה מאוד שנים.

משה טל: יש דיון כספי בין משרד השיכון לבין המועצה איפה נמצא הכסף לגמור את זה.

משה טל: על כל פנים, המבנה לא גמור.

סופה לנדבר: סליחה שאני כאן אפסיק באמצע.

סופה לנדבר: אנחנו הבנו.

משה טל: משהו נוסף עכשיו – היישוב הזה מורכב בחציו מפנסיונרים ויש שם ילדים.

משה טל: יש שם מרכז מפואר, קרוב, הדיונה, המועדון שם, הבריכות.

משה טל: אנשים הולכים מסביב כדי להגיע למקום של מרחק אולי בין 20 מטר מהמרפאה לבין 100 מטר לבריכות.

משה טל: סוף כל סוף, השטח הזה נוקה.

משה טל: עכשיו צריכים מדרכות שם ותאורה, כדי שאדם מבוגר שהולך לספריה יוכל ללכת לשם, שאישה מבוגרת עם הליכון, שהולכת למרפאה, שתוכל לעבור שם ולא תצטרך לעשות את כל הסיבוב מהכביש, ותאורה שהילדים יוכלו להחליף ספרים בערב, או ללכת לפעילות במועדון.

משה טל: מישהו צריך לממן את זה ומישהו צריך גם לדאוג לכך שהאזור הזה, במקום אזור שמם וחול, שיהיה בו גם נוי.

משה טל: עכשיו הנושא הכי כאוב באבשלום זה נושא הקליטה.

משה טל: יהיה נפלא שתבואנה אותן המשפחות ותקננה בתים ושעוד ארבעה ילדים ייבנו שם את הבתים, אנחנו צריכים לאפשר קליטה מאסיבית.

משה טל: לקליטה מאסיבית, אנחנו צריכים סיוע ממסדי.

משה טל: העלינו כמה אפשרויות.

משה טל: אפשרות אחת שלאחרונה עלתה בדעתי, ודיברתי גם עם שאול, עובד של מר חנוך אלמסי, הנושא של בית ראשון במולדת, בית חם במולדת.

משה טל: אני הבנתי מרכזת הקליטה שאפשר להעביר אלינו, אם יהיה לנו מקום לקלוט עשר משפחות, היא היתה יכולה לדאוג להם לסל קליטה ולהעביר אלינו.

משה טל: צריכים בשביל זה תשתית, ואז זה אומר שהאולפן יהיה אצלנו, גן הילדים יקבל את הילדים, בית הספר, הכול יהיה אצלנו.

משה טל: צריך מקום מגורים.

משה טל: פניתי לחטיבה, לעובד של מר חנוך אלמסי, האמירה היתה 'כשיהיו לכם את המשפחות', אבל זה לא תרנגולת וביצה.

משה טל: אם יכולנו להציע ולומר שאם יהיו לנו את המשפחות, יהיה לנו את הביטחון.

משה טל: 'לא, תגייסו את המשפחות ואז נשאל אם אפשר לקבל את הקרוונים'.

משה טל: אני מדבר עכשיו על הדברים הקטנים יותר – נושא של גרעין של קיבוץ עירוני.

משה טל: זה עובד בכמה מקומות מצוין.

משה טל: אני יודע את הדוגמה של שדרות.

משה טל: אז גם פה אנחנו צריכים לומר, יהיו את המועמדים האלה, נעזור לכם עם זה.

משה טל: יש נושא שנקרא פרויקט מגורים לאנשי צבא קבע.

משה טל: ועד היום אני יודע שהאזור שלנו, אשכול, בכלל לא נמצא ברשימת היישובים שהמשפחות זוכות לעידוד אם הן תעבורנה לגור באזור שלנו.

משה טל: כמובן אבשלום בתוכם.

משה טל: זה משהו שלא ברור לי.

משה טל: אנחנו אזור שבפירוש זקוק וצריך.

משה טל: זה דבר ראשון, ודבר שני, לעודד לבוא.

רוברט אילטוב: אני עיינתי בחומר וגם היינו בישוב.

רוברט אילטוב: יש לי הרגשה שהגופים שמטפלים בנושא פשוט מייבשים את הישוב.

רוברט אילטוב: על מנת שהישוב הזה יחיה, ואני מבין שאין שום סיבה שהם יעזבו, הם גם לא רוצים לעזוב את הישוב, אפשר ליבש אותו שהם יעזבו, ואז פותרים את הבעיה, או שאפשר לפתור את הבעיה.

רוברט אילטוב: לדעתי פתרון הבעיה הוא בפיתוח הישוב.

רוברט אילטוב: אני ראיתי פה במסמכים שהישוב הוא נתמך על ידי המועצה ואין בררה למועצה ולגופים המטפלים, אלא להכניס גם אוכלוסיות יותר חזקות לישוב, וזה על ידי הפיתוח.

רוברט אילטוב: אין מה לעשות.

רוברט אילטוב: אני לא רואה שהישוב הזה מתפתח ואני אף רואה שיש עצירה בפיתוח ואולי אפילו יזומה.

רוברט אילטוב: אני מבקש מהגורמים הנמצאים פה לתת יד לפיתוח הישוב, כי גם אנחנו, כמדינה ציונית שרוצה התיישבות, לא תפקיר שום ישוב ובעצם כל סיעות הבית יסכימו איתנו, אני מבקש מכם לראות בישוב הזה יעד לפיתוח ולא לסגור אותו.

רוברט אילטוב: למרות הממצאים שאני רואה פה, שהאוכלוסייה מבוגרת והישוב נתמך, אנחנו רואים בישוב הזה חוד החנית של ההתיישבות היום ויש פה גוף שמטפל בהתיישבות וצה"ל שגם בחלק גדול מהמקרים צריך את הישובים האלה, אז אנחנו מבקשים שתתנו את הפתרון הראוי לישוב.

רוברט אילטוב: לא יכול להיות שהישוב הזה לא מקבל את הדברים החיוניים הפשוטים.

רוברט אילטוב: לא יכול להיות שהישוב הזה לא מתפתח מספר שנים.

רוברט אילטוב: פשוט לא מתפתח.

רוברט אילטוב: הוא נעצר.

רוברט אילטוב: אני אומר לכם שאנחנו כסיעה, סיעת 'ישראל ביתנו' נפעל בדרכים הפוליטיות ולפני שאנחנו נפעל בדרכים האלה, אני מבקש מכם את הנכונות לבוא ולעזור לישוב.

רוברט אילטוב: אם אתם צריכים את העזרה שלנו, אנחנו פה, אבל לא יכול להיות שהישוב הזה תקוע מספר שנים והיחס שהוא מקבל מפלה.

רוברט אילטוב: ככה זה נראה לנו, על פניו בכל אופן.

רוברט אילטוב: זה בעצם מה שאני רוצה להגיד ועבודה נעימה.

רוברט אילטוב: אני חייב ללכת.

סופה לנדבר: אנחנו נתחיל.

סופה לנדבר: יניב רונן, תודה לך על התחקיר שעשית, אבל אני רוצה להבין איפה זה נמצא ולמה אתם רוצים מבחינה פוליטית, או מבחינה אחרת, תסבירו לי את התוכניות כלפי הישוב הזה ולמה, אם יש תוכניות לייבש, אז תגידו בקול רם 'אנחנו רוצים לסגור את הישוב'.

סופה לנדבר: אם אתם רוצים להמשיך עם הישוב הזה, תגידו מה עשיתם ומה אתם מתכוונים לעשות כדי שהאנשים יהיו במצב נורמלי.

סופה לנדבר: אני רוצה לומר שאנחנו היינו בישוב.

סופה לנדבר: אני התרשמתי מאוד מאוד קשה.

סופה לנדבר: אם יש קבוצת ציונים במדינת ישראל, שהגיעה למקום הזה, לי אישית, אם היו משלמים מיליונים, סליחה, לא הייתי מגיעה למקום הזה להיות, ואם יש אנשים שהם אזרחי מדינת ישראל, יש להם אותן זכויות שיש לכל אזרח מדינת ישראל, למה הם צריכים לפתח הכול לבד ועל כספים שהם בעצם כספים אישיים שלהם?

סופה לנדבר: תסבירו לי איפה זה עומד, מה צריכים לעשות.

שלומית אבינח: משה, אתה רצית להגיד משהו על הביטחון.

סופה לנדבר: לא, שם הכול מוזנח.

סופה לנדבר: שם אין טיפול, אין שום דבר.

סופה לנדבר: בעצם אנשים מחזיקים את זה לבד.

משה טל: הישוב היחידי שאין לו אפשרות לשכן את צה"ל שם, מכניס כיתות חיילים החל מראשון לינואר.

משה טל: זה הישוב היחידי שלא יכול לקלוט חיילים משום שאין לו איפה לשכן אותם.

משה טל: פנייה לצבא אמרה שאסור להם לשים ציוד צבאי.

משה טל: יש להם קרוונים, לא רצו לשים את זה בשטח אזרחי.

משה טל: לישוב אין אפשרות לקנות קרוון.

סופה לנדבר: טוב, מובן שיש מיליון בעיות.

סופה לנדבר: נתחיל ממינהל מקרקעי ישראל.

סופה לנדבר: תסבירו לי מה קורה.

פאני ששפורטה: אני שמעתי בסבלנות את מה שנאמר.

פאני ששפורטה: יש כאן איזה בלבול די רציני במושגים ובחלוקת האחריות.

סופה לנדבר: יכול להיות, לא אתווכח על כך.

פאני ששפורטה: אז אני קצת ככה לתת איזה הבהרה.

פאני ששפורטה: הישוב הוא לא מוגדר כישוב חקלאי, אלא הוא מוגדר כישוב קהילתי, אפשר להגיד.

פאני ששפורטה: זה מרכז אזורי.

פאני ששפורטה: כמרכז אזורי למעשה אין חלוקת נכסים, או אין חלוקת קרקעות ואין אגודה, אלא באים, יש אנשים שאמורים לרכוש מול המינהל מגרשים ולהתפרנס מכל מה שנמצא בסביבה או בכל פרנסה אחרת, ולכן מבחינה סטאטוטורית, מעבר לתוכנית המגורים, קיימת גם תוכנית לאזור תעסוקה די גדול שפותח על ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, לפני כ-15 שנה, ולמעשה הושקע בו די הרבה כסף ברמת פיתוח תשתיות.

פאני ששפורטה: המקום הזה למעשה בשעתו, בכל אזור הדרום, השיווק נעשה במתכונת של פטור ממכרז.

פאני ששפורטה: כל מי שרצה להקים מפעל, או עסק כלשהו, יכל לפנות למשרד התעשייה והמסחר, לקבל המלצה לפטור ממכרז, ומאחר והשטח כבר היה מפותח, הוא היה מקבל הקצאת קרקע.

פאני ששפורטה: לא היה שום ביקוש, למעט מוסך אחד שקיבל איזה מגרש.

פאני ששפורטה: היה איזה עסק אחד או שניים שקיבלו מגרשים.

פאני ששפורטה: יש שם המלצה להקצאה אחת נוספת, נדמה לי, שלא גובשה לידי הקצאה.

פאני ששפורטה: מעבר לזה לא היו פניות למשרד התעשייה והמסחר, עד כמה שידוע לי.

פאני ששפורטה: כשיש פנייה למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אנחנו מקבלים את ההמלצה ומריצים את זה להקצאת קרקע.

פאני ששפורטה: לאחרונה, מזה שלוש שנים בערך, היתה פנייה של המועצה שרצתה לשדרג את המקום ולתת לו פוטנציאל לפיתוח ועל פי הנתונים של המועצה, היו ביקושים.

פאני ששפורטה: המינהל לקח על עצמו לעשות רה-תכנון של קטע מסוים של האזור.

פאני ששפורטה: היה מדובר על 6 מגרשי תעסוקה ו-2 מגרשי מסחר בכניסה לאזור התעשייה.

פאני ששפורטה: הושקעו כספים על ידי חברה מתכננת וחברה מנהלת להכין פיתוח מחדש, וכך נעשה, ולמעשה אנחנו גם פרסמנו מכרזים גם לתעסוקה וגם למסחר, כי היתה באמת בקשה לרכוש מגרש---

שלומית אבינח: והמגורים?

פאני ששפורטה: אני מדברת על הנושא של תעסוקה.

פאני ששפורטה: ולא היו שום הצעות למכרז.

פאני ששפורטה: מזה למדנו גם לגבי עלויות הפיתוח, שאכן הן גבוהות.

פאני ששפורטה: מבחינת ערך קרקע, ערך הקרקע הוא אפס.

פאני ששפורטה: זאת אומרת, הנישה של המינהל מבחינת ערך קרקע נבלעה לגמרי במסגרת סך הכול עלויות הפיתוח.

פאני ששפורטה: עלויות הפיתוח היו גבוהות מערך השומה לערך קרקע מפותח, ולכן המינהל לא גבה אגורה אחת על נושא של ערך קרקע.

פאני ששפורטה: כל מה שנדרש זה---

סופה לנדבר: לתעשייה.

פאני ששפורטה: לתעשייה.

פאני ששפורטה: אני מדברת כרגע על התעסוקה, כשבעצם כל הכסף שנדרש נבע מאומדנים לעלויות פיתוח ועל העלויות האלה, שהתקבלו מאותה חברה מתכננת שהיתה גם צריכה לבצע, למעשה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה נתן סבסוד של 30%.

פאני ששפורטה: ולמרות זאת, זה נכון שהעלויות הן גבוהות וזאת גם מאחר שהמגרשים, וזה התעורר לאחרונה, גדולים מדי כנראה, ויכול להיות שצריכים לעשות רוויזיה תכנונית לעשות מגרשים, לעשות תוכנית חלוקה ולתכנן מגרשים קטנים יותר, כדי שאולי הם יענו על הצרכים וגם מבחינת עלויות הם יהיו יותר קטנים.

פאני ששפורטה: היום המגרשים נעים בין 2 דונם ל-6 דונם ובהתאם עלויות הפיתוח מגיעות עד למיליון ומשהו שקלים.

פאני ששפורטה: אז המועצה, אם רוצה לנסות סיבוב שני בעניין הזה, אני מאוד ממליצה שהמועצה תעשה תוכנית חלוקה, לפחות למתחם הזה של ה-6 מגרשים, לחלק אותם למנות יותר קטנות ונעשה רוויזיה על עלויות הפיתוח ואולי אז זה יתאים יותר לביקושים הקיימים.

פאני ששפורטה: לנושא המגורים – הישוב למעשה מחולק לשלוש---

סופה לנדבר: אני יודעת, 164 דונם לשטח של שני ישובים במועצה, 200 דונם לישוב ואיך זה נבנה?

סופה לנדבר: 50 בתים נבנו בהקמת הישוב, 8 בתים נבנו בבנייה התקציבית של משרד השיכון ו-2 בתים נבנו במסגרת בני ביתך.

פאני ששפורטה: למעשה מי שאחראי על הפיתוח של הישוב זה משרד השיכון ומר גדי צור ירחיב את ההיסטוריה של ההתפתחות של הישוב.

פאני ששפורטה: אנחנו במקביל מפרסמים, גם על פי הדרישה, מכרזים.

סופה לנדבר: מתי פרסמתם פעם אחרונה?

פאני ששפורטה: לאחרונה.

פאני ששפורטה: אנחנו פרסמנו מכרז ל-9 מגרשים כשבע

פאני ששפורטה: צם התוצאות של המכרז היו בימים אלה ולמעשה לא היה שום ביקוש לאף מגרש.

סופה לנדבר: מתי זה היה?

סופה לנדבר: באיזה תאריך פרסמתם?

פאני ששפורטה: יש לי את התוצאות של המכרז.

פאני ששפורטה: למעשה המעטפה נפתחה אתמול.

פאני ששפורטה: למכירת 9 מגרשים לבנייה חד משפחתית במרכז אבשלום, לא היה שום---

סופה לנדבר: אתמול יצא המכרז?

פאני ששפורטה: אתמול נפתח המכרז.

פאני ששפורטה: זה פורסם לפני חודשיים בערך, לפני סוכות.

פאני ששפורטה: המחירים, שוב, מבחינת עלויות הם נובעים אך ורק מעלויות הפיתוח.

פאני ששפורטה: ערך הקרקע נדרש כ-5,000 שקלים בלבד.

פאני ששפורטה: וזה ערך קרקע בלבד, שאר העלויות נובעות מעלויות הפיתוח, כולל היטל ביוב שלמעשה המועצה מבקשת כתוספת, לאור ההתחברות הנדרשת למאסף.

פאני ששפורטה: מבחינת ערך קרקע – המינהל למעשה נבלע ולמעשה אין ערך קרקע בכלל.

פאני ששפורטה: כל השומה למגרש מפותח, כשבעצם עלויות הפיתוח בולעים את כל ערך הקרקע.

פאני ששפורטה: על זה יש סבסוד של משרד השיכון, על עלויות הפיתוח, אבל למרות זאת לא היו שום ביקושים למגרשים.

פאני ששפורטה: שווי המגרשים, כולל פיתוח, היה 100,000 שקלים.

פאני ששפורטה: יש פה 9 מגרשים.

סופה לנדבר: אבל, רבותיי, מי יקנה שם ב-100,000 שקלים מגרש?

גדי צור: יש 50% סבסוד, 50,000 שקלים.

סופה לנדבר: בסדר, אבל מי יקנה שם מגרש ב-100,000 שקלים?

פאני ששפורטה: צריכים אולי לקבוע מדיניות אחרת של לתת מגרשים ללא תשלום.

פאני ששפורטה: יכול להיות, אבל אנחנו לא יכולים להחליט על כך וגם משרד השיכון לא יכול להחליט על כך.

סופה לנדבר: אז מי יכול להחליט?

פאני ששפורטה: אולי החלטת ממשלה, אבל אנחנו מנועים מלתת---

שלומית אבינח: זו קרקע של המינהל, לא?

פאני ששפורטה: כן, אבל המינהל כפוף למשרד האוצר, להחלטות מועצת מינהל מקרקעי ישראל ולהחלטות ממשלה.

פאני ששפורטה: כפי שלמשל בשדרות, שמוכרת כקו עימות, היתה החלטת ממשלה שקבעה ששם לא יגבו כספים על ערך קרקע, וזה לא אומר שלא גובים עבור פיתוח, אז ערך הקרקע הוא אפס.

סופה לנדבר: אבל 5,000 זה לא סכום.

סופה לנדבר: 100,000 שקלים---

פאני ששפורטה: אמרתי, 5,000 שקלים זה היה משהו סמלי, להראות גם על רצינות.

פאני ששפורטה: 5,000 שקלים, למי שהולך לבנות בית, זה בקושי כיור עולה לו.

פאני ששפורטה: על המגרשים, בגלל שרצו להראות איזה רצינות מסוימת , אבל זאת לא הבעיה, הבעיה היא עלויות הפיתוח.

סופה לנדבר: איך אתם מסבירים למה לא היו מתעניינים במכרז הזה?

פאני ששפורטה: יכול להיות שאולי הפרסום, אנחנו הרי לא מתעסקים לא בפרסום ולא בשיווק.

פאני ששפורטה: יכול להיות שצריכים לעשות אולי פרומו מבחינת המועצה, מבחינת פרסומים.

סופה לנדבר: אתם ידעתם על המכרז?

משה טל: סיפרתי שלקחתי מישהי שרצתה לקנות, היא ראתה שם את התושב הלא חוקי, עם הקרוונים שלו.

אדוארד קוברסקי: סליחה, אתם מכריזים מכרז כזה, מכרז כזה.

אדוארד קוברסקי: לא פעם ראשונה שאני עובד מול המינהל, ולא שנה אחת, אחרי שני מכרזים שמים על המדף.

אדוארד קוברסקי: נכון.

אדוארד קוברסקי: ואנשים פשוט לא יכולים לקנות.

אדוארד קוברסקי: אין תעסוקה, אין שום כלום.

פאני ששפורטה: זה צריך להתפתח מעצם כמות הישוב.

פאני ששפורטה: אנחנו הרי לא אחראים להקים את המפעלים, אנחנו רק מוכרים מגרשים ועושים פיתוח.

סופה לנדבר: אני רוצה לשמוע ממשרד השיכון, מה קורה שם?

גדי צור: ראשית, משרד השיכון מטפל באבשלום כבכל ישוב אחר, ואולי אפילו יותר.

גדי צור: משרד השיכון מסר למועצה האזורית אשכול ישוב, אני מדבר על השכונה של 50 מגרשים לדיור, מסודרת, מפותחת, עם תאורה, עם מים, עם ביוב, עם כל מה שצריך.

גדי צור: לפני מספר שנים, אני לא יודע אם אתם זוכרים, במסגרת הקליטה של שנות התשעים, עלה חוסר תקציב וזה מה שמר אדוארד קוברסקי אמר, לא זוכר לפני כמה שנים, השלמנו את הפיתוח של מדרכות, כבישים וכל מה שהיה חסר.

גדי צור: אם עמוד תאורה נשכח, כמו בכל מקום אחר, אנחנו בתור משרד השיכון לא מתחזקים את הישוב.

גדי צור: אנחנו מוסרים אותו למועצה מסודר, המועצה מקבלת אותו ומרגע זה, זו האחריות שלה.

גדי צור: השכונה הזו פותחה כמו כל שכונה אחרת שמשרד השיכון פיתח באותה שנה, כמו צופר שנמצא לא רחוק מהם, כמו גם ישובים אחרים.

גדי צור: פאני ששפורטה אמרה את הסטטוס של הישוב.

גדי צור: הישוב הזה הוא מרכז כפרי, לא קהילתי.

גדי צור: אין לו בעלות על הקרקע, אין לו אגודה שיתופית.

גדי צור: זה המצב שלו.

גדי צור: זה כמו מעגלים, כמו צופר.

גדי צור: ישוב שיש לו ועד מקומי ויש לפי חוק המועצות---

סופה לנדבר: רבותיי, אני חושבת שאנחנו מדברים כאילו שאנחנו, סליחה ואני לא רוצה לפגוע באף אחד, כאילו אנחנו חירשים.

סופה לנדבר: או שאתם לא יושבים ביחד, או שאתם לא ביקרתם במקום הזה, או שאנחנו נצטרך לעשות ישיבה במקום ואתם על כל פינה תתנו לי תשובה, בגלל שזה נורא מרגיז.

סופה לנדבר: תשמעו, הגיעו אנשים למדינת ישראל, רוב האנשים שם עולים חדשים, הם לא מתמצאים בחקיקה, עם כל הכבוד לוותיקי המדינה, הם הגיעו לשם בגלל שלקחו אותם לשם.

סופה לנדבר: לקחו אותם לשם.

סופה לנדבר: זה בתוך החולות, מקום מוזנח, מקום קשה מאוד, חיים שם ילדים במצב שאין שם מרכז קהילתי, מה שיש שם זה פשוט זוועה ובושה למדינת ישראל.

סופה לנדבר: בתי הספר רחוקים, גני הילדים רחוקים, אין מכולת, אין שום דבר.

סופה לנדבר: אתם אומרים שעל אזור תעשייה אתם צריכים לשתף פעולה ולתת פתרון לישוב הזה.

סופה לנדבר: זה לא יכול להיות שחיים שם בני אדם.

פאני ששפורטה: יכול להיות, אבל לכל אחד מאיתנו יש תפקיד והגדרה של עשייה מסוימת.

פאני ששפורטה: משרד השיכון, יש לו את ההקצבות שלו לגבי פיתוח, לגבי בניית מבנים מסוימים לפי הנהלים שלהם.

פאני ששפורטה: המינהל לא בונה שום מבנה, אנחנו מתעסקים עם פיתוח כשבע

פאני ששפורטה: צם על פי---

סופה לנדבר: אני מבינה מאוד טוב מה שאתם מנסים.

סופה לנדבר: ..

סופה לנדבר: אנחנו זה ואנחנו זה ואנחנו זה, ואין קשר ואין בעצם בן אדם אחד שהם יכולים לפנות ולקבל תשובות על כל הבעיות, על כל הפרובלמאטיקה שיש בישוב.

סופה לנדבר: זה פשוט נראה לי לא טוב ולא נורמלי.

פאני ששפורטה: המועצה צריכה לרכז את זה ובאמצעותה לפנות לכל המשרדים הרלוונטיים.

פאני ששפורטה: אם זה משרד החינוך, אם זה התעשייה והמסחר, אבל מישהו צריך לרכז את זה.

גדי צור: לגבי המגרשים – המגרשים הוצאו בשלב הראשון במחירים יותר נמוכים ממה שהיום.

גדי צור: אם אני לא טועה, בן אדם נדרש לשלם, כשערך הקרקע היה אפס, לפי דעתי, משהו כמו 40,000 שקל.

גדי צור: השטח הזה שנמצא שם, אנחנו התחלנו, יחד עם המועצה האזורית אשכול, לעשות עבודות פיתוח ראשוניות שמאפשרות את בניית הבתים וחיים בצורה נורמלית.

גדי צור: חסר שם מדרכות, אנחנו יודעים את זה.

גדי צור: כל עוד לא יהיה המשך של קליטה שם, אנחנו לא יכולים לקבל תקצוב להמשך הפיתוח.

שלומית אבינח: מי אחראי?

גדי צור: מי שמטפל בקליטה.

גדי צור: יש שם מועצה אזורית, למועצה האזורית יש רכז קליטה.

גדי צור: יש גם ועד-על של ישובי אבשלום, שגם הוא מטפל בקליטה.

גדי צור: אלה הגורמים שבדרך כלל בכל ישוב, בכל מקום בארץ, והישוב עצמו, הם הגורמים שמטפלים בקליטה.

גדי צור: אני רוצה להגיד לגבי מחירי המגרשים.

גדי צור: נושא המגרשים, חברת הכנסת, הוא בעייתי.

גדי צור: אם מחירי המגרשים יהיו מאוד מאוד זולים, תבוא אוכלוסייה חלשה.

גדי צור: אם מחירי המגרשים יהיו יותר מדי גבוהים, לא תבוא אוכלוסייה.

סופה לנדבר: אז מה התוכנית כדי לעודד את האוכלוסייה להגיע למקום הזה?

גדי צור: חברת הכנסת, אני חושב שהמחיר של 75,000 שקל למגרש מפותח, בינינו, בשביל להביא אוכלוסייה חזקה, זה מחיר נמוך.

גדי צור: ככה אני חושב.

סופה לנדבר: תן לי תירוץ אחד למה אוכלוסייה בכלל תרצה להגיע למקום הזה.

פאני ששפורטה: בדיוק כמו שהם מגיעים לישובים בסביבה.

פאני ששפורטה: למה לישוב השכן כן ולזה לא? יש כאן איזה בעיה אחרת.

גדי צור: חברת הכנסת, אני רוצה להגיד משהו.

גדי צור: המבנה המרכזי שעכשיו בונים שם, מועדון של איזה מעל מאתיים מטרים, היה מדובר על 500,000 שקל, הבטחה של שר השיכון, השר שרנסקי, וזו ההקצבה שהיתה לזה.

גדי צור: זה גדל וגדל וגדל, והגיע ל-900,000 ויש הבטחה של שר השיכון החדש, הנוכחי, שבעזרת ה' בשנה הבאה יתקצבו את גמר המבנה הזה.

גדי צור: לגבי צבא קבע – אני לא מייצג את צבא הקבע, אבל אני יודע, כי אנחנו גם ניהלנו איתם משא ומתן לגבי כל מיני מקומות.

גדי צור: צבא הקבע הולך ומפתח שכונות במקומות שהחיילים, אנשי הקבע, רוצים.

גדי צור: אנחנו ניסינו להניע אותם לישובים במקומות הרבה יותר אטרקטיביים ולא יצא מזה כלום.

גדי צור: הם לא הולכים, הם הולכים לאן שנוח להם וטוב להם.

גדי צור: היום אולי, כשתהיה עיר הבה"דים למעגלים, אולי זה גם יגיע גם לאזור הזה.

גדי צור: אני חושב, באמת, בתור אזרח ובתור מלווה של הישוב הרבה הרבה שנים, אני חושב שהשגיאה של המדינה, והמדינה זה כולם, זה משרד הקליטה, זה המועצה, אולי במידה מסוימת גם משרד השיכון, שמראש האוכלוסייה שנכנסה לישוב הזה היתה אוכלוסייה חלשה.

סופה לנדבר: בסדר, אבל זה כבר עובדה שהם חיים שם.

סופה לנדבר: מה לעשות עכשיו?

סופה לנדבר: תסביר.

גדי צור: בכל ישוב מהסוג הזה, חלק גדול מאוד מהעשייה היא על ידי התארגנות פנימית.

גדי צור: ואני אומר עוד פעם, אתם כולם צודקים, המפתח העיקרי הוא הקליטה.

גדי צור: קליטה, קליטה, קליטה של משפחות.

גדי צור: היום יש הזדמנות.

גדי צור: אני בטוח שגב' פאני ששפורטה מוכנה, ותקני אותי, מחר את המכרז הזה להפוך למכרז מדף.

גדי צור: כלומר, כל מי שרוצה לבוא, יירשם, יקבל מגרש.

גדי צור: משרד השיכון, ברגע שתתחיל הקליטה ובנייה, ימשיך את הפיתוח של אותה השכונה ואני מקווה שגם דברים אחרים.

גדי צור: אנחנו הצלחנו---

שלומית אבינח: מה זאת אומרת מכרז מדף?

שלומית אבינח: שההצעה תמיד תהיה בתוקף?

פאני ששפורטה: כן.

פאני ששפורטה: שמים על המדף, מי שרוצה, קונה, ואנחנו משווקים לו מגרש.

פאני ששפורטה: יש פרסום פעם בחצי שנה.

סופה לנדבר: אז הם צריכים עכשיו לחכות עוד חצי שנה?

פאני ששפורטה: לא, זה בתוקף חצי שנה ומחדשים את זה כל פעם.

גדי צור: חברת הכנסת, נגמר מכרז, לא היו פונים.

גדי צור: לוקחים את תוצאות המכרז, שמים אותם על המדף.

גדי צור: הישוב יודע, כולם יודעים.

גדי צור: כל מי שרוצה לבוא ולקנות מגרש, יכול לבוא מחר ולקנות.

שלומית אבינח: במחיר של 50,000 שקל.

גדי צור: כן.

פאני ששפורטה: במחירים הקיימים.

אדוארד קוברסקי: פלוס 27,000 שקל לביוב.

גדי צור: הביוב, חלק גדול ממנו בוצע על ידי משרד השיכון.

גדי צור: זה, שחוק העזר נותן למועצה, מותר לה, לגבות סכומים כאלה, אני לא יכול להגיד שום דבר.

גדי צור: אני יודע שכשאנחנו בנינו את ה-8 בתים, שילמנו אגרת ביוב למועצה.

גדי צור: אנחנו עשינו את הביוב ואנחנו שילמנו אגרת ביוב.

סופה לנדבר: תסבירו לי, יכול להיות שאני לא מבינה, יכול להיות שבחיים לא הייתי בסיטואציה כזאת, אבל אני לא מבינה מי הגורם הראשי שאליו אנחנו צריכים לפנות.

סופה לנדבר: תשמע, שיש שם כמה טעויות, כנראה יש, אבל זו כבר עובדה, הם קיימים, הם חיים וחיים בתנאים לא-תנאים.

סופה לנדבר: זה לא תנאים לבני אדם.

סופה לנדבר: סליחה, פשוט אי אפשר ככה להיות.

סופה לנדבר: אז על טעויות מי שהיה צריך לשלם, כנראה כבר שילם.

סופה לנדבר: אם לא שילם, אז ישלם.

סופה לנדבר: אבל עובדה, הם חיים שם וזה מעגל סגור, בגלל שגם מועצת אשכול החליטה לא להגיע, בגלל שהם לא אחראים.

סופה לנדבר: אז כנראה הפקירו את האנשים האלה למועצה.

שלומית אבינח: אנחנו ביקשנו את ראש המועצה והוא אמר שהוא לא יכול להתעסק עם זה.

גדי צור: חברת הכנסת, אני רוצה להגיד לך ואני אומר את זה בצורה חד משמעית ולפי דעתי, יתמכו בי אנשים שמכירים את העסק.

גדי צור: האחריות הכוללת על ישוב היא של המועצה האזורית והיום זה הולך ומתגבר.

גדי צור: כלומר מה שפעם משרדי ממשלה היה בכוחם לעשות, היום זה הולך ועובר למועצות האזוריות ובכל הישובים שאנחנו מטפלים בהם, גם באשכול וגם במקומות אחרים, המוביל הוא המועצה האזורית, הן בקליטת אוכלוסייה, הן בפיתוח.

גדי צור: זאת אומרת, הם פונים לאנשים, רצים.

סופה לנדבר: אבל אם הם לא פונים ולא עושים שום דבר.

סופה לנדבר: תגדירו לי את הבעיות, מר אדוארד קוברסקי, כדי שאנחנו נוכל ל---

שלומית אבינח: אנחנו אתמול דיברנו איתו, הוא אמר שיש לו בחירות והוא לא יכול להגיע.

אדוארד קוברסקי: אני לא אצביע.

אדוארד קוברסקי: גם אתה היית בחלוצה ולא נכנסת אליי.

אדוארד קוברסקי: אצלי הכול בסדר.

אדוארד קוברסקי: הישוב הכי חלש, ראש המועצה שלנו זה רכז נוער, בקיבוץ.

אדוארד קוברסקי: אין מלים.

אדוארד קוברסקי: הוא זנח את הישוב.

אדוארד קוברסקי: הוא בנה את הברכה תוך 5 חודשים, לא יכול לגמור את המועדון שהתחיל ב-2002 ולא גמרנו עד היום.

אדוארד קוברסקי: ומה שאני רוצה להגיד, דבר אחד, אתם כולם מאשימים את המועצה ואני חושב שאנחנו חייבים להחליף את הסטטוס של הישוב.

אדוארד קוברסקי: אני שמעתי פרסום ברדיו שבירושלים נותנים קרקע חקלאית, למה הישוב שלי לא יכול לקבל את הנכסים?

אדוארד קוברסקי: שיהיה אצלי נכסים וגם אני יכול לקלוט אנשים חדשים ואולי לעשות אותו דבר כמו שעשינו לגוש קטיף בזמנו.

אדוארד קוברסקי: המדינה שתלה את הפרדס, למה משרד החקלאות לא בא?

אדוארד קוברסקי: הוא גם אומר 'אתם לא שלנו'.

סופה לנדבר: מה יעזור לך, אם איזה סטטוס יתנו לך?

חנוך אלמסי: היום הסטטוס שלו הכי חלש, מרכז אזורי או כפרי.

סופה לנדבר: זה אפס.

חנוך אלמסי: אם יהפכו אותו לישוב וזה רק ממשלה יכולה להחליט, ישוב קהילתי או ישוב חקלאי.

פאני ששפורטה: אם רוצים לשנות סטטוס ישוב, צריכים ללכת למשרד הפנים וצריך ללכת למשרד החקלאות, להפוך את הישוב---

סופה לנדבר: תסבירו לי, אני לא מבינה בדברים ובגלל שבחיים לא הייתי בישוב, אתם תתנו לי עכשיו עצה.

סופה לנדבר: מה אני צריכה לעשות, כדי לשנות את החיים שם?

סופה לנדבר: לעשות חיים נורמליים.

סופה לנדבר: צריכים לשנות את הסטטוס?

סופה לנדבר: בואו נפעל יחד, נשנה להם את הסטטוס.

סופה לנדבר: מה הפתרון כדי לשנות להם את החיים שם?

פאני ששפורטה: אני רוצה להסביר רגע, לגבי נושא של תעסוקה.

פאני ששפורטה: אם מישהו, ואדוארד הוא הדוגמה הטובה ביותר, מאחר והוא תושב המקום ומעבר לזה, מבחינת תעסוקה הוא קיבל מהמינהל קרקעות לעיבוד.

פאני ששפורטה: זאת אומרת, יש לו הקצאת קרקע, על פי פרוגרמה שהוא הגיש למשרד החקלאות, נידון בוועדת קרקעות, קיבל הקצאת קרקע לעיבוד חקלאי לטווח ארוך.

פאני ששפורטה: יש לו הקצאות ל-49 שנה, וזו אופציה לתעסוקה.

פאני ששפורטה: עכשיו, זה לא פוסל את אף אחד לפנות באותה צורה למשרד החקלאות, לבקש קרקע.

סופה לנדבר: לדעתי, משרד השיכון אמר---

פאני ששפורטה: זה לא קשור למשרד השיכון, זה נושא של משרד החקלאות

סופה לנדבר: בדיוק, שיש שם אוכלוסייה די חלשה, אז צריכים לתת להם קצת דחיפה כדי שיתקדמו, להדריך אותם.

פאני ששפורטה: המועצה צריכה להיכנס ל---

סופה לנדבר: המועצה לא מתפקדת.

פאני ששפורטה: המועצה הזאת כוללת הרבה מאוד ישובים.

חנוך אלמסי: אנחנו, החטיבה להתיישבות, בעיקרון מטפלים בישובים חקלאיים, כפריים, שעובדים עם אגודות.

חנוך אלמסי: הישוב הזה, כמרכז כפרי, צריך גם לשמוע את עמדת המדינה אם היא מעוניינת לשנות את הסטטוס שלו, אבל כדי שתהיה איזה שהיא יכולת לטפל בו בכלל, מעבר למה שפאני ששפורטה ומר גדי צור מטפלים, שהם מטפלים בכל מקרה, אבל כדי שאנחנו נוכל להיכנס גם לתמונה בדברים מסוימים, כי אנחנו זרוע ממשלתית בעצם, התקציב שלנו כולו ממשלתי, זה רק אם הם יהפכו לאגודה.

חנוך אלמסי: מי שהופך אותם לאגודה, בעיקרון התחנה האחרונה זה ועדת השרים לענייני התיישבות שצריכה לשנות להם את הסטטוס.

חנוך אלמסי: רק המועצה צריכה לפנות ולבקש---

משה טל: המועצה צריכה לבקש לשנות סטטוס לישוב קהילתי?

חנוך אלמסי: כן.

חנוך אלמסי: ראש הממשלה הוא היושב ראש ושר החקלאות הוא היושב ראש ממלא מקום.

חנוך אלמסי: בעצם אליו צריכה להיות הפנייה, לשקול שינוי סטטוס של הישוב הזה.

חנוך אלמסי: הישוב הזה, כמרכז כפרי, הסיכויים שלו להמריא הם נמוכים ביותר.

סופה לנדבר: אם הם משנים סטטוס, מה ההטבות שהם מקבלים, לעומת מה שיש להם היום?

גדי צור: רק בנושא חקלאות.

חנוך אלמסי: אם זה ישוב קהילתי, אז נושא חקלאות זה נושא אישי, אבל הם יכולים לקבל למשל סיוע ברמת האגודה, אז גם החטיבה להתיישבות יכולה להביא קרוונים כדי לקלוט, להקים מרכזי קליטה, לתת סיוע בחברה וקליטה לנושא שיווק ופרסום לקליטה.

סופה לנדבר: מי עושה את זה?

חנוך אלמסי: החטיבה להתיישבות עושה עם המועצה.

חנוך אלמסי: למשל לתת להם סיוע לעסקים.

חנוך אלמסי: אנחנו נותנים למשל גם סיוע לאדם האישי.

חנוך אלמסי: אם האדם האישי רוצה להקים מוסך, הוא יכול לפנות אלינו.

חנוך אלמסי: רק אם הוא בישוב קהילתי הוא יכול לפנות ולקבל סיוע.

חנוך אלמסי: במרכז כפרי, גם הוא יכול, אבל הוא הרבה יותר חלש.

סופה לנדבר: במצב הנוכחי, אתם ממליצים לשנות להם סטטוס?

סופה לנדבר: מה אתם ממליצים לעשות, כדי לשנות?

סופה לנדבר: בגלל שזה מעגל סגור.

פאני ששפורטה: זה לא עניין שבו אנחנו יכולים להתערב, זה צורך של התושבים, הם צריכים להחליט מה הם רוצים להיות.

סופה לנדבר: רבותיי, אני לא אוהבת תשובות סחור-סחור.

פאני ששפורטה: אני לא יכולה להחליט בשביל תושבים מה הם רוצים להיות.

פאני ששפורטה: הם צריכים להחליט אם הם רוצים להיות חקלאים, או שהם רוצים להיות קהילתיים.

אדוארד קוברסקי: פנסיונר לא רוצה להיות חקלאי, ואצלנו 50% פנסיונרים, איך הוא יכול להיות חקלאי?

פאני ששפורטה: אני אומרת, זו החלטה שלכם מה אתם רוצים להיות, כדי להגדיר את הישוב.

אדוארד קוברסקי: ההחלטה של מה?

אדוארד קוברסקי: שהפנסיונר הזה הוא מהיום חקלאי.

אדוארד קוברסקי: זה לא אבסורד?

פאני ששפורטה: אנחנו לא אומרים שום דבר, ההחלטה צריכה להיות שלכם.

אדוארד קוברסקי: מדובר על זה, החלטה של מה?

אדוארד קוברסקי: אנחנו החלטנו הרבה החלטות וקיבלנו כמעט עוד מכות אחרי ההחלטות האלה, כי רוצים לתת עזרה לתושבי הישוב ובסוף, מכל המשרדים מסביב, מתחיל מהמועצה האזורית אשכול וכל יתר המשרדים, הם שולחים מכתבים או משהו, עושים משחקים.

שלומית אבינח: גם לישיבה, משרד הפנים אמרו שהם לא קשורים, משרד החקלאות אמרו שהם לא קשורים.

אדוארד קוברסקי: אנחנו לא קשורים לאף אחד.

גדי צור: רבותיי, לא כל אחד שבישוב חקלאי, חייב לעסוק בחקלאות.

גדי צור: הקרקע מוקצית בעיקרון לאגודה, לאגודה החקלאית, אז הם מקצים איקס קרקע---

סופה לנדבר: עזוב עכשיו חקלאים, תסבירו לי איך אנחנו יוצאים מהמצב הנוכחי שהם נמצאים במעגל סגור.

סופה לנדבר: מה צריכים לעשות?

סופה לנדבר: מדינת ישראל עשתה טעות, שגיאה, הכניסו אותם למצב הזה, הם נמצאים שם, חלק רכשו את הבתים, חלק פיתחו את המשק, מה עכשיו לעשות למדינת ישראל, או לנו, כוועדה, כדי לתת פתרון לאותם תושבים?

משה טל: שדרוג לישוב קהילתי.

סופה לנדבר: אתה עכשיו מפריע לי.

סופה לנדבר: אני רוצה לעזור לכם, אני רוצה דווקא מהגורמים לקבל את התשובה.

סופה לנדבר: לא אתם תתנו להם רעיונות, שהם יתנו רעיון.

סופה לנדבר: בגלל שמה שאתם אומרים, הם אומרים שזה לא בסדר, בגלל שאין סטטוס.

סופה לנדבר: זה לא בסדר, בגלל שהשטח חקלאי, זה לא בסדר בגלל שאין שם פיתוח, זה לא בסדר בגלל שאתם צריכים לקחת יוזמה בידיים.

סופה לנדבר: אז אני חושבת, עם כל הרצון וכל הכבוד, אתם צריכים לקחת יוזמה, אבל מדינת ישראל הכניסה אתכם לבור הזה, מדינת ישראל צריכה לפתח ולעשות שם דברים.

פאני ששפורטה: לפתח זה בסדר, השאלה מי יבוא, כי הפיתוח נעשה גם בעבר, כמו שהסברתי, גם בישוב וגם באזור התעשייה הפיתוח נעשה, הוא הלך לטמיון, כי אנשים לא באו.

פאני ששפורטה: אז זה לא המנדט שלנו להביא את האנשים.

סופה לנדבר: אז מה לעשות עכשיו?

פאני ששפורטה: למועצה יש 28 ישובים ולגבי כל אחד ואחד, בדרך כלל למועצה יש התייחסות.

פאני ששפורטה: יש התייחסות מבחינת הפיתוח---

סופה לנדבר: אנחנו מרגישים שבמועצה הזאת יש---

פאני ששפורטה: אין לנו מנדט.

סופה לנדבר: צריכים לקבוע כנראה ועדה קרואה ולא לעשות שם בחירות.

פאני ששפורטה: אין לנו מנדט לגבי ישוב מה צריך לעשות.

משה טל: אני רוצה לדבר על הדברים האלה, קליטה באבשלום זה לא כמו קליטה במושב שלי, דקל.

משה טל: מועמד שבא לדקל, אז הוא רואה מרכז ירוק, הוא רואה ישוב שמתפקד.

פאני ששפורטה: הראשונים באו בדיוק לאותו מצב.

משה טל: הראשונים, אבל עכשיו צריך לעזור לראשונים להגיע, לישר קו.

גדי צור: אני לא יודע אם ישוב חקלאי, אז לפחות שיהיה ישוב קהילתי עם אגודה שיתופית, ואז החטיבה להתיישבות, יש לה דרכים לטפל בכל מיני נושאים.

שלומית אבינח: איך עושים את זה?

גדי צור: זה מר חנוך אלמסי יסביר.

חנוך אלמסי: אמרתי, צריך לפנות לשר החקלאות בעניין הזה.

חנוך אלמסי: יכולה להיות גם פנייה מפה.

חנוך אלמסי: פנייה שהיא המלצה מפה, ואז משרד החקלאות מתחיל להפעיל את המנגנונים שלו, והיום אנחנו גם כפופים בחטיבה לשר החקלאות (לא למשרד, לשר החקלאות).

שלומית אבינח: ראש המועצה יכול להתנגד לזה?

חנוך אלמסי: המועצה יכולה להתנגד, כי אנחנו, לא יודע אם אתה יודע, אנחנו הכנו את כל המסמכים כבר לפני שנתיים, מבחינת ישוב קהילתי, כי חשבנו שלא יתנגדו, בפועל נשארנו באותה נקודה.

חנוך אלמסי: לא התקדמנו, כי היה פה---

סופה לנדבר: למה הם התנגדו?

חנוך אלמסי: לא, הם לא אמרו שהם מתנגדים, בפועל נשארנו באותה נקודה.

סופה לנדבר: תסביר לי, מה הבעיה עם המועצה.

סופה לנדבר: המועצה מתפקדת איתכם, משתפת אתכם---

שלומית אבינח: עצם זה שראש המועצה לא הגיע לוועדה, זה אומר.

חנוך אלמסי: עמדת ראש המועצה פה היא קריטית.

חנוך אלמסי: חשובה והיא קריטית.

סופה לנדבר: בסדר, אבל מה לעשות אם הוא לא הגיע?

סופה לנדבר: ראש המועצה למי כפוף?

חנוך אלמסי: למשרד הפנים.

שלומית אבינח: הוא עסוק בבחירות.

סופה לנדבר: באיזה תאריך יש את הבחירות?

אדוארד קוברסקי: ב-27.

גדי צור: יש ראשי מועצות שאני אשמח שיישארו ויש ראשי מועצות שאני אשמח שייבחרו ויש כאלה שלא איכפת לי.

סופה לנדבר: אני ככה חושבת, משרד הביטחון, יש לכם משהו להוסיף?

בתיה פיטרמן: לגבי מה שדיברת על חדרי ביטחון, אנחנו לא משרד הביטחון אלא פיקוד העורף.

בתיה פיטרמן: פיקוד העורף זה גוף שהוא מכין מקצועית, הוא נותן את הקריטריונים, את דרישות המיגון, מפרטים, הוא אומר איך צריך למגן, הוא לא יגיד איפה ממגנים.

בתיה פיטרמן: כל הנושא הזה והבעיה שמדברים עליה, זו בעיה שקיימת בעוד ישובים, לא רק באבשלום, ויש ניסיון למצוא פתרון כולל, אבל זה עניין שנבחן על ידי הממשלה, זו החלטת ממשלה למגן או להציב חדרי ביטחון בישוב או לא.

בתיה פיטרמן: פיקוד העורף הוא רק גוף שנותן הנחיה מקצועית איך לעשות את זה.

סופה לנדבר: טוב, רבותיי, תשמעו מה שנעשה---

שלומית אבינח: אנחנו כוועדה נפנה לשר החקלאות, עם המלצה לבחון את ה---

פאני ששפורטה: השאלה אם זה מה שהם רוצים.

משה טל: סגן ראש המועצה אמר לי עכשיו שהם תומכים בזה כחבילה.

שלומית אבינח: אז למה הם לא עשו, אז למה הוועדה לפניות הציבור של הכנסת צריכה לפנות?

סופה לנדבר: אנחנו נצטרך לזמן את הישיבה מיד אחרי הבחירות, בגלל שבלי ראש מועצה אנחנו לא נפתור את הבעיה.

סופה לנדבר: אנחנו לישיבה הבאה נזמן בתחילת דצמבר, אנחנו נעשה את הישיבה.

סופה לנדבר: אני בינתיים לא מכריזה איפה אנחנו נעשה, אתם בינתיים תצטרכו לעשות ישיבה ולהחליט על אופציות שאתם דורשים ממדינת ישראל.

שלומית אבינח: אני חושבת שצריכים את המשמעות של השינוי, התושבים צריכים לדעת---

סופה לנדבר: נו בסדר, אני חושבת שהם יצטרכו לעשות ישיבה עם תושבי המקום.

סופה לנדבר: אתם תתנו להם את הפתרון, יכול להיות שזה יעזור, יכול להיות שהעניין החקלאי לא יעזור להם, אז מה כן יעזור להם?

חנוך אלמסי: הנושא החקלאי הוא נושא אישי וגם נושא העסקים הוא נושא אישי.

חנוך אלמסי: אי אפשר לתת לבן אדם פרנסה.

חנוך אלמסי: אני אמרתי, אם בן אדם יש לו יוזמה וירצה מאיתנו את הסיוע, כמו שאנחנו עוזרים לישובים קהילתיים.

חנוך אלמסי: גם אדוארד קוברסקי קיבל, דרך אגב, סיוע מהסוכנות היהודית.

אדוארד קוברסקי: אנחנו לא מבקשים לאדם, אנחנו מבקשים לישוב.

חנוך אלמסי: לישוב, זה רק אם ישוב.

חנוך אלמסי: כרגע זה לא ישוב.

סופה לנדבר: הישוב הזה עכשיו כבר לא שייך לסוכנות.

חנוך אלמסי: של הסוכנות אף פעם הוא לא היה.

אדוארד קוברסקי: חנוך, מה שאני רוצה להסביר, אני רוצה לעשות אולי שתהיה פרנסה לישוב ממטע של זיתים, כמו שעשינו לגוש קטיף, שתלנו את הפרדס והם עכשיו הבעלים של---

פאני ששפורטה: זה אגודות חקלאיות, זה לא ישוב קהילתי.

סופה לנדבר: בישוב חקלאי כן?

סופה לנדבר: חנוך אלמסי: ישוב חקלאי, כל אדם מגיעה לו נחלה של 40 דונם.

סופה לנדבר: לקחנו מכל אחד 5 דונם, לקחנו לו מהתקציב שמגיע לו בעצם ברגע שהוא נקלט, לקחנו את כל הכסף הזה, לבקשתם, הם רק רוצים והקמנו פרדס משותף של 400 דונם.

סופה לנדבר: כל מושב כזה היה לו.

סופה לנדבר: עכשיו זה רק במושבים חקלאיים שנפתחו.

סופה לנדבר: אנחנו לא פותחים ישוב חקלאי.

סופה לנדבר: מר אדוארד קוברסקי, מה אתה רוצה שאני אעשה?

אדוארד קוברסקי: פה אני הבאתי את הפרוטוקול של הבנייה, איך מפתחים את הישוב.

אדוארד קוברסקי: 300,000 שקל, 25 מגרשים בתלמי יוסף, הגדלה 300.

אדוארד קוברסקי: 150 שם הישוב, 150,000 שם משרד השיכון.

אדוארד קוברסקי: מאיפה אני אקח את ה-150?

אדוארד קוברסקי: איפה תהיה התפתחות?

גדי צור: התושבים שמים.

אדוארד קוברסקי: מאיפה, מהשכירות של קרקע?

אדוארד קוברסקי: גם אתה יודע וגם פאני ששפורטה יודעת שמשכירים את הקרקע, גם אני רוצה, כשאני רוצה להתפתח, מאיפה יש?

אדוארד קוברסקי: אין עץ אחד ששתול, אין שם כלום בישוב וראש המועצה שלנו אומר 'אני שם 50, תביא עוד 70,000 שקל על הגינון'.

אדוארד קוברסקי: הוא סגר את מחלקת הגינון ופתח מחלקת אסטרטגיה.

אדוארד קוברסקי: 10 אנשים יושבים ולא עושים שום כלום.

סופה לנדבר: מה אתה רוצה שאני אעשה?

סופה לנדבר: כל דבר שאתה רוצה, אני אעשה, בגלל שזה נראה לי---

אדוארד קוברסקי: אני רוצה שיהיו נכסים בישוב, נכס באזור שלנו זה קרקע ומים.

פאני ששפורטה: אבל אתם לא ישוב חקלאי.

סופה לנדבר: אבל למה אתם לא אמרתם להם שהם צריכים לשנות את הסטטוס?

פאני ששפורטה: זה לא התפקיד שלנו.

סופה לנדבר: המועצה לא מתפקדת.

משה טל: בישוב קהילתי אפשר לעשות מטע משותף?

פאני ששפורטה: לא, הם לא ישוב חקלאי, הם צריכים קודם---

סופה לנדבר: רבותיי, תשמעו מה שאנחנו עושים.

סופה לנדבר: ככה אנחנו לא נסיים.

סופה לנדבר: אני חושבת שהיתה כאן אוזלת יד של מדינת ישראל ולא יכול להיות שמביאים אנשים, 15 שנה הם חיים שם, ואף אחד לא נותן להם פתרון.

סופה לנדבר: אני קובעת ככה: אנחנו נעשה ישיבה נוספת מיד אחרי הבחירות, עם גורמים ממשרד הפנים, עם משרד האוצר, עם משרד השיכון, עם כל הגורמים שנוגעים בדבר, עם מינהל מקרקעי ישראל.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שאתם חיים כמו פרא אדם.

סופה לנדבר: מדינת ישראל הביאה לישוב הזה אנשים, זה בני אדם ולא חיות, ולא יכול להיות שאתם חיים בתנאים כמו שאתם חיים.

סופה לנדבר: עכשיו, אתם הייתם חייבים, אני לא יודעת מי, להסביר לאנשים.

סופה לנדבר: זה עולים חדשים שמגיעים למדינת ישראל.

סופה לנדבר: עכשיו לזרוק לאוויר את הפתרונות, זה לא נראה לי מאוד רציני.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שבשנת 2007, בשנות האלפיים חיים שם אנשים ואף אחד לא דואג להם.

סופה לנדבר: אז אם המועצה צריכה לתת, אז שהמועצה תיתן.

סופה לנדבר: מי שממונה על המועצה הזאת, צריך לתת להם פתרונות.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שעל הכתפיים של אנשים שאתם מראש יודעים שזה אנשים מאוד מאוד חלשים, מדינה צריכה לתלות את הקמת הישוב, אחזקת הישוב.

סופה לנדבר: זה פשוט לא ייתכן.

סופה לנדבר: יכול להיות שאני אבקש מוועדת הכספים לעשות ישיבה משותפת.

סופה לנדבר: בתחילת דצמבר אני רוצה לקיים את הישיבה ואני רוצה שאתם תגיעו לישיבה הבאה עם המלצות מה הם צריכים לעשות ובעצם אתם תשנו את המצב.

סופה לנדבר: לא הם.

סופה לנדבר: הם לא צריכים לשנות את המצב, הם לא יודעים.

סופה לנדבר: אנשים הגיעו למדינה, שלחו אותם לסוף העולם, נמצאים שם בתוך המדבר.

סופה לנדבר: לא יכול להיות, רבותיי.

סופה לנדבר: לאף אחד לא איכפת מה שקורה שם?

סופה לנדבר: (מדברת ברוסית) ואתם תדאגו שראש המועצה לזה שראש המועצה יגיע.

סופה לנדבר: ואם אתם בוחרים בו, אז אל תבחרו.

סופה לנדבר: אני לא רוצה לעשות פה, אבל אתם צריכים לקחת בחשבון---

משה טל: לישיבה הנוספת לא יהיה ראש מועצה.

משה טל: אנחנו מניחים שיהיה סיבוב שני, בגלל שיש שלושה מועמדים.

סופה לנדבר: אז אנחנו נעשה מיד אחרי שהוא ייבחר.

משה טל: אנחנו נורא קיווינו, כשדיברנו בשיחות בינינו שכאן בוועדת הכספים יצבעו לזה כסף לטובת פיתוח של אבשלום וזה אולי תלוי בכם, בתקציב שלכם.

שלומית אבינח: אבל פיתוח למה?

שלומית אבינח: צריכים תוכנית.

משה טל: פיתוח המרכז של אבשלום, גמר המועדון והפיתוח של המרכז שם, שבילים ונוי.

משה טל: מדובר ב-400,000 שקלים שאסנת, בשיחה שלנו לפני שנה, קיוותה שכשישלחו את התקציב, היא תעביר לנו וזה לא הסתייע.

משה טל: גדי צור: אבל זה, יש לכם הבטחה של שר השיכון שבשנה הבאה זה יתוקצב.

אדוארד קוברסקי: זה כבר כמה שנים.

סופה לנדבר: אנחנו החלטנו.

סופה לנדבר: מיד אחרי הבחירות נקיים ישיבה נוספת.