ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 297, 2007-11-06 09:30

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב.

מיכאל מלכיאור: אני קיבלתי בקשה מראש עיריית כפר-סבא שנמצא פה ושדיבר איתי דברים שנשמעים הגיוניים.

מיכאל מלכיאור: הוא ביקש ממני בדחיפות לשים את הדבר, ועל אף שיש לנו חמש מאות נושאים שהם דחופים ולחץ מכל העולם, אני חשבתי שפה באמת נשמע דברים הגיוניים.

מיכאל מלכיאור: לצערנו, לא תמיד - בדרך כלל, כן - במשרד החינוך אפשר לפתוח בשיח הגיוני.

מיכאל מלכיאור: עובדה שבמקרה הזה לא היה שיח כמו שצריך, הדבר הזה בכלל לא צריך להגיע אליי.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה ובטוח שיחד עם משרד החינוך שנמצא פה בהרכב של המשרד, ויחד עם אנשי כפר-סבא, נוכל להגיע להבנות.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לציין שזה לא רק המקרה של העיר כפר-סבא, אבל כנראה שישנה בעיה מיוחדת בכפר-סבא, ובגלל הנסיבות הגיאוגרפיות של המקום זה התעורר שם יותר בחריפות.

מיכאל מלכיאור: בואו נראה אם נוכל להגיע לפתרון בדרך של הסכמה - זה יהיה הכי טוב.

מיכאל מלכיאור: אם לא - נקבל החלטות בהתאם.

מיכאל מלכיאור: שוש ימין היא האחראית על אגף ההסעות וההצטיידות במשרד החינוך.

קריאה: היא מיתולוגית.

יהודית גידלי: בלעדיה אי אפשר.

מיכאל מלכיאור: מאחר והיא מיתולוגית זה גם אומר שהיא יכולה לקבל פה גם החלטות לא שגרתיות.

יהודה בן חמו: קודם כל, בוקר טוב ותודה רבה על הפתיח.

יהודה בן חמו: אני מודה לך מאוד על ההיענות המהירה לקיים את הדיון בנושא שכפי שהערכת נכון, הוא נושא חשוב.

יהודה בן חמו: הוא נושא חשוב מהטעם הפשוט ששינו את שיטת המדידה במשרד החינוך.

יהודה בן חמו: אני אקדים ואומר שהיתה כבר פנייה למשרד החינוך, היתה לי פגישה עם שרת החינוך, הנושא הזה מוכר היטב למשרד החינוך, עם רצון אפילו לפתור את הבעיה.

יהודה בן חמו: אלא מאי?

יהודה בן חמו: לדעתי, צריכים לפעול בכל החזיתות על מנת לנסות למצוא פתרון.

יהודה בן חמו: הגיעו איתי גם נציגי ועד ההורים עו"ד אמיר דנאי שהוא יושב ראש ועד ההורים המרכזי, הגיע גם אחד ההורים בשם חננאל דיב, וגם שתי עובדות העירייה שעוסקות בזה בחיי היום יום.

יהודה בן חמו: כמובן שעופרה דונסקי הגיעה כנציגת הסתדרות המורים שמשלמת לי ארנונה.

יהודה בן חמו: נושא ההסעות מאוד מדאיג מסיבה אחת פשוטה ששינו את הקריטריונים ואת שיטת המדידה לחטיבות הביניים.

יהודה בן חמו: פעם השתמשו בתוכנת ה-GIS, והיום לקחו את התוכנה של "הסעות נט", מה שגרם לשכבות סוציו-אקונומיות הנמוכות דווקא להיפגע, מכיוון שחטיבות הביניים שלנו ממוקמות בקריות חינוך.

יהודה בן חמו: זה גם ברשויות אחרות, אני לא חושב שזו בעיה של כפר-סבא בלבד.

יהודה בן חמו: אבל, אצלנו הבעיה כל כך העיקה שהקפצתי את זה לדיון ברמת המשרד.

מיכאל מלכיאור: האם הבעיה היא רק בחטיבות?

יהודה בן חמו: במיוחד בחטיבות הביניים.

מיכאל מלכיאור: אני הבנתי שלפי השיטה החדשה רק חצי מהילדים מקבלים.

מיכאל מלכיאור: האם זה רק בחטיבות?

יהודה בן חמו: חטיבות וגם תיכוניים.

יהודה בן חמו: אבל, הבעיה המשמעותית יותר היא בחטיבות הביניים.

מיכאל מלכיאור: למה הבעיה יותר גדולה בחטיבה מאשר בתיכון?

יהודה בן חמו: כי מרבית התושבים גרים מרוחק יותר מהחטיבות מאשר מהתיכונים.

יהודה בן חמו: יש שתי קריות חינוך.

יהודה בן חמו: יש בעיה עם החטיבות וגם עם התיכונים.

יהודה בן חמו: הבעיה הגדולה יותר היא בחטיבות, גם התיכוניים.

יהודה בן חמו: התיכונים אצלנו ממוקמים בקריה נפרדת מחטיבות הביניים.

יהודה בן חמו: הקריה של התיכונים נמצאת קרוב יותר לשכונות המזרחיות, כך שחלק מהשכונות המזרחיות פחות נפגעות בתיכונים, בחטיבות כן.

יהודה בן חמו: אילו החטיבות היו ממוקמות בשכונות, תושבי מרכזי העיר שהם פחות או יותר השכבות יותר חזקות הם נפגעים פחות.

יהודה בן חמו: היות ותושבי השכונות הרחוקות מהחטיבות הם תושבים של עולים חדשים, של מעמד סוציו-אקונומי נמוך, הם הנפגעים העיקריים.

יהודה בן חמו: כפי שאמרת נכון, יותר מ-50% נפגעו משינוי השיטה.

יהודה בן חמו: רק השינוי הזה הוא כ-900 אלף שקל לשנה, ואנחנו לא יכולים לעמוד בזה גם כרשות, זה סכום מכביד.

משה גפני: למה השינוי שינה?

יהודה בן חמו: במילים פשוטות, לקחו מטר של ומדדו את זה כמטר, ואז זה נתן את השינוי.

משה גפני: אתה אומר שהמדידות החדשות הן לא נכונות.

מיכאל מלכיאור: הן מדידות שקיצרו מאוד את המטראז'.

משה גפני: אחת משתי המדידות לא נכונה.

יהודה בן חמו: אנחנו גורסים ששיטת ה-GIS צריכה להישמר.

משה גפני: מה שאתה גורס לא מעניין אותי.

משה גפני: אני שואל אותך, האם מה שאתה אומר הוא ששתי המדידות שמשרד החינוך עשה, אחת מהן לא נכונה?

יהודה בן חמו: אחת מהן לא נכונה, אנחנו חושבים שה-GIS יותר נכון.

מיכאל מלכיאור: מתי נודע לכם על שיטת המדידה החדשה?

יהודה בן חמו: לקראת סוף שנת הלימודים שעברה.

מיכאל מלכיאור: כלומר, לקראת שנת הלימודים הנוכחית הייתם אמורים לדעת את המדידה החדשה.

יהודה בן חמו: היו משאים ומתנים בין הגורמים המקצועיים למשרד, לנסות לפתור את הבעיה.

מיכאל מלכיאור: האם אתם ניסיתם לעשות מדידה בלי שתי השיטות הללו?

מיכאל מלכיאור: הרי אנחנו מדברים על מחלוקת בעובדות.

מיכאל מלכיאור: בשפת הגמרא היינו אומרים שאלו דברים שניתנים לבירור, אתה לא יושב מתווכח על זה.

מיכאל מלכיאור: אתה יודע מהו המרחק ואתה הולך ומודד ורואה מי צודק.

נועה קשת: המדידות נעשו אומנם לפי תוכנת ה-GIS, אבל יש לנו תוכנה פרטית, יש להורים תוכנה, יש תוכנה של רכבים, יש תוכנה בשם "מפה" באינטרנט, יש את תוכנת ה-GIS, יש תוכנה שרשויות רכשו.

נועה קשת: כל התוכנות פחות או יותר עומדות על אותן מידות.

נועה קשת: בתוכנת "הסעות נט" החדשה יש פער של 500 מטר הפרש.

מיכאל מלכיאור: מצאו תוכנה במשרד החינוך, אני חייב לשבח את משרד החינוך על היצירתיות.

שושנה ימין: יש לי תשובות, אבל אני אחכה.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח, אני אשמע אותך.

נועה קשת: משרד החינוך טוען שיש לו פרמטרים והזין את המחשב, ואלו הנתונים.

נועה קשת: ניסינו לשדך ביניהם.

מיכאל מלכיאור: את כל זה ידעתם באמצע שנת הלימודים הקודמת.

נועה קשת: חייבים לציין שכיתות י', וז' וא', עד לרגע זה אין לנו ידע ושום מושג מי זכאי ומי לא זכאי.

נועה קשת: באמצע שנת הלימודים שעברה, באנו ונפגשנו איתכם.

נועה קשת: למדנו את התוכנה, ישבנו.

מיכאל מלכיאור: אבל, לא קיבלתם את המרחקים עד היום הזה לכיתה א', ז' וי'.

נועה קשת: עד היום אין לנו מפה שמשקפת את המסלולים.

חננאל דיב: אמרו שזה אווירי.

מיכאל מלכיאור: שנה שעברה היה ניסיון מאוד מעניין של משרד החינוך לעשות אווירי.

מיכאל מלכיאור: אנחנו קיבלנו על זה מבול של פניות.

מיכאל מלכיאור: אני פניתי למשרד החינוך, והם ירדו.

מיכאל מלכיאור: במשרד החינוך הבינו שאי אפשר.

שושנה ימין: מעולם לא היה קו אווירי, אני לא יודעת מאיפה המציאו את זה.

מיכאל מלכיאור: זה לפחות דבר שיצא להרבה מאוד רשויות.

מיכאל מלכיאור: קיבלתם פה מבול של טלפונים, דיברתי עם המנכ"ל על זה גם שנה שעברה.

שושנה ימין: אין לזה שום בסיס, מעולם לא היתה מדידה אווירית.

מיכאל מלכיאור: אבל, היתה מחשבה.

שושנה ימין: אף פעם, לא.

שושנה ימין: זו המצאה של דמיון פורה של מישהו.

שושנה ימין: מעולם לא היתה מדידה אווירית.

מיכאל מלכיאור: בסדר, אני שמח שלא היתה מחשבה כזאת, כי אני יודע על המחשבה וגם טיפלנו בזה.

מיכאל מלכיאור: אבל, לא משנה.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שזה לא הגיע אלייך כי פחדו ממך, ולא באו לספר לך שזו הכוונה - זה יכול להיות.

שושנה ימין: כשמישהו לא מדבר אמת, אולי באמת יש לו בעיה להגיע אליי.

מיכאל מלכיאור: נכון, זה כנראה כך.

מיכאל מלכיאור: הבנו את הבעיה, מה קורה בפועל?

מיכאל מלכיאור: לא הודיעו להורים.

נועה קשת: הבעיה היא שאין לנו את המפות שנותנות לנו את המידע מפורט.

מיכאל מלכיאור: זה עוד דבר.

מיכאל מלכיאור: אבל, גם אם יש לכם את המפות, יש לכם בעיה שהמפות מראות משהו אחר ממה שאתם רוצים.

נועה סייס: בגלל שהתוכנה נכנסה שנה שעברה באמצע השנה, כדי לא לפגוע בתלמידים אנחנו המשכנו לממן את אותם תלמידים גם אם היו זכאים, וגם אם לא היו זכאים, במשך כל השנה.

נועה סייס: השנה מתעוררת הבעיה הזאת עוד הפעם.

מיכאל מלכיאור: אבל, השנה אתם ידעתם מהתחלת השנה.

נועה סייס: לא, אנחנו לא יודעים מי התלמידים שזכאים בכיתות ז', בכיתות י', ובכיתות א'.

נועה סייס: אנחנו לא יודעים כי התוכנה עדיין לא העבירה לנו את האינפורמציה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אבל, לגבי שאר הכיתות אתם בסדר.

נועה סייס: שאר הכיתות אנחנו יודעים.

משה גפני: למה?

משה גפני: מה ההבדל בין הכיתות?

נועה סייס: זה אותם תלמידים שממשיכים משנה קודמת, הכתובות לא משתנות.

מיכאל מלכיאור: תלמידי א', ז', וי' הם החדשים.

מיכאל מלכיאור: אבל, מה קורה לגבי שאר הילדים?

נועה סייס: לגבי שאר הילדים, אנחנו יודעים אם הם זכאים או לא.

מיכאל מלכיאור: אתם יודעים, אבל לפי מה אתם נוהגים לפי התוכנה הקודמת או לפי התוכנה החדשה?

נועה קשת: החדשה, אבל אנחנו לא יכולים לעמוד מולם בשקיפות כי אין לנו מפות.

מיכאל מלכיאור: אבל, ראש העיר בא ואומר דבר אחר.

מיכאל מלכיאור: הוא אומר שנכון, יודעים לגבי שאר התלמידים.

מיכאל מלכיאור: אבל, יודעים דברים לא טובים.

מיכאל מלכיאור: העירייה מרגישה מחויבות כלפי התלמידים שהם משכבות יותר חלשות, להמשיך לשלם על אף שעל-פי המדידה החדשה הם לא זכאים.

יהודה בן חמו: אני אומר שאני רוצה שהמשרד ימשיך לשלם.

יהודה בן חמו: אני לא יכול לעמוד בשינוי שכזה, זה הבדל של 900 אלף שקל לשנה.

מיכאל מלכיאור: ואתה לא רוצה להפיל את זה על התושבים.

יהודה בן חמו: נכון.

אמיר דנאי: אני מייצג את ההורים בכפר-סבא.

אמיר דנאי: צריך לזכור שמדובר קודם כל בכלל שנקבע על ידי מנכ"ל משרד החינוך שמגדיר את ה-.

אמיר דנאי: אם ילד גר 2 ק"מ ו-950 מטר זה אומר שהילד צריך לעשות כל יום הלוך, ו- חזור ברגל אם אין לו פתרון אחר, שזה גם כן מרחק גדול.

אמיר דנאי: צריך לזכור שבכפר-סבא בתי הספר בזכות האינטגרציה מרוכזים בקריות חינוך.

אמיר דנאי: כלומר, אנחנו צריכים להסיע את כל הילדים בעיקר מהפריפריות, כדי באמת לשמור על אינטגרציה אמיתית ונכונה כמו שצריך, כי אחרת הפתרון הוא לפזר את בתי הספר בשכונות ואז יהיה קל, כל אחד יהיה קרוב לבית הספר.

אמיר דנאי: אבל, תלמידי השכונה הזאת ילמדו באותו בית ספר, ותלמידי השכונה השנייה בבית ספר אחר.

אמיר דנאי: אם רוצים לעשות אינטגרציה נכונה ובאמת כמו שעשו את זה בכפר-סבא בקריות חינוך מרוכזות, צריך בקטע הזה לעזור לרשות כדי לממש את אותה אינטגרציה.

מיכאל מלכיאור: יש פה בעיה מיוחדת בגלל הקריה, ובגלל שזה כנראה נמצא די גבולי מסביב ל-3 ק"מ האלו, אז יוצא שלפי כל השיטות האחרות זה קצת למעלה מ-3 ק"מ, לפי השיטה החדשה זה טיפה למטה מה- 3 ק"מ, ופתאום יוצא שחצי התלמידים שהיו זכאים שנה שעברה, פתאום הפכו להיות לא זכאים.

משה גפני: זה לא בעיה מיוחדת לכפר-סבא, בכפר-סבא זה מאוד בולט.

משה גפני: ברשויות רבות מדובר על קריות חינוך.

מיכאל מלכיאור: אני פתחתי בזה, זה ברור.

משה גפני: אגב, למה הוא בא להתלונן, למה רשויות אחרות לא באו?

מיכאל מלכיאור: אני התחלתי בזה, שמעתי על הבעיה גם מאחרים.

מיכאל מלכיאור: אבל, אצל אחרים זו בעיה שולית.

מיכאל מלכיאור: כשזה נופל בדיוק על התפר הזה של השלושה ק"מ, זה נופל במיוחד חזק פה.

מיכאל מלכיאור: לכן, חצי התלמידים בבת אחת הוצאו כי שינו את שיטת המדידה.

מיכאל מלכיאור: במקומות אחרים זה יכול להיות תלמידים בודדים, ולכן לא היתה תגובה.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שאני טועה, אבל זו לפחות התמונה שיש לנו עד עכשיו.

משה גפני: כלומר, אתה לוקח אותו בתור פרט שילמד על הכלל.

מיכאל מלכיאור: כן.

שושנה ימין: אני רוצה לפתוח ולומר שקודם כל משרד החינוך לא שינה בקריטריונים של זכאות להסעה במאומה.

שושנה ימין: הקריטריונים נשמרו זה שנים רבות – 2 ק"מ ומעלה לתלמידים עד כיתה ד', 3 ק"מ ומעלה מכיתה ה' ומעלה.

משה גפני: הוא לא יכול לשנות את הקריטריון הזה בלי אישור ועדת החינוך.

קריאה: הוא משנה אותם חופשי.

משה גפני: לא, הוא לא משנה.

משה גפני: מדידה זה משהו אחר.

שושנה ימין: הקריטריון הזה לא השתנה, הוא נשאר זה שנים רבות , ו-3 ק"מ.

שושנה ימין: המדידות בעבר באמת היו קצת יותר בשיטות פרימיטיביות כי לא היו לנו אמצעים טכנולוגיים מתקדמים כמו שיש היום.

שושנה ימין: ולכן, היו באמת מקרים שהמדידה בעבר אם היא בכלל נעשתה על-ידי הרשות אז לפני הרבה שנים הסתפקנו בהצהרת הרשות שיש ק"מ.

שושנה ימין: אחר כך היתה מדידה באמצעות מדידת המרחקים לצורך סבסוד כרטיסיות לתלמידים פלנמיטר שמדד על גבי מפה עם קנה מידה וכו'.

שושנה ימין: כלומר, האמצעים שעמדו לרשותנו בשעתו, היו אמצעים הרבה יותר פר מיטיבים, ובמידה מסוימת הם היו גם לא כל כך מדויקים, ובתוך המסגרת הזאת היו תלמידים שנהנו מההפקר, ואני אגיד את זה דווקא ברוח חיובית.

שושנה ימין: כלומר, היו תלמידים שהיו גבוליים או שהמדידה לא היתה מדויקת, שנכנסו לזכאות ובמשרד החינוך ישנו בשקט כי הילד קיבל את השירות.

שושנה ימין: כלומר, זה לא היה תשלום לרשות המקומית עבור משהו שהיא נהנתה ממנו ולא סיפקה את השירות.

שושנה ימין: סיפקו את השירות, וחיינו עם העניין הזה בשלום.

שושנה ימין: אנחנו כבר שלוש שנים או למעלה משלוש שנים הלכנו על פיתוח של מערכת הסעות חדשה ממוחשבת, ובתור שכזאת עם הקדמה הטכנולוגית השתדלנו להכניס מקסימום אמצעים טכנולוגיים מתקדמים כדי לנהל מערכת הסעות יותר מתקדמת.

שושנה ימין: אני רוצה להגיד שזכינו להרבה מאוד שבחים מצד רשויות מקומיות, ואם הזמן ירשה לי אני גם אסביר מה העקרונות של המערכת החדשה.

מיכאל מלכיאור: תסבירי, בשביל זה התכנסנו היום.

שושנה ימין: המערכת היא מערכת אינטרנטית, ואני מדברת על מערכת "הסעות נט".

שושנה ימין: זו מערכת מהמתקדמות שאנחנו מכירים.

משה גפני: לא ה-GIS.

שושנה ימין: ה-GIS הוא חלק מהמערכת, השאלה שלך היא נכונה.

שושנה ימין: המערכת היא מערכת בכללותה והיא מנהלת את כל מאגר הנתונים של תלמידים, ותיכף אני אסביר מה היא נותנת.

שושנה ימין: היא בדיבור ישיר עם הרשות המקומית.

שושנה ימין: היום רשות מקומית לא צריכה לדווח יותר בטפסים ולא בניירת.

שושנה ימין: היא מזינה את כל נתוני ההסעות של התלמידים אחרי שהיא מקבלת מאיתנו את הבדיקות הראשוניות מי זכאי ומי לא - מה שלא היה לנו עד היום.

שושנה ימין: עד הפעלת המערכת החדשה הרשות היתה צריכה לדווח אחרי שהיא בדקה את המרחקים, אחרי שהיא בדקה אם הילד לומד באזור הרישום, אחרי שהיא בדקה אם הוא לומד באזור המיפוי שלו, אם הכתובת שלו מדויקת או לא מדויקת.

שושנה ימין: כל הנתונים האלה נבדקו בעבר על ידי הרשות המקומית, והיא היתה צריכה לדווח בים של דיווחים למשרד החינוך.

שושנה ימין: משרד החינוך היה בודק אותה, וקובע על-פי הקריטריונים מי הזכאי ומי לא.

שושנה ימין: המערכת האינטרנטית החדשה עושה תהליך הפוך.

שושנה ימין: היא אומרת לרשות המקומית אל תדווחי לי בשלב הראשון על שום נתון.

שושנה ימין: אנחנו הסתמכנו על מאגר נתונים שקיים כבר במשרד החינוך.

שושנה ימין: מה זה מאגר נתונים?

שושנה ימין: כל מצבת התלמידים במוסדות החינוך נמצאת בקבצים אצלנו.

קריאה: על פי דיווח הרשות.

שושנה ימין: כמובן, מה שאנחנו קוראים מצבת תלמידים.

שושנה ימין: יש לנו מאגר היום של בדיקות מרחקים, וזו תוכנת ה-GIS.

שושנה ימין: יש לנו היום בתוך מערכת ההסעות, מערכת GIS שזאת מערכת מידע גיאוגרפית.

שושנה ימין: היא משרתת את המשרד גם בנושאים אחרים, אבל היישום המיידי שלה היה דווקא במערכת ההסעות.

שושנה ימין: היא מסוגלת לתת לנו את המרחק המדויק בדרך הקצרה ביותר שהיא עבירה להולך רגל, זה דבר שלא היה בהיסטוריה של מערכת החינוך.

שושנה ימין: היא בעצם בוחרת על מפה את הדרך או את השביל שהוא עביר להולכי רגל.

שושנה ימין: היא מסוגלת לתת לנו על כל תלמיד במערכת החינוך, אנחנו עושים את הבדיקות האלה על כל מיליון שבע מאות אלף תלמידים.

שושנה ימין: צודקת עיריית כפר-סבא כשהיא אומרת: כשאני באה להתמודד עם הורים, וכשמערכת ההסעות שלכם טוענת שאין מרחק, אני רוצה להוכיח להם שבאמת אין מרחק, ומהי הדרך החלופית.

שושנה ימין: הרבה פעמים הורים לוקחים את הדרך ברכב.

שושנה ימין: החישוב שלהם הוא ברכב, או בדרך שהיא לא המקסימאלית מבחינתנו, או לא האופטימאלית מבחינת הולך רגל.

מיכאל מלכיאור: את מתכוונת המינימאלית.

שושנה ימין: או המינימאלית, נכון.

שושנה ימין: המקסימאלית מבחינת ההתייעלות.

יהודה בן חמו: זה בדיוק מקור הבעיה.

שושנה ימין: אנחנו עובדים על מפות עד כמה שאפשר עדכניות, ולדאבוננו הרב במהלך ההכנסה של תוכנת ה-GIS, גילינו כמה דברים מאוד מאוד מעניינים.

שושנה ימין: אני חושב שטוב לתת לנו הזדמנות קצת לחשוף את התנהלות החברה הישראלית.

משה גפני: מה למשל?

שושנה ימין: כשלקחנו כתובות של תלמידים, והמינהל של תקשוב שיושבים פה שני נציגים שלו שאני אתן להם אם יתאפשר גם קצת לפרט על התוכנה, סבר או אמרו לי: כתובת של תלמידים לא צריכה לדווח הרשות המקומית, ולא צריך לדווח ההורה.

שושנה ימין: יש מאגר שנקרא מרשם התושבים במשרד הפנים, ושם יש כתובות תלמידים מדויקות, אין צורך לבקש את הכתובת מהרשות המקומית, אנחנו הולכים למינהל האוכלוסין ולפי מספר הזהות.

שושנה ימין: אחת ההפתעות הכי גדולות שהיו לנו היא לגבי עשרות אלפי תלמידים, וזו היתה הפתעה גם בשבילי כי אני סברתי שאדם שמשנה כתובת בוודאי שגם רץ לשנות את הכתובת שלו גם במשרד הפנים.

שושנה ימין: מערכת "הסעות נט" כשהיא לקחה את התלמיד מתוך מצבת בית הספר, ונגשה למרשם התושבים לקחת את הכתובת שלו, מסתבר שבפועל הוא גר באור-יהודה או באבן-יהודה, והכתובת במשרד הפנים היא אילת או תל-אביב.

שושנה ימין: מסתבר שהרבה מאוד משפחות לא מעדכנות את הכתובת שלהן משיקולים שונים ומגוונים, כמו לא להפסיד את החנייה.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שלא שילמתם את ההסעה מאילת לאור-יהודה.

שושנה ימין: הרבה פעמים כאשר רשויות מקבלות את הרשימה וכשבדיקת הזכאות נעשית במשרד, אנחנו מוציאים להם 500 תלמידים פחות ממה שהן הכירו.

שושנה ימין: חלק מהם זה בגלל שהכתובות לא מעודכנות.

שושנה ימין: אנחנו שאלנו את עצמנו לא פעם האם באמת משרד החינוך צריך להיות השוט או אמצעי האכיפה לגרום לכך שהורים או תושבים ישנו את כתובתם?

שושנה ימין: כלומר, אתה לא יכול ליהנות משני העולמות.

שושנה ימין: היו לנו אלפי משפחות שגרו בנהרייה, נהנו מההטבות שניתנות לישובים בקו העימות.

יהודה בן חמו: זה מחוזות אחרים.

מיכאל מלכיאור: זה מעניין, וחשוב שקיבלנו את המידע הזה.

מיכאל מלכיאור: אבל, זה לא בדיוק הנושא.

שושנה ימין: נכון, אבל אני בכוונה מרחיבה כי זה חלק מהבעיות שגם רשויות התמודדו איתן.

משה גפני: חוץ מהעניין הזה של העברת הכתובות שאנשים גרים באור-יהודה ורשומים באילת, חוץ מהבעיות האלה, ה-GIS עבד בסדר?

משה גפני: האם היה יכול להיות מצב שיש שלושה אחים במשפחה והם שלושתם לומדים באותו בית ספר, אחד על-פי ה-GIS זכאי, אחד אינו זכאי, והשלישי גבולי, האם היה יכול להיות מקרה כזה?

משה גפני: הכתובות הן באותו מקום, לא באילת.

שושנה ימין: התשובה היא כן.

משה גפני: כפר-סבא, שלושה אחים ששלושתם באותה הכתובת, שלושתם לומדים באותו הספר.

משה גפני: אחד על פי ה-GIS - - -

מיכאל מלכיאור: הרב גפני, הבנו.

מיכאל מלכיאור: זו הנקודה, תן לה לגמור.

שושנה ימין: יכול להיות מצב שאותו תלמיד בשנה שעברה היה בכיתה ד', והקריטריון היה 2 ק"מ, והוא עלה כיתה, הוא נשאר באותה כתובת, נשאר באותו מוסד חינוכי, בס"ז קיבל הסעה, בס"ח אינו זכאי כי שם חל קריטריון של 3 ק"מ.

מיכאל מלכיאור: זה לא מה שהוא שאל, זה גם הרב גפני היה מבין.

משה גפני: כן.

חננאל דיב: יש אצלנו בשכונה שלושה תלמידים שלומדים ב"בר-אילן".

חננאל דיב: שניים מהם גרים בכניסה לשכונה, והשלישי גר בסוף השכונה.

חננאל דיב: אלה שנמצאים קדימה מקבלים, והוא מאחור לא מקבל.

חננאל דיב: אני כבר לא מדבר על המצב הכלכלי הקשה של ההורים.

משה גפני: עזוב את המצב הכלכלי, זה דיון אחר.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש ממך להסביר מה השינוי שקרה בשנה שעברה.

שושנה ימין: קודם כל, אין כמה סוגים של מדידות.

שושנה ימין: היום המערכת, אבל לא רק היום, זה כבר שנה חמישית שאנחנו עובדים עם תוכנת ה-GIS.

שושנה ימין: הכנסנו אותה בצורה מדורגת.

שושנה ימין: נתנו גם שנתיים ושלוש שנים של שנות חסד כדי לתת לרשות המקומית להתארגן לאור השינויים שבאמת הובילו לכך שהמדידות המדויקות האלה הפחיתו את מספר התלמידים הזכאים.

שושנה ימין: יש פה נציגי רשויות, אני לא יודע עד כמה אתה מעודכן.

שושנה ימין: אבל, אנחנו במשך שלוש וארבע שנים הקלנו על הרשויות המקומיות, והמשכנו לשלם גם עבור תלמידים שאינם זכאים.

שושנה ימין: הודענו גם לרשויות להודיע להורים על שיטת המדידה באמצעות התוכנה.

שושנה ימין: ביקשנו מהם להודיע מראש ולהיערך לקראת האפשרות שילד שקיבל בעבר, לא ימשיך לקבל בעתיד.

שושנה ימין: יש אוטונומיה לרשות מקומית, לראש רשות מקומית, להחליט שגם עבור תלמידים שאינם זכאים, לעשות הסדרים בינם לבין ההורים על תחבורה ציבורית, על השתתפות משותפת של הורים עם רשות.

מיכאל מלכיאור: האם היה שינוי כלשהו שקרה שנה שעברה שעברו מאיזה שיטה אחת של מדידה לשיטה אחרת?

שושנה ימין: לא, המערכת במשך כבר ארבע שנים, מערכת ה-GIS משולבת.

מיכאל מלכיאור: את אומרת שעד שנה שעברה אתם עשיתם הקלות, לא עמדתם על המטר, ונתתם יותר כסף.

שושנה ימין: לא שלא עמדנו על המטר, גם אלה שנהנו - - -

מיכאל מלכיאור: נתתם לאנשים שלא היו זכאים, ואתם העברתם.

שושנה ימין: נכון.

מיכאל מלכיאור: זה לא ששיניתם מה-GIS למדידה של "הסעות נט".

מיכאל מלכיאור: השיטה היא אותה שיטה.

שושנה ימין: נכון, "הסעות נט" כוללת את ה-GIS.

מיכאל מלכיאור: כמה כסף חסכתם בזה?

שושנה ימין: אין לנו כרגע נתונים, ואני גם אסביר למה.

שושנה ימין: יש החלטות שרה ומנכ"ל לגבי מגזרים די גדולים שהשיטות האלה היו יכולות להביא לחיסכון גדול, אבל כרגע הוא לא יושם בפועל.

שושנה ימין: בגלל מלחמת לבנון השנייה כל הרשויות באזור חיפה והצפון, המנכ"ל ביקש לא ליישם את תוצאות המדידה במערכת ה-GIS, כי הרשויות היו צריכות לעבור את השיקום של תוצאות המלחמה.

מיכאל מלכיאור: הבנתי.

מיכאל מלכיאור: אני שואל איפה שכן הפעלתם.

שושנה ימין: אין לנו כרגע נתונים, כי אנחנו הלכנו לשנות חסד עד תשס"ז.

שושנה ימין: אם יחולו שינוי הוא יחול ב-ס"ח, ואנחנו כרגע בראשיתה, כך שאני לא יכולה להגיד בכמה יסתכם העניין הזה.

מיכאל מלכיאור: אבל, אתם אמורים לחסוך הרבה כסף בזה.

שושנה ימין: אני לא יודעת כמה זה הרבה.

מיכאל מלכיאור: אם עד עכשיו שילמתם ל-1,700 ועכשיו זה יורד ל-900 אז אתם חוסכים.

שושנה ימין: "הסעות נט" היא אומנם מערכת ממוחשבת, והיא מדויקת.

שושנה ימין: יש לנו כמה מגבלות ואני תיכף אני אתן את רשות הדיבור כדי שידברו על המגבלות של מערכת ה-GIS.

שושנה ימין: אבל, אני מוכרחה לציין שזכות הערעור שמורה לכל רשות מקומית.

שושנה ימין: אנחנו מאפשרים לרשות המקומית כשהיא באה עם אינפורמציה יותר מדויקת, ואני לא יכולה להגיד שהמערכת היא מדויקת במאת אחוזים, לכל מערכת חדשה שנמצאת בתהליכי פיתוח יש את המגבלות שלה, אנחנו נתגבר עליהן.

שושנה ימין: אבל, זכות הערעור נתונה גם לעיריית כפר-סבא.

שושנה ימין: אם יש טעויות שהמערכת הפיקה, אנחנו נתקן אותן, ואולי אותם 700 תלמידים יצטמצמו ל-300 תלמידים, כך שזכות הערעור שמורה לכל רשות, זה התפרסם אצלנו בכל חוזר.

שושנה ימין: גם במערכת "הסעות נט" יש את האפשרות לרשות המקומית לערער אם זה בגין כתובת, אם זה בגין מדידה לא מדויקת שהמערכת הוציאה, מכל מיני סיבות זכות הערעור שמורה.

מיכאל מלכיאור: איך יכול להיות שלא קיבלו לכל התלמידים החדשים?

מיכאל מלכיאור: הרי אנחנו נמצאים עכשיו כבר בחודש נובמבר, והרישום היה לפני הרבה מאוד חודשים.

שושנה ימין: אנחנו ניתן את רשות הדיבור בזה לאורנה ולאביב שיסבירו.

משה גפני: מה תקציב ההסעות?

שושנה ימין: סך כולל של תקציב ההסעות חינוך מיוחד וחינוך רגיל, כ-600 מיליון שקל לשנה השתתפות משרד החינוך.

משה גפני: 600 מיליון.

משה גפני: האם היו שינויים בתקציב הזה?

שושנה ימין: לא, אפילו לא שקל אחד.

שושנה ימין: להיפך, אני מוכרחה לציין - יושב פה נציג האוצר - מערכת ההסעות של משרד החינוך לא ניזוקה בגלל מחסור בתקציב.

שושנה ימין: התשלומים משולמים לפי - - -

משה גפני: אבל, לפי מה שאת אומרת יש פחות זכאים.

שושנה ימין: עדיין אמרתי שהפחות הזה לא הגיע לידי מימוש, כי בפועל עוד לא הורדנו לאף אחד.

משה גפני: זאת אומרת שאם זה יגיע לידי מימוש יפחת התקציב?

שושנה ימין: יכול להיות.

שושנה ימין: מצד שני, אנחנו נותנים שיפור שירותים, ואולי זו גם ההזדמנות לדבר עליהם אם היושב ראש יסכים.

אורנה חוברה: אני מאגף המחשוב של משרד החינוך, ואני אחראית גם על מערכת ה-GIS, וגם על מערכת ההסעות.

אורנה חוברה: אביב הוא מנהל בפועל את ההסעות.

אורנה חוברה: אני רוצה להתייחס למספר דברים שנאמרו פה.

אורנה חוברה: ראשית, העלאתם איזשהן ספקות לגבי אמינות המערכת, ואני מדברת על ה-GIS, היכולת שלה לחשב במדויק את המרחק.

אורנה חוברה: אמרתם גם שבעקבות השינוי ירד באופן מאוד גדול מספר הזכאים - זה נכון.

אורנה חוברה: כשאנחנו הכנסנו את הבדיקה הממוחשבת ב-GIS, גילינו לא מעט מקרים שבמשך שנים רבות שילמו לתלמידים שהמרחק שלהם היה לא גבולי בכלל - 50 מטר, 200 מטר.

אורנה חוברה: פשוט לא היה שום אמצעי שבעזרתו היה ניתן לבדוק את המרחק עד שהגיעה מערכת ממוחשבת.

אורנה חוברה: באגף המוכרים אנחנו אוכפים את הנושא הזה - הרבה יותר מהר התחילו לאכוף אותו מאשר האגף הרשמי, כבר לפחות ארבע שנים.

משה גפני: אני יודע, לא סתם יודע.

מיכאל מלכיאור: הרב גפני, היא אומרת את זה במקומך.

אורנה חוברה: באגף המוכרים, שם לא אכפו את זה בהדרגה.

אורנה חוברה: הגיעו הרבה תלונות בשנים הראשונות, כגון שהמערכת לא מחשבת נכון, בעיקר על אמינות החישוב.

אורנה חוברה: בעקבות זה משרד האוצר מינה גוף בלתי תלוי של משרד רואי חשבון שבאו אלינו ובדקו את התלונות, בדקו את אמינות המערכת.

אורנה חוברה: הם הגיעו למסקנה שהמערכת מאוד אמינה.

מיכאל מלכיאור: האם אתם קיבלתם הוראה מגבוה לאכוף את המערכת במוכר בצורה אחרת מהמערכת הרשמית?

אורנה חוברה: יש שני נושאים שקיבלנו הוראה.

אורנה חוברה: אחד, בעיתוי.

אורנה חוברה: מבחינת העיתוי באגף המוכרים כבר עושים את הבדיקה הממוחשבת הזאת ונותנים את הרשימות כבר מספר שנים.

אורנה חוברה: באגף הרשמי התחילו - - -

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, קיבלתם הוראה לאכוף את זה בצורה אחרת.

קריאה: דוח מבקר המדינה 54ב' אמר להם לאכוף את זה.

קריאה: הוא אמר שבמערכת של המוכר שאינו רשמי היה בלגאן במירכאות.

קריאה: פקידה אחת טיפלה בכל המערכת, ואז מבקר המדינה ביקש לבדוק את זה.

קריאה: כלומר, זה לא היה החלטה של המשרד.

מיכאל מלכיאור: קשה להאמין שמבקר המדינה יגיד.

משה גפני: אבל, היושב ראש שאל שאלה.

משה גפני: התשובה הזאת לא רלוונטית.

משה גפני: היושב ראש שאל האם היתה הוראה מגבוה?

אורנה חוברה: כאגף המיחשוב מה שאני עושה הוא שאני בודקת באופן ממוחשב מי זכאי ומי לא זכאי לפי המערכת.

אורנה חוברה: אני לא המחליטה.

מיכאל מלכיאור: את נותנת רק את העובדות, אבל בפועל את אומרת שזה מה שהיה.

אורנה חוברה: אני אומרת שבפועל באגף המוכרים קיבלנו את ההוראה הזאת כבר לפני מספר שנים.

שושנה ימין: מאחר וזה מתייחס למערכת הרשמית אני רוצה להתייחס.

שושנה ימין: אני סברתי ששינוי כזה אי אפשר להנחית בין לילה, מפני שהיה צריך בהחלט לתת זמן גם לרשויות וגם להורים.

משה גפני: היושב ראש שאל שאלה אחרת.

שושנה ימין: אני אומרת, זו לא היתה החלטה של מינהל תקשוב.

משה גפני: הוא קיבל תשובה, גם אני דרך אגב קיבלתי תשובה.

משה גפני: הוא שאל האם היתה הוראה לאכוף את הנושא הזה על המוכר לפני הרשמי - המוכר הוא בכל אופן יותר רשמי מהרשמי - והתשובה היתה כן, נורא פשוטה.

משה גפני: מבקר המדינה רלוונטי לעניין הזה כמו חמור למרק פירות.

אורנה חוברה: בוא נגיד שאנחנו התבקשנו לבצע את החישוב וחשבנו לפני מספר שנים.

אורנה חוברה: התייחסתי גם לנושא האמינות שנבדק על ידי גוף בלתי תלוי.

אורנה חוברה: דיברתם על פערים, ובכפר-סבא הציגו פערים בין שתי מערכות GIS, ואני רוצה להתייחס לזה.

אורנה חוברה: במערכת יש לנו מערכת GIS שבודקת - ואנחנו מציגים את הנתונים - את מערכת "הסעות נט".

אורנה חוברה: במערכת הזאת יש לנו נתון של כתובת המוסד שהיא נגזרת מקבצים של משרד החינוך, ואחרי שאנחנו גוזרים את כתובת המוסד אנחנו משתמשים בשכבת הדרכים והכבישים של חברת "מפה", ואז המוסד ננעץ על הכביש.

אורנה חוברה: לאחר מכן, אנחנו עושים איזושהי עבודת תיוב ידנית בדרך כלל על פי בקשות של רשויות.

אורנה חוברה: למשל, בטבריה ביקשו, במבשרת, או במקומות שבהם עוברים על זה בעין ורואים אם זה נראה הגיוני, ועושים עוד נעיצה קצת יותר מדויקת כי לא תמיד המוסד נמצא על הכביש.

אורנה חוברה: בדרך כלל, הוא לא.

אורנה חוברה: בחלק מהמקרים הנ"צ שזה הנעיצה המדויקת, הוא קצת שונה מהכתובת.

אורנה חוברה: ולכן, ב"הסעות נט" שפועלת על פי הנ"צ, הנתון יהיה יותר מדויק.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאנחנו נכנסים לפרטים.

מיכאל מלכיאור: תהיי ספציפית לגבי כפר-סבא אם את יכולה.

אורנה חוברה: כפר-סבא ביקשנו דוגמאות ספציפיות ולא נתנו לנו.

אורנה חוברה: ביקשנו דוגמאות, רצינו להתייחס, לא נתנו לנו.

אורנה חוברה: אבל, אני יכולה להגיד שהיות והתהליך הזה שאנחנו מציגים ב"הסעות נט" לוקח מספר חודשים עד שאוספים את המצבת על-פי דיווחי הרשויות, ועד שמבצעים תהליך של חישוב מרחק והמלצת המערכת, פנו רשויות ואמרו: תנו לנו איזה כלי לבדוק בינתיים את השכבות האלה של המעבר א', ז' וכו'.

מיכאל מלכיאור: מאחר וזה גבולי, אם יזמינו אותך לכפר-סבא ואת תלכי למדוד בצורות הכי מיושנות שיש, לא לפי תוכנה כזאת או אחרת, אלא יתנו לך בהליכה הכי קצרה בין הנקודות, ואת תראי שזה מראה משהו אחר מ"הסעות נט".

מיכאל מלכיאור: הלוא יש הרבה תלמידים במצב הזה.

אורנה חוברה: לא.

אורנה חוברה: ראשית, אני לא רואה פה מקרים גבוליים, אני רואה פה פערים והסברתי מאיפה הם באים.

אורנה חוברה: הם באים מזה שהנ"צ שלנו יותר מדויק.

אורנה חוברה: אנחנו העמדנו בינתיים כלי.

מיכאל מלכיאור: אבל, אם תלכי ותבדקי ותראי שזה לא כך.

אורנה חוברה: עשה את זה משרד רואי חשבון בשבילנו, בשביל המדינה, ואמר שהמערכת אמינה.

אורנה חוברה: אם יש פערים אז אותם פערים באים גם פעם אחת לטובת התלמידים, ופעם אחת לרעת התלמידים.

אורנה חוברה: כלומר, הכלי הוא אותו כלי.

מיכאל מלכיאור: משום מה אני אף פעם לא שומע על דברים שבאים לטובת התלמידים, לפחות בזמן שאני בוועדה אני לא זוכר משהו שנעשה.

אורנה חוברה: אבל, הגוף הבלתי תלוי שבדק את זה אמר כך.

יואל חסון: אדוני היושב ראש, אולי דברים שבאים לטובת התלמידים לא באים לידיעת הוועדה.

מיכאל מלכיאור: זה גם יכול להיות.

מיכאל מלכיאור: אבל, משום מה אני חושש.

מיכאל מלכיאור: אין ספק שהיה פה גם תהליך שהעיריות היו נותנות, וכמובן היה להם אינטרס מסוים לקבל עזרה לכמה שיותר תלמידים.

מיכאל מלכיאור: זה דבר הגיוני.

מיכאל מלכיאור: אגב, אני חושב שאתם בטח חסכתם הרבה כסף בזה, ולא רואה איפה הכסף הזה.

אורנה חוברה: מערכת ממוחשבת אין לה איזושהי נגיעה, מערכת בודקת ואין לה נגיעה לטובת תלמיד או לא לטובת תלמיד.

מיכאל מלכיאור: זה ברור.

מיכאל מלכיאור: ראש העיר ביקש להגיב על זה, בואו נשמע את ראש העיר.

יהודה בן חמו: אני רוצה לדבר כרגע באופן כללי ולא רק על ההסעות, זו מדיניות של משרד החינוך כל פעם לשנות את השיטה על מנת לחסוך כסף, והשאלה שלך היתה נכונה.

יהודה בן חמו: נחסך פה הרבה כסף.

יהודה בן חמו: אם בכפר-סבא לבד מ-1,700 תלמידים המספר ירד ל-800 תלמידים שמקבלים את היכולת לקבל הסעות, אתה יכול לראות מה חסכו בעיר אחת.

יהודה בן חמו: אני לא יודע אם זה בכלל הרשויות, אם זו לא בעיה של כלל הרשויות.

רונית תירוש: זה לא אותו הדבר, כי מבנה מערכת החינוך שונה.

מיכאל מלכיאור: דיברנו על זה.

יהודה בן חמו: אם הבעיה האקוטית הגדולה של משרד החינוך היא כפר-סבא, אז זה לא חיסכון של הרבה כסף, ואפשר לפתור את הבעיות.

יהודה בן חמו: צריך לקחת בחשבון שאוכלוסיות שלמות שגרות בשכונות נפגעות כאן.

יהודה בן חמו: השוני בין התוכנה החדשה לבין השיטה הקודמת, לא מדברת לא על 40 מטר, ולא על , ולא הקלות כאלו אחרות.

יהודה בן חמו: הפער הוא שונה לחלוטין בין הנתונים שהיו מהמשרד לרשות, לבין התוכנה החדשה.

יהודה בן חמו: זו שיטה לחסוך כסף.

שושנה ימין: אני מבטיחה לעיריית כפר-סבא שאנחנו נבדוק אותה, ואת כל הערעור של אותם 800 תלמידים או 700 תלמידים, ואנחנו נעשה בדיקה יותר מדויקת.

שושנה ימין: זכות הערעור עדיין שמורה לכם, ונעשה בדיקה.

שושנה ימין: יכול להיות שהמספר יצטמצם עד ל-300, 200.

רונית תירוש: אני רוצה לשאול את ראש העיר, למה אנחנו צריכים בכלל לקיים את הדיון כאן אם זכות הערעור קיימת, ואם הכול כל כך פתוח?

יהודה בן חמו: אני פניתי למשרד החינוך גם באופן פורמאלי וגם בפגישה.

יהודה בן חמו: התבקשתי גם על ידי השלטון המקומי, וגם על ידי משרד החינוך, לאגם כוחות על מנת להפעיל לחצים על המשרד - אני אומר את זה בצורה הכי גלויה.

רונית תירוש: פנית והבהרת ולא באו לבדוק?

יהודה בן חמו: פנינו למשרד, עדיין לא קיבלנו תשובות.

יהודה בן חמו: בינתיים, חלק מהתלמידים לא מגיעים לבית הספר, ונמצא פה אחד ההורים שהוא תושב השכונות.

חננאל דיב: אנחנו נשבות עד שנקבל, אין מה לעשות.

חננאל דיב: הם ישבו בבית.

יהודה בן חמו: אנחנו עכשיו מגדילים עוד לחץ.

רונית תירוש: אבל, למה צריך לחץ?

רונית תירוש: אומרת מי שממונה על הנושא שבערעור שלכם הם מייד בודקים ונותנים, אז מה קרה?

יהודה בן חמו: לא זה מה שנאמר בטרם ההתכתבויות.

שושנה ימין: סליחה, ישבה אצלנו בישיבה ארוכה נציגת עיריית כפר-סבא לבקשתה.

שושנה ימין: נענינו, נפגשנו.

שושנה ימין: ביקשתם פגישה נוספת עם המנכ"ל, נקבע כבר מועד לשבוע הבא.

שושנה ימין: אני חושבת שיש פתיחות רבה מצידנו לשמוע אתכם ולטפל בבעיות.

יואל חסון: האם יש לך הערכה שהבעיה הזאת בכפר-סבא תיפתר?

שושנה ימין: אני לא יכולה להבטיח שאותם 800 תלמידים יהיו זכאים.

שושנה ימין: הזכות לערער שמורה לכל רשות מקומית, גם כפר-סבא.

יואל חסון: מה לדעתך תהיה תוצאת הסיכוי בערעור הזה?

שושנה ימין: לצערי, אני לא יכולה להעריך הערכה כזאת.

משה גפני: אדוני היושב ראש, כשאתה מתחיל דיון על העניין אני מבקש רשות דיבור.

נועה קשת: קודם כל, אני חושבת שיש מקום כן לשבח את המערכת הזאת שכן משרד החינוך נותן לנו את הכלים הנכונים.

נועה קשת: מה שקורה הוא - ועל זה דיברתי גם עם שוש - המערכת עדיין לא פועלת במלוא העוצמה, והיא יצאה מידיי מוקדם לדרך, זו דעתי.

נועה קשת: ברגע שאין לי את השקיפות שיש לאנשים שמפעילים את המערכת, ואין לי את הכלים שאני יכולה להתמודד מול התושבים יחד עם ראש העיר, זאת אומרת שהמערכת עדיין לא מוכנה.

נועה קשת: ללא ספק, המערכת טובה, יעילה לעתיד.

נועה קשת: אני צריכה לקבל תשובות בשני דברים.

נועה קשת: אחד, אני רוצה את המפות שהם משתמשים כי המפות שלנו לא רלוונטיות.

נועה קשת: בא נציג מפעל המים אצלנו ודיבר עם אביב ועם אורנה, וניסו להגיע לפרמטרים של משרד החינוך.

נועה קשת: לא נוצר חיבור, הם טוענים שיש להם פרמטרים אחרים.

נועה קשת: אין לי בעיה, מוכנה לקבל את אות הקלון עם כל הפרמטרים.

נועה קשת: אבל, אני רוצה את הכלים, אני רוצה מפות, אני רוצה את רוצה את השקיפות כדי שאני אוכל לעמוד מול תושב.

נועה קשת: שתיים, אני חושבת שמחובתי - - -

רונית תירוש: סליחה, האם המפות זה לא ממרכז למיפוי?

רונית תירוש: זה לא המצאה של המשרד.

שושנה ימין: כן, אנחנו משתמשים בהם.

שושנה ימין: אבל, המערכת שעומדת כרגע לרשות הרשויות המקומיות, זה לא אותן מפות.

נועה קשת: מאוד חשוב לי שתבינו שלקבל את הכלה ללא השמלה, זאת לא כלה.

נועה קשת: לכן אני מבקשת פשוט לדחות את כל ההחלטות עד שהמערכת תהיה מובנית, ואכן נכונה ומתאימה לכולנו.

חננאל דיב: זה ייקח עוד שנתיים.

נועה קשת: אם זה ייקח עוד שנתיים עד עוד שנתיים.

חננאל דיב: בינתיים, תנו את ההסעות.

נועה קשת: אני פשוט חושבת שאני חייבת לקבל את כל החומר.

מיכאל מלכיאור: היא אומרת שעברו כבר ארבע שנים.

משה גפני: רק המוכר, ברשמי לא.

נועה קשת: לא, ארבע שנים אף אחד לא ידע, אולי המוכר.

נועה קשת: בשנת הלימודים שעברה הגעתי ליום עיון ונודע לי - לא ידענו.

נועה קשת: במהלך שנת תשס"ז כולנו הוזמנו על-ידי שוש ליום עיון, למדנו כמה שעות, נזרקנו.

נועה קשת: אני באמת לא באה לתקוף את הנושא הזה, הם יושבים בירושלים והם נותנים לנו מענה.

נועה קשת: אבל, הם לא נותנים לנו עדיין את כל המענה שאנחנו זקוקים לו, וזה לא בסדר.

מיכאל מלכיאור: למה בדיוק את זקוקה שאת לא מקבלת?

נועה קשת: קודם כל, מפה לעבוד מול ההורים.

נועה קשת: שנית, כיתות א', ז', ו-י' זה מסות של ילדים ובראשון לספטמבר אני רוצה לדעת מי זכאי או לא זכאי.

נועה קשת: חשוב שתדעו שהשנה חזרתי ל-GIS שלי כשלמעשה עוד שנה תהיה לי עוד הפעם בעיה, כי קיבלו ילדים שהם לא זכאים, ועוד פעם ישבתו לי ילדים.

נועה קשת: כלומר, אני לא יוצאת מזה כל שנה.

מיכאל מלכיאור: למה לא נתתם לא', ז' ו-י'?

אביב מצא: אני מיחידת המחשב של משרד החינוך.

אביב מצא: הנתונים שאנחנו מציגים באינטרנט בעזרת המערכת, הם נתונים שמדווחים מבתי הספר והרשויות המקומיות.

אביב מצא: הנתונים האלה מדווחים בדרך כלל באיחור, אחרי תחילת השנה, ולכן בראשון בספטמבר היינו מאוד רוצים להציג את הנתונים של הילדים המומלצים לזכאות.

מיכאל מלכיאור: אבל, כבר עברנו את ראשון בנובמבר וזה עוד לא הגיע.

אביב מצא: התהליך כולו מרגע שמסתיים איסוף הנתונים ממצבת התלמידים באזור חודש נובמבר, אורך עוד תקופה, ולאחריו עולים הנתונים.

אביב מצא: אנחנו מפעילים תוכניות ממוחשבות שממקמות את הילדים על המפה ומחשבות להם את הדרכים הנכונות.

אביב מצא: אלו תהליכים מורכבים שאורכים עוד פרק זמן.

מיכאל מלכיאור: אבל, איך הם יעשו?

מיכאל מלכיאור: אומרת לנו פה מי האחראית על הנושא בכפר-סבא שאין להם את הכלים, הם מצפים לקבל מכם.

מיכאל מלכיאור: יש להם את הכלים שלהם וזו התוכנה הקודמת.

מיכאל מלכיאור: מה קורה אחר כך?

מיכאל מלכיאור: אתם מתעכבים עם העבודה שלכם, לא מביאים להם את מה שהם צריכים לקבל - מה שהיה צריך להיות אצלם בוודאי לפני הראשון בספטמבר.

מיכאל מלכיאור: עכשיו אנחנו כבר בנובמבר, ועוד לא קיבלו כלום.

מיכאל מלכיאור: מה הם צריכים לעשות?

מיכאל מלכיאור: הם יכולים לעשות רק לפי המדד הקודם, ולפי המדד הקודם כנראה שיש הרבה יותר זכאים לעומת המדד הנוכחי.

מיכאל מלכיאור: הם נותנים, הם קודם כל מוציאים את הכסף, ואתם אחר כך לא תחזירו להם את הכסף.

מיכאל מלכיאור: שנית, הם יוצרים גם ציפייה אצל ההורים שמגיע להם.

מיכאל מלכיאור: אחר כך מגיע המדד שלהם באמצע השנה במקום להגיע לפני תחילת השנה, ואז הם צריכים להודיע ואז ההורים מתמרמרים.

אביב מצא: בעניין הזה בדיוק אני רוצה לומר שאנחנו כן נותנים להם כלי שיעזור להם בינתיים לתכנן את ההסעות.

אביב מצא: אומנם, אנחנו לא חושפים בפניהם את רשימות הילדים כיוון שהן עוד לא ברשותנו.

אביב מצא: אבל, אנחנו כן נותנים להם כלי למדידת מרחקים שהוא בעצם אותו כלי שמשמש אותנו אחר כך.

אביב מצא: הוא נמצא באתר האינטרנט של משרד החינוך, והוא מומלץ לשימוש.

אביב מצא: אגב, כל הכלים - גם "הסעות נט" וגם ה-GIS - עוברים שיפורים מתמידים בדיוק מהסוג שגברת קשת דיברה עליהם, כי אנחנו שומעים את המשתמשים שלנו.

אביב מצא: יש לנו מוקד תמיכה שמקבל הרבה מאוד משובים, ואנחנו נותנים להם בסופו של דבר את המענה.

מיכאל מלכיאור: אז למה אתם לא משתמשים בכלים?

נועה קשת: המנהל ברדוגו שלח לי את המפה, וראינו הפרש של 500 מטר.

נועה קשת: הוא אמר לי לא להשתמש במפות, חד משמעית.

נועה קשת: הבאתי את זה לפה.

נועה קשת: חד משמעית, לא להשתמש במפות.

נועה קשת: היינו אצל שוש והוחלט שאני לא משתמשת באף מפה כי אין לכם מענה.

נועה קשת: אין לכם תיאום בין המפות.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אני מבקש להתייחס לעניין הזה.

משה גפני: אני שמח שהוא עלה.

משה גפני: קודם כל, אני רוצה להקדים ולומר ששוש ימין היא עובדת מאוד מוכשרת ורצינית, היא רק נמצאת במשרד לא מתאים.

שושנה ימין: הרב גפני, האם אפשר לקבל את זה בכתב?

משה גפני: את רוצה את החלק הראשון או את החלק השני?

מיכאל מלכיאור: הכול יהיה בפרוטוקול של הישיבה.

מיכאל מלכיאור: זה יהיה כתוב בפני כל עם ישראל.

בפרוטוקול יהיה.

אדוני היושב ראש, עכשיו אני רוצה לצטט, לא הבאתי את זה איתי.

אבל, היתה מנכ"לית במשרד החינוך שבאחת הישיבות אמרה שתוכנת ה-GIS עדיין לא מוצלחת, ויש בה המון תקלות.

הפרוטוקול נמצא ברשותי.

קוראים למנכ"לית המוכשרת הזאת רונית תירוש.

היו דיונים רבים לגבי הנושא הזה שיש בעיה ביישום התוכנה הזאת שהיא בעייתית מאוד כאשר אנחנו מדברים על כל המדינה.

משרד החינוך הוא משרד מאוד כבד, מאוד בעייתי, ולוקח זמן עד שעובר ממחלקה למחלקה ומאגף לאגף, ובינתיים תלמידים לא זכאים, מכיוון שהדבר הראשון שמשרד האוצר עושה הוא אומר: בינתיים, אל תעבירו כסף.

וכשאני אומר משרד האוצר אני מתכוון לשר, אני מתכוון לאלו שעושים את החשבון בסופו של דבר כמה כסף נשאר באוצר המדינה.

שושנה ימין: זה קרה רק במוכר שאינו רשמי, כי ברשמי עוד לא הורדנו לאף אחד - כדאי שזה ייאמר.

משה גפני: אני אגיע, האם את חושדת בי שאני לא אגיע למוכר שאינו רשמי?

משה גפני: זה לחשוד בכשרים במקרה הזה.

משה גפני: לא תמיד, אבל במקרה הזה.

מיכאל מלכיאור: זה חלק מהחזרה בתשובה.

מיכאל מלכיאור: אני מוכרח לומר שאני הייתי מסייע בידו של הרב גפני.

מיכאל מלכיאור: אתמול הוא יצא מאוד בעד האוצר, היתה לנו פה ישיבה, והוא פשוט חייב תיקון גדול.

מיכאל מלכיאור: התיקון מתחיל עכשיו.

משה גפני: אני גם אמרתי את זה אתמול.

משה גפני: אני חייב לחזור בתשובה בגלל שאתמול הגנתי על האוצר.

משה גפני: זה חלק מהחזרה בתשובה, לא חשבתי על זה.

משה גפני: על כל פנים, האוצר שמח על העובדה הזאת.

משה גפני: האוצר זה לא משרד החינוך, הוא לא עומד מול הרשויות ולא מול התלמידים.

משה גפני: בסופו של דבר הוא עומד מול המאזן הכספי, ובמאזן הכספי ככל שיהיו יותר תקלות ב-GIS, וככל שיהיו יותר תקלות מבחינת השירות לתלמידים, תמיד הוא יוכל לומר: רק רגע, אבל משרד החינוך אומר שהם לא זכאים, ואז הוא לא נותן כסף.

משה גפני: נכון שיישמו את זה.

משה גפני: היות ואנחנו במדינה שוויונית, אז יישמו את זה קודם כל במוכר שאינו רשמי.

משה גפני: ובמוכר שאינו רשמי חסכו הרבה מאוד כסף, מאוד.

משה גפני: אנחנו מדברים על מוכר שאינו רשמי, למשל אם אנחנו מדברים על החינוך העצמאי שהיתה תקופה ארוכה שבכלל לא העבירו שקל אחד, בגלל שהתלמידים שהולכים לבתי הספר, לא זכאים, חלקם הגדול בכלל לא זכאי לפי ה-GIS.

משה גפני: אז בינתיים לא העבירו בכלל, לא שלא העבירו.

משה גפני: אני רק רוצה שנדע על איזה סדרי גודל אנחנו מדברים, אנחנו מדברים על תקציב של 600 מיליון שקל של הסעות, כאשר בתי הספר של החינוך העצמאי ברובם הגדול, להוציא את הישובים החרדיים, הם בתי ספר אזוריים.

משה גפני: התקציב הוא 21 מיליון שקל, ולפי דעתי מספר התלמידים הוא למעלה מ-10% - תראו את הפער שקיים.

משה גפני: אני רוצה להעיר עוד הערה - במקרה של כפר-סבא אין לי טענה כזאת גדולה, יש שם רק את בית ספר "שובו".

משה גפני: אבל, מה אומר ראש העיר?

משה גפני: ראש העיר אומר: אני משתתף בהסעות, או כשיש תקלה אני נותן.

משה גפני: הוא לא נותן לחינוך העצמאי.

משה גפני: במקרה שלו יש את "שובו" עם המחלוקת, אין בית ספר של החינוך העצמאי.

משה גפני: אבל, בכל רשות אחרת גם משרד החינוך לא העביר את הכסף, הרשויות המקומיות לכתחילה לא העבירו, גם ברגע זה.

משה גפני: כל הבעיות שהיו - אני התעמתי גם עם אחד ממשרד המשפטים פעם ברדיו שהוא אמר שתלמידי החינוך העצמאי מקבלים יותר ממה שמקבל ילד בחינוך הרשמי.

משה גפני: אני רק לא הבנתי איך זה יוצא יותר, והסבירו לי שלא למדתי באוניברסיטה ושם לומדים ש-5 שקלים זה יותר מ-50 - בישיבה לא למדנו את זה.

משה גפני: ברדיו הוא אמר שהם מקבלים יותר.

מיכאל מלכיאור: לא.

מיכאל מלכיאור: אולי הוא התכוון שבגלל שיש לכם בעיקר בתי ספר אזוריים, נתנו לכם את הפריבילגיה הזאת, אז אתם מקבלים יותר בגלל שיותר תלמידים - - -

משה גפני: אבל, אדוני היושב ראש - - -

מיכאל מלכיאור: זה לא יותר על-פי קריטריונים, אתה יודע את זה.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: כן, אני יודע.

משה גפני: הרי כולנו מצביעים על תקציב שנה אחרי שנה.

משה גפני: תקציב ההסעות של החינוך העצמאי הוא 21 מיליון שקלים במשרד החינוך מתוך ה- 600 מיליון.

שושנה ימין: לא מתוך.

שושנה ימין: 600 מיליון זה בנוסף, זה תקציב לרשמי.

שושנה ימין: המוכר שאינו רשמי זה 21 מיליון משלו, וזה לא מתוך ה-600.

משה גפני: זאת אומרת, זה 21.

שושנה ימין: לא יודעת כמה.

שושנה ימין: אתה מציין 21 מיליון, אבל זה לא מתוך ה-600.

משה גפני: אבל, זה 21 מיליון.

שושנה ימין: אני לא יודעת.

משה גפני: אני יודע, אפשר לראות.

אביב מצא: כן.

משה גפני: זה לא מתוך.

משה גפני: כלומר, ה-600 מיליון זה נטו.

משה גפני: זאת אומרת, טוב שעזרת לי - זה גם כן משהו שבאוניברסיטה לא למדתי.

משה גפני: זאת אומרת, על זה אומרים שהתלמיד בחינוך העצמאי מקבל יותר.

משה גפני: שלא לדבר על בן חמו שבמקרה שלו אני יכול להגיד בגלל שאין ממש בית ספר של החינוך העצמאי, הוא לא נותן להסעות של החינוך העצמאי.

משה גפני: שוש ימין אמרה קודם שהתקציב הזה הוא תקציב רק של משרד החינוך, הרשויות המקומיות לא נותנות.

שושנה ימין: עוד 300 מיליון.

משה גפני: עוד 300 מיליון.

משה גפני: זאת אומרת, ה-21 מיליון זה גם נטו מתוך 900 מיליון, ועל זה אומרים שהחרדים מקבלים הרבה הסעות, ועל זה יש ביקורת.

יהודה בן חמו: אל"ף, - - -

משה גפני: למה אתה מתערב?

יהודה בן חמו: כי אתה לא מדייק.

משה גפני: אז לא, מה איכפת לך?

יהודה בן חמו: כי אצלנו אנחנו נותנים גם לחינוך העצמאי.

משה גפני: אין לכם חינוך עצמאי.

יהודה בן חמו: "עטרת חיים".

משה גפני: אין חינוך עצמאי, למה אתה מתווכח איתי?

משה גפני: אין חינוך עצמאי בכפר-סבא, חוץ מ"שובו".

משה גפני: "תורת חיים" זה לא חינוך עצמאי.

משה גפני: תלמד את החינוך החרדי אצלך בעיר.

משה גפני: תן לכולם בשווה, אבל אין חינוך עצמאי, מה לעשות?

משה גפני: מה שהתברר, מה שאני יודע כל הזמן, באמת לא היה לי חידוש בעניין הזה.

משה גפני: דרך אגב, ההצעה שלי לקחת את כפר-סבא כמודל ולבדוק באמת אחת ולתמיד.

משה גפני: ובאמת, אין לי טענות.

משה גפני: אני חושב שאתם עושים עבודה טובה.

משה גפני: יש בעיות במערכות האלה שהן בעיות אובייקטיביות.

משה גפני: אפשר להיות גאון הדור ולא לפתור את הבעיה באופן כל כך דרסטי.

משה גפני: כדאי לקחת את זה בתור מודל אפילו שלא מגיע לו - זאת אומרת, כן מגיע לו - ולראות באמת איפה התקלות.

משה גפני: גם אתם צריכים לבדוק את זה, צריך לבדוק את העניין הזה.

משה גפני: תראה באיזה מדינה אנחנו חיים.

משה גפני: אנחנו מדברים פה עכשיו ברגיעה, בכלל לא קשור לחינוך החרדי.

משה גפני: זה דיון על כפר-סבא שהיא עיר נחמדה ויפה, היינו שם פעם.

משה גפני: יש באמת בעיה.

משה גפני: מדברים על אינטגרציה, ושמערכת החינוך תהיה משולבת ושיהיו בה כולם, ותראה איזה בעיות גורם להם משרד החינוך כדי לעשות את זה.

משה גפני: יבוא ראש עיר נורמאלי ויגיד: מה לי ולכל הצרה הזאת?

משה גפני: בשכונה הדרומית אני אשים בית ספר, ובשכונה הצפונית אני אשים בית ספר אחר.

משה גפני: אני לא יודע איפה נמצאים העשירים ואיפה נמצאים העניים בכפר-סבא.

משה גפני: האם זה מה שאתם רוצים במשרד החינוך?

משה גפני: אני מסיים בעניין החינוך החרדי - מקבלים 21 מיליון שקל מתוך 900 מיליון.

משה גפני: מתוך 900 מיליון, מקבלות 21 - מהרשויות הן לא מקבלות, מתוך 900 מיליון.

משה גפני: 21 מיליון שקל מתוך 600 מיליון של משרד החינוך, ו-300 מיליון - - -

מיכאל מלכיאור: מעל ל-600, אני חייב לתקן.

משה גפני: כן, מעל.

משה גפני: מעל ה- 900 מיליון שקל.

משה גפני: הראשונים עוד לפני שמגיעים לחינוך הרשמי, הראשונים שאוכפים עליהם בכל הכוח ועוצרים את התקציב על נושא ה-GIS, זה המוכר שאינו רשמי - הראשונים, את כבשת הרש.

משה גפני: ולא רק שאוכפים, אלא באים אחרי זה ואומרים לבג"ץ: אנחנו מפסיקים את התקציב.

משה גפני: תקופה ארוכה הפסיקו את התקציב, אני לא יודע מה יהיה בהמשך.

משה גפני: אם אנחנו נמצאים במדינה שוויונית, תגיד אתה הלל ביום העצמאות, אני לא.

משה גפני: זה לא מדינה שוויונית, זו מדינה שאין בה שום שוויון ברגע שזה מגיע לציבור החרדי.

שושנה ימין: אני רוצה להבהיר נקודה אחת כדי שהתמונה לא תהיה מעוותת.

שושנה ימין: הנתונים שהציג הרב גפני כרגע מתייחסים לילדי חינוך רגיל, כי ילדי החינוך המיוחד החרדי מטופלים על ידנו, ונהנים מאותם תנאים שוויוניים.

משה גפני: נכון, סליחה.

משה גפני: אני מקבל את התיקון הזה.

משה גפני: לגבי החינוך המיוחד גם בחינוך העצמאי הטיפול הוא שווה.

משה גפני: תודה על התיקון.

מיכאל מלכיאור: אנחנו צריכים פה את הניסיון ואת החוכמה של חברת הכנסת רונית תירוש כדי להוציא אותנו מהפלונטר.

רונית תירוש: אני מודה לך, אבל החוכמה שלי היא חוכמה של כל בר דעת לפי דעתי, והיא גם מבית היוצר של עיריית כפר-סבא.

רונית תירוש: יש פה הצעת פתרון זמני שמחולקת לשני חלקים.

רונית תירוש: אני מתנגדת להעלות כרגע את החלק השני - תעשו בנחת דיון עקרוני על הקריטריונים, עם המשרד ולא רק אתם, אלא דרך מרכז שלטון מקומי.

רונית תירוש: זו בעיה שהיא חובקת את כל הישובים.

רונית תירוש: מאחר ואתם לא נתתם להם את האפשרויות לתכנן את מהלכים שלהם על-פי מה שתואם את התוכנית שלכם, ואתם גם לא אומרים שתעשו את זה במיידי, אפילו לא תוך שבוע, יש דברים שיגיעו רק בדצמבר - אני מציעה, כל עוד המשרד לא מסוגל להנפיק את הנתונים כדי שהם ידייקו בדיוק כמוכם - הרי הם לא מנסים לגזול מהמשרד.

מיכאל מלכיאור: זה רק בא', ז' ו-י' לא קיבלו, כל השאר קיבלו.

אמיר דנאי: לא, גם אין מפות לכולם.

רונית תירוש: לא, גם אין מפות.

רונית תירוש: א', ז' י' הם אומרים רק בדצמבר.

רונית תירוש: לגבי היתר אין מפות, וכרגע יש בעיה טכנית לתת גם את המפות.

שושנה ימין: לא, לגבי 90% הם יודעים עוד משנה שעברה.

רונית תירוש: אין להם את המפות שלכם.

רונית תירוש: אם הם יודעים וה-90% צריך להיות חופף, אז לא צריך להיות כזה פער.

רונית תירוש: העובדה שיש פער – ולכן אני אומרת בלית ברירה כי המשרד פה אשם, אשם שלא באשמתו, אבל בעובדה אתם מחזיקים את הנתונים.

רונית תירוש: אני מציעה לתת להם את התקצוב לפי השנים הקודמות כדי שיוכלו לאותם ילדים שהורגלו לנסוע, להמשיך לנסוע.

רונית תירוש: אותם ילדי כיתות א', ז' ו-ט', שהורגלו לנסוע מאותן שכונות, אומנם הם ילדים חדשים אבל השכונה היא לא חדשה, לתת גם להם.

רונית תירוש: תספגו את זה, וככל שתקדימו להעביר להם את הנתונים תיישרו קו מאותו רגע צפונה.

רונית תירוש: אבל, אי אפשר לעשות את זה רטרואקטיבית.

רונית תירוש: אם הייתי היום מנכ"לית זו בדיוק ההנחיה שהייתי נותנת לך.

שושנה ימין: יש לי בעיה עם הצעת חברת הכנסת, מנכ"לית לשעבר.

שושנה ימין: הבעיה של כפר-סבא היא לא ייחודית לה.

רונית תירוש: בסדר, אבל אין ברירה.

שושנה ימין: אני מאמינה שיש לנו עוד רשויות כאלה שבאמת אותן שכבות גיל שהן במעבר - א', ואלה שעוברים מ-ו' ל-ז' שעליהם המערכת נותנת נתונים של מדידת מרחק לראשונה ב-ס"ח - היא לא בעיה אופיינית רק לכפר-סבא.

שושנה ימין: אני מוכנה לבחון את הסוגיה הזאת לגבי כלל הרשויות.

שושנה ימין: אני לא חושבת שכפר-סבא צריכה ליהנות בגלל שהיה דיון פה.

רונית תירוש: מאה אחוז.

רונית תירוש: הפתרון הוא עקרוני.

מיכאל מלכיאור: בסדר, אדרבא.

מיכאל מלכיאור: רונית לא מדברת על אפליה מתקנת.

חננאל דיב: אדוני היושב ראש, אנחנו יושבים פה והילדים וההורים בשכונות "אוכלים את עצמם", כועסים וזועמים.

חננאל דיב: הוצעו פה כמה הצעות, ואני אומר שכדי להחזיר את הילדים ללימודים בבית הספר, וכל המערך שאתם רוצים לתת, תחזירו לנו את ההסעות עד שכל המהלך בין העירייה למשרד החינוך יסודר.

חננאל דיב: בינתיים, שההסעות יחזרו כפי שהן היו, על מנת שהילדים יחזרו ללמוד.

חננאל דיב: אי אפשר שכל הורה יפסיד יום עבודה ויעשה תורנות כדי לעשות קייטנה עם הילדים, פעם בגן הציבורי, פעם אצל ראש העיר עם סוס ועגלה, פעם הולכים לטייל בעיר.

חננאל דיב: אי אפשר לעשות את ההפגנות האלה, הילדים גם מפסידים לימודים, הם סובלים.

מיכאל מלכיאור: אז למה אתה משבית?

חננאל דיב: כי אין הסעות לילדים.

חננאל דיב: אתה לא יכול לשלוח בחורף, בגשם ובמבול ולהגיד בלי הסעות, בלי כסף.

מיכאל מלכיאור: בינתיים לא היה הרבה מבול, ולא היה הרבה גשם.

מיכאל מלכיאור: אני מבין את הכאב, אבל אין שום תירוץ להשבית את הילדים מלימודים.

מיכאל מלכיאור: זה פשוט פשע שעושים לילדים.

חננאל דיב: זה הנשק היחיד שיש לנו לקבל את ההסעות.

חננאל דיב: יש הורים במצוקות שלא מסוגלים לשלם את ההסעות.

מיכאל מלכיאור: חננאל, אני מוכן לטפל בכל החומרה בבקשה שלך, ואתה שומע את הדיון, אנחנו מנסים פה למצוא כל דרך.

מיכאל מלכיאור: אבל אני רוצה להגיד חד משמעית, שזה לא נשק, זה דבר שלא ייעשה.

מיכאל מלכיאור: זה עבירה על החוק, וזה פשע כלפי הילדים, זה פשע מוסרי חינוכי, ואתה פשוט הורס לילדים שלך, או של מי שאתה אחראי כראש ועד שכונה.

מיכאל מלכיאור: אתה פשוט הורס לילדים, אתה רק הורס לילדים.

מיכאל מלכיאור: אין לזה שום הצדקה במצב הנוכחי שנוצר.

מיכאל מלכיאור: זה לא שמישהו בא פה ברשע ורצה להרוס לך.

מיכאל מלכיאור: לכן, קודם כל אנחנו נמשיך לטפל.

מיכאל מלכיאור: אבל אנחנו נטפל רק אם אתה מחזיר בצורה מסודרת את הילדים ללימודים.

מיכאל מלכיאור: לא היה מבול, ולא היה שום דבר.

מיכאל מלכיאור: אני מבין את הכאב, ופה צריך להגיע לפתרון.

נועם עזרא: הרב גפני הלך, אבל אני רוצה להגיד שהקריטריונים של לא קיימים.

נועם עזרא: אני מזכיר את ירושלים שאין קריטריונים כאלה.

נועם עזרא: עיריית ירושלים באופן גורף לא נותנת הסעות לתלמידים, לא משתתפת במימון כרטיסיות לתלמידים באופן גורף כהחלטה עירונית.

נועם עזרא: גם אם אתה גר 20 ק"מ מהבית אתה לא מקבל כרטיסיה, אין עניין של מרחק.

נועם עזרא: בנוסף לזה, זה הועצם על-ידי פתיחת אזורי רישום שהשנה התחילו בירושלים.

נועם עזרא: כלומר, תלמיד מפסגת זאב צריך להגיע או ברגל לכאורה, לרמות.

נועם עזרא: הם לא משתתפים ולא עושים.

נועם עזרא: היה דיון בנושא הזה לפני שנתיים וחצי.

נועם עזרא: שוש ימין היתה צריכה לתת תשובה בשיתוף עם עיריית ירושלים לפני שנתיים וחצי.

נועם עזרא: עד היום לא קיבלנו תשובות.

שושנה ימין: עיריית ירושלים מאז שהוקם מינהל חינוך עצמאי, היא מתוקצבת אצלנו בצורה גלובאלית בתקצוב שנתי שהיה מבוסס על איזושהי עלות שחושבה יחד עם עיריית ירושלים וקיבלה את אישורה.

שושנה ימין: יש לנו גם מנגנון שבו אנחנו מעדכנים לפי מספר התלמידים המוסעים, ולפי ההתייקרויות אם יש, והם מקבלים בעצם תקציב גלובאלי.

שושנה ימין: מנח"י היה צריך להחליט על קריטריונים על-פיהם הם נותנים הסעות.

שושנה ימין: מנח"י החליט שהוא מאמץ את הקריטריונים של משרד החינוך, דהיינו קריטריונים של 2 ו- .

שושנה ימין: החליטה עיריית ירושלים החלטה נוספת, אבל זו החלטה פנימית של העירייה, לנו אין זכות התערבות.

שושנה ימין: האחת היא שהם החליטו במודע להוציא את תלמידי חטיבות ביניים מזכאות להסעה.

מיכאל מלכיאור: אני לא מבין, אם יש הנחיות של משרד החינוך איך הם יכולים להחליט?

שושנה ימין: כמינהל חינוך עצמאי הם החליטו לגבי תלמידי חטיבות הביניים.

שושנה ימין: אני לא אהבתי את ההחלטה הזאת.

מיכאל מלכיאור: הורה שגר בירושלים צריך להעניש אותו על כך?

שושנה ימין: אני מסכימה עם כבוד היושב ראש, אני לא אהבתי את הרעיון הזה.

שושנה ימין: אבל, לא היתה לנו שום סמכות להתערב.

מיכאל מלכיאור: למה אין לכם סמכות?

מיכאל מלכיאור: האם אתם מעבירים לעיריית ירושלים על הילדים האלה?

שושנה ימין: לא, את מי שהיא לא מסיעה היא לא מקבלת השתתפות משרד החינוך.

שושנה ימין: כלומר, ההורים האלה נפגעים פעמיים.

שושנה ימין: הם נפגעים בזה שהם לא מקבלים הסעה, והם גם לא יכולים לקבל את השתתפות משרד החינוך, כי כל עוד הרשות לא מארגנת עבורם הסעה, היא לא יכולה לקבל את השתתפות המשרד.

שושנה ימין: ההשתתפות ניתנת רק אם ההסעה מבוצעת בפועל - זו נקודה אחת.

שושנה ימין: נקודה שנייה שהיא חריפה עוד יותר שהם הפעילו קריטריון סוציו-אקונומי.

שושנה ימין: אני חושבת שזו אחת הערים הבודדות במדינת ישראל שמפעילה קריטריון סוציו-אקונומי.

שושנה ימין: במערכת ההסעות לא נהוג קריטריון סוציו-אקונומי.

שושנה ימין: אנחנו בוחנים את תלמיד על-פי המקום שהוא גר, והמקום שהוא לומד.

שושנה ימין: לכן, הקריטריון הסוציו-אקונומי מבחינת משרד החינוך לא קיים.

שושנה ימין: עיריית ירושלים מפעילה אותו כראות עיניה.

מיכאל מלכיאור: אז אתם חוסכים הרבה כסף.

שושנה ימין: כאן אני יכולה להגיד שאני לא חוסכת, הם גורמים לי לא לשלם להם.

שושנה ימין: אנחנו לא אהבנו את ההחלטה הזאת.

שושנה ימין: מותר לי לחשוף סוד קטן שהורים שהתעקשו ועתרו לבית המשפט, נהנו מהשתתפות.

נועם עזרא: זאת אומרת, ההורים החזקים שילכו לבית המשפט ויריבו, יקבלו.

נועם עזרא: בשכונת הקטמונים, בירושלים אין בית ספר ממלכתי דתי.

נועם עזרא: לילדי פלאש-מורה שהגיעו כעולים חדשים בשנה וחצי האחרונות, סדרנו כניסה לבית ספר טוב בשם "יהודה הלוי" בשכונה טובה.

נועם עזרא: עיריית ירושלים לא הסכימה לתת הסעות לילדים, והילדים האלה לומדים היום בבית ספר חילוני.

נועם עזרא: זה יותר גרוע כי הליך הגיור שלהם מחייב אותם להגיע לבית ספר דתי.

אריה מצליח: אני מנהל היחידה לכלכלה ומידע במרכז השלטון המקומי.

אריה מצליח: אני אקדים ואומר שהבעיה היא לא רק של כפר-סבא, אלא הבעיה היא כלל ארצית.

מיכאל מלכיאור: כולנו אמרנו את זה, לא חידשת בזה.

אריה מצליח: כן.

אריה מצליח: לא כולם צועקים כי תהליך ההתחשבנות רק החל, זו הסיבה המרכזית.

אריה מצליח: בעקבות ההכנסה של השיטה החדשה נוצרו ארבע סוגים של בעיות.

אריה מצליח: הבעיה הראשונה היא בעיה מדויקת של נ"צ שמחשבת לפעמים מרחקים של שבילי עיזים.

אריה מצליח: כלומר, לא בהכרח הדרך הקצרה היא הדרך הנכונה.

אריה מצליח: הבעיה השנייה היא בעיות מזג אוויר.

אריה מצליח: יש מקומות שבהן ק"מ ו- זה יותר מידיי במזג אוויר מסוים.

אריה מצליח: יש גם בעיה של שיפועים, כיוון ש-2 ק"מ או 1.8 ק"מ בכרמל בחיפה זה לא כמו בעיר מישורית.

מיכאל מלכיאור: אתה יכול להתווכח לגבי הדרך הנכונה ללכת.

מיכאל מלכיאור: אבל, אי אפשר לעשות קריטריון של שיפוע.

שושנה ימין: אגב, אנחנו כן מתחשבים.

אריה מצליח: כמובן שיש בעיה של חציית כבישים מסוכנים.

אריה מצליח: למשל, ילד מבת-ים שלומד בחולון מעבר לכביש איילון, אז יכול להיות שיש שם לכאורה מעבר חצייה שהוא בטוח, אבל הוא בכלל לא בטוח.

אריה מצליח: את כל הבעיות האלה העברנו בפני משרד החינוך, משרד החינוך מבין את הבעיה הזאת.

אריה מצליח: יש איזושהי עבודת מטה שלמען האמת מתנהלת מעט בעצלתיים, כדי לראות איך פותרים את הבעיה.

אריה מצליח: ככלכלן אני יכול לומר לך שברור לנו שיש מוטיבציה כלכלית מאחורי העניין הזה.

אריה מצליח: אנחנו עדיין לא יודעים כמה משרד החינוך חוסך כאן.

אריה מצליח: אנחנו יכולים להעריך שמדובר בסדרי גודל של בין 20 ל-50 מיליון שקל בשנה.

אריה מצליח: לדעתנו, יש פתרון לבעיה.

אריה מצליח: הפתרון לבעיה מצוי בכך שחלק גדול מהחיסכון הזה יחזור לרשויות המקומיות בצורה של איזשהן ועדות חריגים שידעו לתת מענה לבעיות המיוחדות האלה מכל אחד מהסוגים הללו.

אריה מצליח: משרד החינוך באמת התחיל איזושהי עבודת מטה גם כן עם הרבה מאוד אלקטרוניקה ומכאניקה למדוד מה זה שיפוע - אני לא אדבר על זה כי זה נושא מורכב כשלעצמו - ומה זה מזג אוויר מסובך וכד'.

אריה מצליח: אבל, בסוף מדובר פה בבעיה כלכלית.

אריה מצליח: הקריטריונים לא יפתרו את הבעיה, אלא מה שיפתור את הבעיה זה הזרמת כסף לפתרון הבעיות.

אריה מצליח: זה גם מה שאמרנו למשרד החינוך - להקצות תקציב ראוי לעניין הזה, לשבת עם מרכז השלטון המקומי ולקבוע קריטריונים איך מחזירים חלק מהכסף לרשויות המקומיות, ואז עולה שאלת כפר-סבא.

אריה מצליח: אם נקבל חבילה של כסף לפתור בעיות, מן הסתם נוכל לפתור את הבעיות.

אריה מצליח: הפתרונות של כניסה למפות – זה עבודה שלא תיגמר לעולם.

אריה מצליח: צריך פשוט לקבל את הגישה של מדידה מדויקת, ולאפשר טיפול בחריגים עם תקציב נאות – זו דעתנו.

אביב מצא: בעקבות דבריה של הגברת קשת - אני חוזר על ההנחיה.

אביב מצא: את המדידה שלכם כדי לדעת מה קורה עם הילדים בכיתות א', בכיתות ז', ובתיכונים וכו', תשתמשו במערכת ה-GIS האינטרנטית.

אביב מצא: אני לא מכיר הנחיה אחרת של אגף ההסעות.

אביב מצא: אם יש איזשהו פער, אני מבקש להביא אותו לידיעתי בדוגמאות.

אביב מצא: עשו את זה במקרים מסוימים, ואני מבטיח לך שבוועדות ההסעות של הגברת שוש ימין תמיד נתנו פתרון מתחשב - זה רק כדי להדגיש את העניין הזה.

מיכאל מלכיאור: אם ישתמשו בשיטה שאתה אומר, ויתברר אחר כך בחישובים שלכם שהיתה פה טעות לטובת התושבים, אז אתם תתנו את מלוא הפיצוי לזה.

קריאות: בטח, איזה שאלה.

שושנה ימין: חש משמעית, כן.

אביב מצא: אבל מאוד חשוב גם לפרוטוקול, יש פיתרון לרשויות המקומיות שרוצות לדעת מראש מה תהיה התשובה לשאלת הזכאות לפי מרחק.

מיכאל מלכיאור: מה התשובה?

אביב מצא: יש כלי באינטרנט, מערכת GIS באינטרנט מאפשרת להן לראות את זה גם על גבי המפה וגם על - - -

אמיר דנאי: אדוני, קודם כל כיושב ראש ועד ההורים בכפר-סבא אנחנו מתנגדים לשביתה, אנחנו לא דוגלים בשביתה.

אמיר דנאי: זו יוזמה פרטית, ואנחנו מקווים שנתגבר עליה.

אמיר דנאי: אדוני, צריך להבין פה כמו שאמר נציג השלטון המקומי שיש בעיה של דרך בטוחה, לא תמיד הדרך הקצרה היא הבטוחה.

אמיר דנאי: אם הורים עברו דירה ולא רשמו במרשם האוכלוסין, כשלוקחים את הנתונים אחורה צריך לתת את הגמישות הזאת לרשות המקומית לדעת, כי הרישום למוסדות החינוך הוא לפי הנתונים של המגורים בפועל.

יהודה בן חמו: הבעיה לא צפה מהרבה מאוד ישובים כי חלק מהרשויות, בצפון במיוחד קיבלו מענה, כמו שנאמר כאן בשולי הדברים.

יהודה בן חמו: אולי כמה ראשי רשויות זיהו את הבעיה בהתחלה ונתנו להם מענה.

יהודה בן חמו: שנית, לדעתי צריכה להיות הנחיה אחת - עד שהמערכות לא יודעות לדבר עם הרשויות המקומיות, התוכנות המחשביות לא נותנות את כל הנתונים, להמשיך ולעבוד בשיטה הקודמת, ולהחזיר את המצב לקדמותו.

יהודה בן חמו: אחת הבעיות הקשות ביותר שלנו כרשויות זה להתמודד במהלך דצמבר ולקחת את ההחלטה רטרואקטיבית.

יהודה בן חמו: תבוא תדבר איתי במרץ כמו שאני יודע.

מיכאל מלכיאור: אבל, הוא דיבר איתך במרץ.

יהודה בן חמו: הוא לא דיבר איתי במרץ.

יהודה בן חמו: עובדה היא שעד היום המפות לא מדברות אחת עם השנייה.

יהודה בן חמו: החומר שלהם לא יודע לדבר עם החומר של הרשות, שמעתם פה את נועה קשת שהיא עובדת בזה ביום יום.

יהודה בן חמו: הם עדיין לא מדברים ביניהם.

יהודה בן חמו: על מנת שנוכל לצאת בהסברה נכונה לאותם הורים, לאותם אנשים שהם נשוא הפגיעה, אנחנו צריכים במהלך מרץ כמו שאנחנו נכנסים לתוכניות עבודה.

יהודה בן חמו: אני לא בא באוגוסט למנהל בית ספר ואומר לו להתחיל תוכנית עבודה בראשון לספטמבר, אני בא איתו בינואר, פברואר, מרץ, ומסכמים את תוכנית העבודה לשנה הבאה.

יהודה בן חמו: כך משרד החינוך חייב לדעת לתת לנו מענה על מנת שאני אבוא לאותם הורים ואגיד להם: רבותי, השנה אתם כן מקבלים, השנה אתם לא מקבלים.

יהודה בן חמו: בטח ובטח לא לבוא באמצע שנה, לגזור החלטה כזאת שמשפיעה תקציבית גם על רשות כמו כפר-סבא.

יהודה בן חמו: אבל, כרגע ההורים נושאים בנטל.

יהודה בן חמו: אני חושב שלא יעלה על הדעת להתנהג בצורה כזאת.

יהודה בן חמו: תודה רבה.

שושנה ימין: כל המהלכים שעשה משרד החינוך ועוד ייעשה, בפירוש לא מהמקום של מוטיבציה כלכלית - אני מוחה על זה.

שושנה ימין: יושב פה נציג האוצר, ואני חושבת שאני פוגעת בתמיכה שאני מקבלת אם אני אקבל את הטענה הזאת.

שושנה ימין: אנחנו מקבלים גיבוי מלא על כל תהליך העבודה שלנו, לא מההיבט של חיסכון כלכלי.

שושנה ימין: רק לסבר את האוזן, אנחנו מקבלים מהאוצר עבור ליווי תלמידים בחינוך המיוחד שאין חובה - - -

מיכאל מלכיאור: שוש, לא עכשיו.

מיכאל מלכיאור: זה לא הדיון.

שושנה ימין: זה לא הוגן לדבר על חצי כוס.

אריה מצליח: אבל, רואים את ההידרדרות בתמיכה של משרד החינוך ברשויות המקומיות כבר שש-שבע שנים, בכל תחום.

שושנה ימין: אי אפשר לכרוך נושאים אחרים עם נושא ההסעות.

שושנה ימין: הפחיתו מספר תלמידים באוטובוס, קיבלנו פיצוי מהאוצר.

מיכאל מלכיאור: שוש, סליחה.

מיכאל מלכיאור: את לא בזכות דיבור עכשיו.

מיכאל מלכיאור: יש מגמות מסוימות של תמונות, וזה לא אומר שבכל מקום זה לא הוגן - אף אחד לא טען את זה.

מיכאל מלכיאור: אבל משום מה, זה בדרך כלל להפחית ולא להרבות.

מיכאל מלכיאור: אני לא שמעתי אף דוגמה בינתיים שזה הולך לכיוון ההפוך, ומהרשויות המקומיות אנחנו שומעים את זה יום יום.

מיכאל מלכיאור: בכל נושא ונושא מפחיתים להם את הסכומים, אף פעם לא מוסיפים להם - כך זה קורה.

מיכאל מלכיאור: את רואה את זה מהזווית של ההסעות, ואת רואה שיש כמה דברים ששיפרו שירותים בהסעות, ואני מבין.

מיכאל מלכיאור: אבל, זה לא הדיון עכשיו.

מיכאל מלכיאור: אין ספק שאנחנו עדיין נמצאים בתהליך של חבלי לידה של שיטה שהיא אולי טובה, אני מניח שכך, אבל היא עדיין לא פועלת כמו שצריך.

מיכאל מלכיאור: זה תהליך ארוך, והמשרד גם מבין שאי אפשר ביד קשה, ולכן היא גם פעלה באזורים מסוימים עדיין לפי בית הילל.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לקבל החלטה.

מיכאל מלכיאור: מאחר ואנחנו שומעים פה את המצוקה - אי אפשר להגיד שזה לא מצוקה, פתאום מקצצים בחצי את המצב בכפר-סבא, וזה נכון גם לרשויות אחרות - אנחנו רוצים להציע לכם שתנהגו כבית הילל עד שהדברים גם מצד המשרד יהיו מוסדרים לגמרי.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, עד שכל רשות תקבל בזמן והרבה לפני פתיחת שנת הלימודים את המפות, ואת המיפוי, של כלל התלמידים שנמצאים באותה רשות, ושלא נהיה עכשיו במצב שאנחנו לקראת אמצע נובמבר, ואין.

מיכאל מלכיאור: אני אומנם נשארתי חבר כנסת יחידי, אבל גם חברי הכנסת האחרים הלכו באותו כיוון, שתנהגו פה כבית הילל במשך השנה, תשבו עם כפר-סבא ותגיעו לסיכום שלהם.

מיכאל מלכיאור: כשהכול יהיה מסודר מצב המשרד, וכשכל המיפוי יהיה ואני מבין שזה יהיה בהמשך הדרך, אז תנהגו כמו שמחייבים אתכם הכללים שקיבלתם.

מיכאל מלכיאור: ההצעה שלי שבכלל הרשויות, לא רק כפר-סבא - תשבו עם כפר-סבא, זה כבר סוכם – אבל, בכלל הרשויות תנהגו במשך השנה הזאת כבית הילל ושלא יהיה מצב כזה שחצי התלמידים לא יוכלו להיות.

מיכאל מלכיאור: כי התוצאה של הפעלת של יד קשה כרגע, תהיה התפוררות של כל רעיון האינטגרציה כמו במקום שלהם.

מיכאל מלכיאור: תתחשבו גם במצבים מקומיים בתוך החישובים שלכם, של כבישים ושל מקומות.

מיכאל מלכיאור: לא תמיד הדרך הקצרה היא הדרך הנכונה ללכת בה.

מיכאל מלכיאור: חייבים להתחשב בחישובים מקומיים בדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: לא יכולים פה ללכת רק על מחשב, למחשב אין את הלב לדעת שיש פה כביש מסוכן וכביש ראשי שבו ילד לא יכול לעבור.

מיכאל מלכיאור: הוא פשוט לא יכול לדעת את זה.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שצריך שיטה, וזה לא יכול להיות גם נתון לכל אחד.

מיכאל מלכיאור: אני גם מבין שלכל ראש רשות יש כמובן אינטרס גדול לשרת את האוכלוסייה שלו אם הוא ראש רשות טוב, והוא ינהג מעבר לבית הילל.

מיכאל מלכיאור: צריך לעשות סדר בדבר, לא יכול להיות שהכול יהיה בלגאן, צריכים להיות קריטריונים ברורים.

מיכאל מלכיאור: אבל, צריך להפעיל את השכל הישר.

מיכאל מלכיאור: אנחנו סומכים מאוד על מנהלת אגף הסעות במשרד החינוך שהיא יודעת להפעיל את השכל הישר פה, ולהגיע לסיכום ברוח הדברים האלה עם הרשות.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להוסיף עוד נקודה להחלטה.

מיכאל מלכיאור: אני לא הזמנתי לא את ראש מנח"י ולא את ראש עיריית ירושלים.

יהודית גידלי: הזמנתי.

מיכאל מלכיאור: יהודית כן הזמינה.

מיכאל מלכיאור: אבל, אנחנו שמענו דברים גם מההורים פה, וגם ממשרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: לא יכולה להיות אפליה של תושבי ירושלים.

מיכאל מלכיאור: אותם כללים שחלים בכל הארץ, חייבים לחול בירושלים.

מיכאל מלכיאור: אם צריכה להיות אפליה על ירושלים, זו צריכה להיות אפליה לטובה ולא לרעה כבירת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אני מדבר עכשיו כירושלמי, לא כיושב ראש ועדת החינוך, יש לנו מספיק מגרעות בגלל שאנחנו גרים בעיר היפה הזאת, ולא צריך להעניש אותנו גם בנושא הסעות.

מיכאל מלכיאור: זה פשוט לא מתקבל על הדעת, אני לא מבין למה משרד החינוך לא מפעיל יד הרבה יותר קשה כלפי ירושלים.

מיכאל מלכיאור: אם יש פסיקות של בית משפט, כל פעם שיש פסיקה אז התלמיד מקבל.

מיכאל מלכיאור: מה זה?

מיכאל מלכיאור: האם צריך לחייב כל ילד ללכת לבית משפט?

מיכאל מלכיאור: אם משרד החינוך רואה שכך החוק מחייב, משרד החינוך יש לו מספיק אמצעים להגיד לעירייה: תפעלו כחוק.

מיכאל מלכיאור: יש לכם כל מיני אמצעים להפעיל, לא רק דרך ההסעות.

מיכאל מלכיאור: להנהלת המשרד יש אמצעים להפעיל מול ירושלים.

שושנה ימין: ארגון ההורים בירושלים יש לו מספיק כוח.

שושנה ימין: כבוד היושב ראש, אני קיימתי התייעצות עם הלשכה המשפטית, אין לנו אפשרות לכפות על אף רשות מקומית.

מיכאל מלכיאור: גם אם בית משפט אמר את דברו?

שושנה ימין: כן, כי הרשות המקומית היא סוברנית לקיים את השירות הזה או לא.

שושנה ימין: אגב, יש לנו הרבה רשויות - - -

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שאנחנו נצטרך לחוקק.

שושנה ימין: חבר הכנסת אורלב בהיותו יושב ראש ועדת חינוך, הוא הציע באמת להפוך את זה לחקיקה, ולא להסדר שיש לנו עם השלטון המקומי.

מיכאל מלכיאור: אבל, איך יכול להיות שמקבלים גיבוי בבית משפט אם כל רשות יכולה להחליט?

מיכאל מלכיאור: זה נשמע לא הגיוני, אני לא אפתח את הנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: אני פשוט אומר שהדבר הזה צריך להגיע להסדרה.

שושנה ימין: אני מסכימה איתך.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש ממך לקחת אחריות עוד פעם לבדיקה משפטית בעניין, ולתת לנו את תוצאת הבדיקה הזאת.

מיכאל מלכיאור: את תעבירי אלינו, ואנחנו אז נשקול.

מיכאל מלכיאור: אם חייבים לחוקק אז נחוקק.

יהודה בן חמו: ככפר-סבאי לירושלמי אני יכול להגיד לך שכשאנחנו נפגשים בחוץ לארץ ומביאים יהודים לארץ, אנחנו אומרים להם להתראות בירושלים הבנויה, ובכפר-סבא היפה.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.