הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 17, פרוטוקול מספר 46, 2007-11-07 09:00

מיכאל נודלמן: בוקר טוב.

מיכאל נודלמן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות יחד עם הוועדה לזכויות הילד בנושא 'מישהו מקשיב לנוער?

מיכאל נודלמן: הצורך בהקמת מוקדי תמיכה וייעוץ לנוער בפסטיבלים ובמוקדי המונים של בני נוער'.

מיכאל נודלמן: יש כאן שתי ועדות ואני מברך את יושבת ראש הוועדה לזכויות הילד, יושבת ראש חדשה.

מיכאל נודלמן: אני מאחל לך עבודה טובה ומצב רוח טוב תמיד, כי בוועדות קשה להיות לפעמים.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד שוועדת הקליטה, העלייה והתפוצות מדברת בוועדה הרבה פעמים על ילדים עולים.

מיכאל נודלמן: המצב שלהם לא כל כך טוב, יש הרבה בעיות וגם אולי אין להם הגנה, אבל אני רוצה שיושבת הראש של הוועדה לזכויות הילד תמשיך.

נאדיה חילו: תודה רבה, אדוני היושב ראש ובוקר טוב לכולם.

נאדיה חילו: ללא ספק, הנושא של נוער בכלל ונוער עם כל התופעות של שוליות בחברה הישראלית, הולך ומתעצם בתקופה האחרונה.

נאדיה חילו: כולנו עדים לתוצאות שליליות, הרבה פעמים, בזמני בילוי, שהנוער נוקט ולדעתי גם מה שקורה בסביבות כאלה או במרחב הזה של מה שנקרא מרחבי הבילוי, במיוחד במרחבים המוניים, אנחנו רואים שגם דפוסי ההתנהגות של הנוער שם משתנים.

נאדיה חילו: דפוסי ההתנהגות משתנים לשלילה ובכל החלק הזה של המעגל הנוער חשוף לסיכונים וסכנות, כשהוא לא מלווה בשום מעטפת תמיכתית.

נאדיה חילו: הוא לא מלווה בשום הדרכה, הוא לא מלווה בשום ייעוץ, כשהחשיפה, כמו שאמרתי, היא בדרגות מאוד מאוד גבוהות במרחבים האלה והרבה פעמים לצער כולנו, היא מסתיימת בצורה טרגית, וכשאני מדברת על טרגיות, אני מדברת על הדרגה הכי גבוהה של טרגדיה שזה רצח, ועד דרגות יותר נמוכות, שהן לא פחות חמורות, של שימוש באלימות.

נאדיה חילו: אנחנו גם יודעים שבמרחבים האלה יש הרבה פיתויים ללא שליטה, פיתויים שרק מאיצים את תהליכי השוליות והסטייה, כמו שימוש באלכוהול, כמו שימוש בסמים.

נאדיה חילו: הנוער, במרחבים האלה בדרך כלל הוא גם נוער שנוח לפרוק עול ואני אומרת שכל התופעות האלה ללא שליטה מהוות דרגה מאוד גבוהה של סיכון.

נאדיה חילו: כשאני מדברת על סיכון, זה סיכון הנוער, דבר ראשון, אבל זה גם סיכונים לכל החברה הישראלית.

נאדיה חילו: אנחנו לא נוכל לעצור את דפוסי הבילוי בזמן הפנוי וכל מה שקורה בנושאים האלה, כי אי אפשר לבוא ולבלום ולכוון לדפוסים אחרים של בילוי זמן פנוי.

נאדיה חילו: אני גם לא חושבת שצריך לעצור את זה, אבל החברה צריכה בהחלט למצות את כל הכלים שיש לה, והיא עדיין לא ממצה את כל הכלים, כדי שמרחבים כאלה יהפכו למרחבים מוגנים עד כמה שאפשר, כדי שנוער, שנמצא בסביבה הזו, יזכה, אם הוא בשעת מצוקה, להתערבות חירום בשעת משבר מיידית, ואם הוא לא, אז המרחב הזה גם אמור לשמש גם למניעה ואולי גם הסברה והכנסת כלים נוספים.

נאדיה חילו: קיבלתי כמובן את ההצעה שלכם.

נאדיה חילו: אנחנו יודעים שבמישור של הנוער היום ובמישור של מניעה, במישור של טיפול, הרבה משרדים מעורבים, משרדי ממשלה, אבל גם הרבה גופים ועמותות עצמאיים שחוברים הרבה פעמים לגופים הממשלתיים וגם עושים עבודה עצמאית.

נאדיה חילו: צריך לציין את אחת הבקשות של עמותת 'עלם', שאני מניחה שרובכם מכירים, ומי שלא, אז היא תוצג על ידי המנהל הכללי, מר ציון גבאי, שגם יזם או מביא יזמות לפרויקט מסוים שבעיניי מאוד חשוב, שיהיה דיון על זה, ואנחנו נבחן את ההצעה שלו מכל הכיוונים, כי אני חושבת שבבסיס, בלי ללמוד ובלי להיכנס לפרטי פרטים, אני קראתי בהחלט את החומר ואני לא רוצה לחזור על כל הסעיפים, אבל אני חושבת שזו הצעה שיכולה בהחלט לשמש ככלי מאוד מאוד רציני בכל מכלול הפראיות שקיימת היום בקרב דפוסי הבילוי של הנוער והסכנות והסיכונים שטמונים במרחבים האלה.

נאדיה חילו: עד כאן.

נאדיה חילו: אני כמובן אמשיך להתייחס, אדוני היושב ראש, ואני בהחלט חושבת שכדאי עכשיו שמר ציון גבאי יציג את הצעתו.

ציון גבאי: אני רוצה לפתוח בתודה לשני יושבי הראש על ההזדמנות להיות פה, להציג את הרעיון ובאמת לעזור לנו לקדם רעיון מאוד מאוד חשוב שאני ארחיב עליו בהמשך הדרך.

ציון גבאי: אני רוצה להגיד שאני מאוד שמח שנמצאים איתנו פה נציגים גם של משרדי הממשלה, של משרד החינוך, של משרד הקליטה, של משרד הרווחה, של משטרת ישראל, שעובדים איתנו ביחד לאורך כל השנה ואנחנו שמחים לעבוד במשותף ולקדם במשותף את מה שאנחנו יכולים למען הנוער, ובהמשך הדיון אני אשמח אם תינתן הזדמנות גם לנציגי המשרדים לשתף אותנו בחלק שלהם בעבודה שלהם מולנו.

ציון גבאי: עוד משהו של הקדמה.

ציון גבאי: אני רוצה להגיד שאנחנו השבוע מציינים 25 שנות פעילות לעמותת 'עלם' בישראל.

ציון גבאי: עמותת 'עלם' הוקמה לפני 25 שנה בשותפות של אנשי מקצוע מארצות הברית ומישראל, שחלקם נמצאים פה, ואנחנו מאוד שמחים שהאורחים מארצות הברית נמצאים איתנו פה ושהם חלק מהדיון הזה.

ציון גבאי: עוד תודה אחת לחברי הוועד המנהל של 'עלם'.

ציון גבאי: יש חבורה של אנשים שמלווים את 'עלם' מתחילת הדרך , גם אנשי מקצוע וגם מהמנהיגות הציבורית בישראל נמצאים איתנו פה ואני מודה לכולם.

ציון גבאי: ועוד דבר אחד להקדמה.

ציון גבאי: גב' נאוה ברק התכוונה להיות פה בישיבה הבוקר ולא הרגישה טוב והיא מתנצלת שהיא לא כאן.

ציון גבאי: היא הנשיאה של 'עלם'.

ציון גבאי: עמותת 'עלם' היא עמותה מוכרת וידועה בהיקף הפעילות הארצי שלה.

ציון גבאי: אנחנו פועלים היום במגוון של ישובים, מקרית שמונה ועד אילת, מפעילים מגוון של תוכניות לבני נוער למגוון צרכים של בני נוער.

ציון גבאי: אנחנו קוראים לזה סדרה של תוכניות או מגוון של תוכניות על רצף הסיכון של בני נוער ואני חושב שאנחנו תופסים מקום מאוד מאוד חשוב בשירותי הנוער במדינת ישראל, כמו שאמרתי, בשותפות מאוד גדולה גם עם משרדי ממשלה וגם עם הרשויות המקומיות, שאיתם אנחנו גם פועלים.

ציון גבאי: ואנחנו עושים כמיטב יכולתנו למען בני הנוער.

ציון גבאי: הנושא שלשמו אנחנו התכנסנו היום זה הנושא של הקמת מוקדי סיוע לנוער בפסטיבלים או באירועים המוניים של בני נוער.

ציון גבאי: זה נושא שנחשפנו לו והתחלנו ככה לנגוע בעניין הזה לפני שנתיים-שלוש, בפסטיבלים שונים שהשתתפנו.

ציון גבאי: היינו בפסטיבלים, בומבמלה בניצנים, ב'בראשית' שמתקיים בכנרת, בפעילות הקיץ המאוד עניפה של עמותת 'עלם' בחופי הים באילת ובתל אביב ובחופי הים בישראל ובפארקים ובמועדונים וראינו כמה בני הנוער, שבתקופת החופש ובתקופת הפסטיבלים חשופים לסכנות, חשופים לתהליכים שמתרחשים באותם פסטיבלים; בני נוער שלראשונה משתכרים ובעצם מתגלגלים על הרצפה באותם מקומות, נערות שנחשפות פעם ראשונה ליחסי מין, אלימות שרואים באותם מקומות וראינו שבעצם מה שמניע את כל הפעילות באותם מקומות, זה או הרצון לעשות כסף, הרצון של מי שעושה את הפסטיבלים האלה, או ההורמונים של בני הנוער ובאיזה שהוא מקום ראינו שחייבים להכניס מבוגרים לאותם מקומות, מבוגרים שיהיו שם רק בשביל לעזור לנוער, שאין להם אינטרס כלכלי, אין להם שום אינטרס אחר, רק להיות למען בני הנוער.

ציון גבאי: אותם מבוגרים, ברגע שהם שם, הם מפחיתים את רמת האלימות, הם מפחיתים את רמת השימוש באלכוהול, הם נותנים פתרונות לכאלה שכבר השתכרו, הם נותנים פתרונות לנערה שחוותה כרגע יחסי מין ראשונים והיא מבולבלת והיא לא יודעת מה לעשות עם עצמה.

ציון גבאי: אותם מבוגרים יהיו מוקדים שנמצאים באותם מקומות והם בהחלט בהחלט עזרה ראשונה לאותם צעירים וצעירות ונערים ונערות באותם פסטיבלים.

ציון גבאי: אנחנו רצינו להציע היום לוועדה המשותפת לראות בפגישה היום יריית פתיחה.

ציון גבאי: יש תהליך שצריך לעגן אותו, אפילו בחקיקה מבחינתנו.

ציון גבאי: אנחנו חושבים שצריך שיהיה מוקד סיוע לנוער שכזה, במקומות שכאלה.

ציון גבאי: חשוב שהקול של הכנסת יישמע, חשוב שאנחנו נקדם את העניין הזה ובאמת נצא מהפגישה היום עם איזה שהיא יריית פתיחה, איזה שהיא התחלת של תהליך, שבסופו של דבר יעגן, או בחקיקה או בדרך אחרת, את הנושא שלא יהיה פסטיבל לנוער בישראל, לא ייתכן שיהיו 30,000 או 40,000 בני נוער בריכוז, לשלושה-ארבעה ימים, בלי אותם מבוגרים שאנחנו חושבים שצריכים להיות שם.

ציון גבאי: המודלים ש'עלם' מפעילה זה שילוב של עובדי מקצוע ומתנדבים.

ציון גבאי: אנחנו מביאים עשרות מתנדבים לאותם מקומות ואנחנו מסוגלים להיות בפריסה של שלושה ימים, לרכז מאמץ, להיות באותו מקום ולתת את אותו מענה שאנחנו רוצים.

ציון גבאי: אנחנו עושים את זה בצורה וולונטרית בשנתיים-שלוש האחרונות.

ציון גבאי: אנחנו חושבים שצריך באמת לקדם את העניין הזה ולהפוך את זה לחלק מהמוקדים שיהיו באותו פסטיבל.

ציון גבאי: החזון שלנו זה שכמו שברור מאליו שיש משטרה וברור מאליו שיש תחנת מגן דוד אדום וברור מאליו שצריך אישור ממכבי אש, יהיה ברור מאליו שצריך מוקד סיוע לנוער.

ציון גבאי: זו בעצם התפיסה שאנחנו מנסים להגיד והיינו רוצים שהכנסת תעזור לנו לשים את זה על השולחן ולהיות באותם מקומות.

נאדיה חילו: יש לך מספרים שממחישים את גודל התופעה?

נאדיה חילו: בשנה האחרונה, כמה במרכזי בילוי כאלה נפגעו נערים?

ציון גבאי: כן.

ציון גבאי: גברתי היושבת ראש, הכנו פה גם מצגת וגם יש פה נער שיספר מההתנסות שלו וגם העובדים שהיו.

ציון גבאי: יש לנו עובדי 'עלם' שנמצאים פה, שהיו בקיץ בחופי הים, והם יספרו מהחוויות שלהם, מה הם ראו, מה הם חווים, מה הם חושבים שצריך לעשות ואני חושב שזו ההזדמנות של כולנו באמת לשמוע על הדברים ויש לנו בהחלט גם מספרים וגם תופעות ואנחנו פה להציג את העניין הזה.

ציון גבאי: כמו שאמרתי, אני מבקש שזו באמת תהיה יריית פתיחה לאיזה שהוא תהליך שלא ייעצר היום, אלא מפה נצא לאותה דרך שנגיע בסוף שיהיה מוקד בכל אירוע.

ציון גבאי: אנחנו רוצים להתחיל ממורן, שבתפקיד שלה ב'עלם' היא אחראית על מרכזי 'הפוך על הפוך' ואחראית על הפעילות המיוחדת הזאת של פעילות הקיץ.

ציון גבאי: הכנו פה מצגת כדי להסביר את הרציונל, את הקונספט, ואני חושב שאחר כך ניתן לדיון להתפתח.

מורן מוסט: אני רוצה להגיד לכם שמבחינתנו זה חלום שמתגשם.

מורן מוסט: הפרויקט 'הפוך על הפוך' התחיל לפני ארבע שנים בפסטיבל הראשון של הבומבמלה.

מורן מוסט: לא חלמנו שאחרי ארבע שנים נגיע לפה ונוכל לחלום על חקיקה בנושא.

מורן מוסט: הכנתי מצגת בשביל להעביר את התמונה הכללית, כדי שנבין את המוקדים.

מורן מוסט: אנחנו עושים איזה שהיא סקירה של השנה האחרונה, להבין איפה, ברצף השנה, בני נוער נמצאים, גם מבחינת הכמויות.

מורן מוסט: בטח כולם הייתם, לא בטוח שכולכם שלחתם אס.

מורן מוסט: אמ.

מורן מוסט: אס, אבל גמר כוכב נולד היה בכנרת.

מורן מוסט: למשך שלושה ימים כמות של 35,000 בני נוער שנמצאים בחוף עצמו.

מורן מוסט: זה בשביל להבין סדר גודל.

מורן מוסט: באילת, בחופשת הקיץ, מדברים בעיקר על חודשי יולי-אוגוסט כשהמסה הקריטית מתחילה להגיע מאמצע יולי עד אמצע אוגוסט, 100,000 בני נוער.

מורן מוסט: אלה נתונים שאנחנו מודדים דרך חברת אגד, דרך הגעה של אוטובוסים.

מורן מוסט: אנחנו יודעים שרוב בני הנוער מגיעים לאילת באוטובוסים.

מורן מוסט: לפי כמויות האוטובוסים שמגיעים.

מורן מוסט: חוף דוגית, חוף מאוד מאוד פופולרי אצל בני הנוער, מוקד משיכה מאוד מרכזי, בחופשת הקיץ, 20,000 בני נוער שמגיעים.

מורן מוסט: מוקד משיכה מרכזי לבני נוער מהמגזר הדתי.

מורן מוסט: 'מרוסיה באהבה' זה פסטיבל גדול, 200,000 איש, מתוכם 70% בני נוער, כשהפסטיבל הוא פסטיבל חד יומי שמתקיים בפארק הירקון, אבל הוא מתקיים כל הלילה, זה אומר שהפסטיבל נגמר בסביבות אחת-שתיים לפנות בוקר.

מורן מוסט: רוב בני הנוער נשארים לישון בפארק עצמו ומתארגנים למחרת.

מורן מוסט: מי נותן את המענה באותן שעות?

מורן מוסט: אף אחד.

מורן מוסט: פסטיבל בומבמלה, אתם אפילו יכולים לראות רק מהתמונה.

מורן מוסט: זה המתחם שלנו.

מורן מוסט: בקצה, זה האוהל הצהוב, זה האוהל של הסיינטולוגיה.

מורן מוסט: פסטיבל בומבמלה, זה פסטיבל שנערך באופן מסורתי פעם בשנה בחופשת פסח, למשך שלושה ימים.

מורן מוסט: כמות ממוצעת של 30,000 בני נוער.

מורן מוסט: זה פסטיבל רק של בני נוער, מעטים המבוגרים שמגיעים לשם.

מורן מוסט: זה נראה כמו עיר הנוער, בלי אף מבוגר שנמצא ומסייע.

מורן מוסט: אחר כך אני אחזור לעניין הכתות, אבל רק בשביל שתבינו איזה מקום מרכזי יש להם בתוך הפסטיבל.

מורן מוסט: פסטיבל 'בראשית', בחופשת סוכות.

מורן מוסט: 12,000 בני נוער.

מורן מוסט: כל התמונות הן תמונות מהפסטיבל.

מורן מוסט: כל המוקדים האלה אלה מוקדים שאנחנו נמצאים ומנסים לתת מענה.

מורן מוסט: המטרה המרכזית מבחינתנו, בפרויקט הזה, שהשם קוד שלו זה 'הפוך על החוף' והוא לא סתם נבחר.

מורן מוסט: ..

מורן מוסט: 'הפוך על הפוך' זה מרכזי מידע וייעוץ לבני נוער שפרושים בכל הארץ.

מורן מוסט: הרבה בני נוער מכירים את המותג, ולכן 'הפוך על החוף' והחוויה החיובית של רוב בני הנוער מההיכרות עם 'עלם' ברמה המקומית מסייעת לנו ברמה הארצית.

מורן מוסט: אם אנחנו פוגשים אותם באילת או בבומבמלה הם כבר עושים את החיבור בין 'הפוך על החוף' ל'הפוך על הפוך' ל'עלם' ומרגישים בטוחים לפנות ולהתייעץ.

מורן מוסט: אנחנו 'עלם' וחרות על דגלנו להיות במקום שבני הנוער נמצאים והם נמצאים שמה.

מורן מוסט: כמו שאמרת, היושבת ראש, אי אפשר לשנות את התרבות, אבל לפחות להיות שם וזה חלק, להבין את אזורי המחייה של בני הנוער.

מורן מוסט: להיות שם בשבילם, לסייע, להיות חלק מתוך התהליך שמתרחש שם, להוות דמות של מבוגר משמעותי, זמין ומיטיב.

מורן מוסט: צריך להבין, הפסטיבלים האלה הם מוקד משיכה למבוגרים שמחפשים את הנערות, שמחפשים את הטרף הקל.

מורן מוסט: אנחנו מתמודדים בכל פסטיבל עם כל הכתות האפשריות בישראל, אם זה הסיינטולוגיה ועדי יהווה והמשיחים הצעירים והארי קרישנה, והם יודעים לעשות reaching out קצת יותר טוב מאיתנו כי הם מביאים יחד איתם כיבוד ואוכל ושתייה, ובשביל להבין, להיות שלושה ימים בניצנים כשכל בקבוק מים הכי קטן עולה 12 שקלים, אז אתה מוכן להיכנס גם להרצאה של הארי קרישנה בשביל לשבת לאכול וליהנות מהמזגן.

מורן מוסט: מתן תמיכה רגשית, הכוונה וייעוץ לבני הנוער.

מורן מוסט: זה גיל קריטי, הם צריכים מישהו שיעזור להם, מישהו שיהיה שם איתם, לעכל את החוויה.

מורן מוסט: החוויה היא קשה, היא עוצמתית, היא צבעונית.

מורן מוסט: עשרות אלפי בני נוער, היכרויות, מפגשים, שלאו דווקא מולידים אחר כך דבר חיובי.

מורן מוסט: איתור בני נוער במצוקה והתערבות בשעת משבר – אנחנו אחר כך באמת נמשיך והרחיב על זה.

מורן מוסט: 'הפוך על החוף' בעצם משלב שתי תורות מרכזיות.

מורן מוסט: אחד זה התערבות טיפולית בלתי פורמלית במרחבים פתוחים.

מורן מוסט: אנחנו לא צריכים את הקירות, אנחנו כבר שנים קוראים עליהם תיגר.

מורן מוסט: אנחנו יכולים לעשות את העבודה הזאת בכל מקום, בכל זמן.

מורן מוסט: גם כש'הפוך על החוף' נראה לכאורה מאוד פתוח בתוך החוף, הוא מאוד מוגן, הוא מאוד ברור, יש לו תורת עבודה מסודרת, יש לו שיטת עבודה מאוד ברורה ואנחנו מביאים את זה יחד איתנו בעצם למרחב שלהם.

מורן מוסט: התורה השנייה מתבססת על נוכחות המבוגר המשמעותי שפותחה על ידי חן אמבר, שאנחנו מאמינים באמת ובתמים שצריך שיהיה שם מישהו שיקשיב, מישהו מיטיב, מישהו שהאינטרס שלו זה באמת טובת בני הנוער בתוך המרחב הלא מוגן הזה.

מורן מוסט: בנוסף יש כל מיני אלמנטים שאנחנו עובדים איתם ביום-יום של 'עלם', שהיה לנו מאוד קל לקחת אותם ולחבר אותם לתוך ההוויה הפסטיבלית, של עבודה, של איתור ויישום.

מורן מוסט: אנחנו עושים המון עבודה של איתור בתוך הפסטיבלים.

מורן מוסט: נדבר על זה אחר כך.

מורן מוסט: באופן כללי המתחם עצמו זה אוהל, זה מאהל כמו שהוא, מאהל שאנטי, הצוותים מחולקים לשניים.

מורן מוסט: יש צוות אחד שנמצא בתוך המאהל, שנותן מענה לבני נוער שמגיעים פנימה ויש צוות שעל בסיס קבוע עושה reaching out ואיתור.

מורן מוסט: אנחנו משתדלים לתת מענה כמעט מסביב לשעון.

מורן מוסט: אנחנו עובדים מ-12:00 בצהריים ועד 6:00 לפנות בוקר, בין שתיים לשלוש משמרות, תלוי בכמות.

מורן מוסט: בין 20 ל-40 אנשי צוות ומתנדבים, כל ערב, שנמצאים בכל מקום שבני הנוער מגיעים אליהם.

מורן מוסט: היכולת של לעשות עבודה קבוצתית – הרבה חבר'ה מגיעים לפסטיבל הזה כקבוצות.

מורן מוסט: הנושא של עבודה רגישת תרבות – לדעת, להבין.

מורן מוסט: להביא יחד איתנו אנשים שמדברים שפה, שמבינים מנטליות, במפגש עם בני נוער עולה, או בני נוער מאוכלוסיות שונות בחברה הישראלית.

מורן מוסט: המון עבודה עם מתנדבים.

מורן מוסט: היכולת לגייס מתנדב מבוגר שיהיה חלק מזה וייתן מענה לאותם בני נוער.

מורן מוסט: קצת ככה להבין את הגורמים המסכנים – אנחנו מתייחסים לגורמים המסכנים, כי אם נער מגיע עם קושי מהבית שלו והוא מגיע לחופשה באילת, סביר להניח שלקושי הזה מהר מאוד מתלווה עוד משהו ויש התייחסות לקשיים שבעצם מגיעים איתם מהבית, וקשיים שחווים אותם בחופשה עצמה.

מורן מוסט: המון נושא של לחץ חברתי, לכל דבר.

מורן מוסט: סמים, אלכוהול, יחסי מין, התנסויות על הקצה.

מורן מוסט: אנחנו רואים את זה באילת, אפילו במקום של לקפוץ מהגשר.

מורן מוסט: הכול נורא נורא חברתי.

מורן מוסט: הלחץ מאוד חזק.

מורן מוסט: זמינות של סמים ואלכוהול, כשהמכה הקשה ביותר, וכולם מכירים ומסתובבים ברחוב, זה נושא האלכוהול.

מורן מוסט: הסמים הם כמעט OUT והאלכוהול מאוד IN.

מורן מוסט: כל הנושא של הזמינות שלו, הבלתי נסבלת.

מורן מוסט: שתייה, כמויות שתייה שאותם בני נוער גם מביאים מהבית וגם קונים חופשי וכמובן שאין על זה שום פיקוח וכמובן שאין על זה שום אכיפה.

מורן מוסט: כמובן שאחרי האלכוהול מתחילות להיוולד כל הצרות, מתחיל להיוולד הנושא של תקיפות מיניות, שזה משהו ככה מאוד חזק שאנחנו רואים בפסטיבלים.

מורן מוסט: מוסיפים לזה קיץ, מוסיפים לזה אווירה מאוד מאוד חופשית.

מורן מוסט: אנחנו עושים הרבה פעמים שילוב עם מוקד הסיוע.

מורן מוסט: מוקד הסיוע בא איתנו לשטח ועוזר לנו לתת מענה לאותן נערות או נערים שחוו תקיפה מינית סביב הפסטיבל.

מורן מוסט: חוסר מסגרת וגבולות טוטאליים.

מורן מוסט: ממש, אין שם חוויה של אף מבוגר.

מורן מוסט: אף מבוגר.

מורן מוסט: ממש.

מורן מוסט: עיר נוער לגמרי.

מורן מוסט: אינטנסיביות ביצירת קשרים – כל הזמן.

מורן מוסט: כל הזמן הם עסוקים במרדף הבלתי נגמר הזה.

מורן מוסט: היכרויות עם בני נוער מרקעים שונים.

מורן מוסט: שהייה בתנאי שטח.

מורן מוסט: ישנים באוהל, ישנים בחום.

מורן מוסט: אין בעצם את כל התנאים שלהם הם רגילים, מתחילים להיווצר גם השעמום, גם חוסר המעש והם מתחילים לתת את האותות שלהם.

מורן מוסט: גם חוסר פרטיות ותנאים היגייניים.

מורן מוסט: ניצול על ידי מבוגרים – שזו אחת הבעיות המרכזיות שאנחנו מכירים.

מורן מוסט: אם זה באילת, כל הנושא של השכרת דירות על ידי גורמים פרטיים.

מורן מוסט: קבוצה של נערות מגיעה אלינו ב-2:00 לפנות בוקר למאהל ומספרת שהם הבינו שבעל הדירה התקין מצלמה בתוך השירותים ובתוך המקלחת.

מורן מוסט: בעלי דירות שמציעים לנערות 'בואי תשני איתי בקומה למעלה, אני אעשה לכם הנחה בדירה', נושא של ניצול כספי גם של בעלי מוניות.

מורן מוסט: ניצול על ידי מבוגרים אנחנו מכירים את זה מפסטיבל בומבמלה ובראשית שיש מתחם של אמן שמצייר על הגוף של הנערות.

מורן מוסט: הנערות ככה מסתובבות ערומות, הוא מצייר להן פרפרים והוא מציע להן לצלם אותן ולהעלות את זה באינטרנט תמורת 200 שקלים.

מורן מוסט: וזה ככה משהו מאוד לגיטימי וזה בסדר, זה נורא מגניב, יש חופש ואין מישהו שבעצם ישים לזה קאט וקצת יעשה את ההסבר.

מורן מוסט: הנושא של הכתות שמאוד מאוד בעייתי, מאוד בולט, כי בכל ואקום בסוף נכנס משהו והם בעיקר נכנסים לתוך המקום הזה.

מורן מוסט: קצת ככה להבין מה המענה שאנחנו מציעים, מה יש לנו ככה לדבר.

מורן מוסט: אנחנו מדברים בעצם על מתחם קבע שנמצא שם, שנמצא על המפה, שמוסכם וידוע מראש, שבני הנוער יכולים לדעת להיכנס.

מורן מוסט: ממותג, נייח, יש מישהו שמקבל אותם בכניסה, מציע להם לשבת לשיחה, מנסה להבין מה הבעיה.

מורן מוסט: מה שקורה בעיקר במקומות האלה שיש חוויה אינטרנטית עם בני הנוער, אין את תהליך החיזור שאנחנו הרבה פעמים מכירים מהיום יום ברחוב.

מורן מוסט: יש חוויה אינטרנטית, עכשיו יש לו בעיה, עכשיו הוא צריך פתרון.

מורן מוסט: הוא לא צריך לעשות את החיזור, מי אתה, לסמוך עליי, לא לסמוך עליי, מבחינתו הוא רואה אותי, פשוט מקיא עליי את הבעיה.

מורן מוסט: זו הבעיה.

מורן מוסט: ועכשיו הוא צריך עזרה, ועכשיו זה כאן ועכשיו.

מורן מוסט: בנוסף לזה זה גם ככה זה הדור שנולד עם העכבר ביד והכול צריך להיות מיידי לגמרי.

מורן מוסט: היו"ר נדיה חילו: מהניסיון שלכם, מאחר שאתם מסתובבים במרחבים האלה, הנוכחות של המשטרה, לא כאכיפת חוק, אלא כמניעה, לא נמצאת?

מורן מוסט: הם נמצאים במינונים שכמעט לא משמעותיים.

מורן מוסט: לדוגמה בחוף דוגית.

מורן מוסט: הם מגיעים פעם בשבוע לסיבוב עם כלבי גישוש, לחפש סמים.

מורן מוסט: שוב אני מציינת שסמים זה מזמן לא הבעיה של הנוער.

מורן מוסט: והם פשוט עוברים, עושים איזשהו סיבוב, כמעט ואין היתקלויות עם המשטרה.

מורן מוסט: גם אם היינו לוקחים את זה על המקום של אילת, עשרות אלפי בני נוער בטיילת, כמות קטנה של משטרה, כוח של מג"ב, קצת סיירת הורים, קצת שיטור קהילתי.

מורן מוסט: עדיין אין חוויה של אכיפה, האלכוהול נמכר ללא דין וללא דיין.

מורן מוסט: יש הרבה נושא של יזמות עסקית באילת, של בני נוער אילתים שקונים את האלכוהול בסופרים שלהם בזול, יורדים עם צידנית לחוף הים, כמו שפעם היו מוכרים ארטיק שוקו-בננה, אז הם פשוט יורדים עם צידניות ומוכרים אלכוהול.

מורן מוסט: כמעט אין אייס-קפה, מילקשייק שלא טבעו באלכוהול.

מורן מוסט: יש קושי מאוד גדול, כי יש פרדוקס מאוד גדול בחוק.

מורן מוסט: יש רק איסור מכירה, אין איסור שתייה, וגם השוטרים קצת עומדים חסרי אונים מול המקום הזה.

מורן מוסט: אנחנו מתייחסים לאוהל אחד גדול שמחולק למספר מרחבים.

מורן מוסט: יש מרחב אחד מרכזי, שזה מרחב המעגל.

מורן מוסט: בני נוער בדרך כלל מגיעים בקבוצות, לפסטיבלים, לאילת, ואנחנו מקבלים אותם כקבוצה ומנסים לדבר איתה.

מורן מוסט: יש מרחב שנותן מענה לנערות.

מורן מוסט: אנחנו יודעים, נערות צריכות התייחסות אחרת, שונה.

מורן מוסט: יהיה מאוד קשה לדבר על נושא של פגיעה מינית עם נערה בתוך מרחב שהוא מוצף גם במתנדבים ועובדים אחרים וגם בבני נוער, נערים, ולכן יש מרחב שמלכתחילה הוא מוגדר לטובת נערות.

מורן מוסט: אנחנו מנסים לתת את המענה, אם זה על ידי עובדות מומחיות, שמבינות מאוד טוב את התחום של נערות, עם הנושא של מוקד סיוע לנערות.

מורן מוסט: הדגש של עבודת נערות הוא מאוד מאוד משמעותי במרחבים האלה.

מורן מוסט: מרחבים לשיחה אישית, כשיש על בסיס קבוע כל הזמן עבודת איתור.

מורן מוסט: אנחנו לא מאמינים בלתלות שעות קבלה על האוהל.

מורן מוסט: זה בני נוער, אתה חייב להיות גמיש, אתה חייב ללכת לחפש אותם כל הזמן.

מורן מוסט: אנחנו יודעים שהנוער שנמצא במצוקה הכי קשה בדרך כלל לא מגיע ויש צורך לגשת אליו ולחפש אותו.

מורן מוסט: אם זה, לדוגמה בפסטיבלים יש מתחם מאוד מוגדר של מי שיכול היה לקנות כרטיס, והכרטיסים יקרים, זה בין 130 ל-200 נכנס, ויש הרבה מתחמים אלטרנטיביים מבחוץ, לאותם בני נוער שלא יכלו לקנות.

מורן מוסט: אנחנו גם מגיעים לשם, גם נמצאים שם ומנסים לאתר ולהגיע לכמה שיותר בני נוער.

מורן מוסט: סוגי המענה – אנחנו נותנים תמיכה בהכלה רגשית.

מורן מוסט: מי שבעצם מרכיב את הצוותים, צוותים שנעים בין 20 ל-40 בערך, זה עובדי נוער, עובדי משרד החינוך, עובדי הרשות למלחמה בסמים, עובדי הרשות המקומית.

מורן מוסט: אנחנו מנסים לגייס כמה שיותר כוח אדם, זה פרויקט ענק.

מורן מוסט: כמויות של בני הנוער בלתי ניתנות להבנה.

מורן מוסט: לעמוד בטיילת באילת בערב רגיל ולראות 15,000 בני נוער חולפים על פניך.

מורן מוסט: אתה אפילו לא יודע מאיפה להתחיל, מאיפה מתחילים את כל ה-reaching out.

מורן מוסט: ייעוץ והכוונה בהתלבטויות – המון בני נוער נכנסים סביב חוויה מינית ראשונה, חווית אלכוהול ראשונה, חווית סמים.

מורן מוסט: אנחנו גם נותנים מענים קונקרטיים.

מורן מוסט: אנחנו יודעים שאנחנו צריכים להיות רלוונטיים וצריכים לדעת לספק את המענה, החל מהרמה של מנה חמה, זה קורה המון בדוגית, שמגיעים חבר'ה שגרים בכיכרות בירושלים ובתקופת הקיץ מגיעים להתאוורר בדוגית.

מורן מוסט: אנחנו יודעים שהם באים בלי כלום ואנחנו נותנים אוכל, נותנים מנות חמות, נותנים קפה, שתייה, אוכל, מספקים לבוש, מספקים אמצעי הגנה, אמצעי מניעה, מספקים קרם שיזוף.

מורן מוסט: אנחנו מנסים בעצם לתת את המענה שיכלול כמה שיותר בעיות שאנחנו מכירים מהם.

מורן מוסט: התערבויות בשעת משבר – אם זה פינוי מיידי לבתי חולים, אם זה הרבה פעמים אנחנו בקשר עם המשטרה ואז מתקשרים אלינו מנקודת המשטרה בפסטיבל ואומרים 'תשמעו, יש פה נערה', החל מזה שגנבו להם את כל הציוד ועד שהם שכנעו את ההורים שייתנו להם לנסוע ואיך שהם הגיעו, גנבו הכול, הם במצוקה ובלבול רגשי, והשוטרים פשוט מתקשרים ופונים--- היו"ר מיכאל נודלמן: מארגני הפסטיבלים האלה, הם רק מארגנים ולא אחראים על שום דבר?

מורן מוסט: הם בונים עליכם או בונים על המשטרה?

מורן מוסט: כי פה יש איזה בעיה.

מורן מוסט: מארגנים פסטיבל ל-50,000 ילדים, נוער, 100,000 נוער ואחר כך אנחנו בבעיה ואתם בבעיה.

מורן מוסט: אני לא מבין מה התפקיד של המארגנים.

ציון גבאי: כרגע הם לא מחויבים לעשות את זה, הם לא דואגים שזה ימומן ויהיה חלק ממה שצריך.

ציון גבאי: כמו שאמרתי, כמו שהם לא יקבלו רישיון עסק אם אין משטרה ואין מגן דוד אדום, שהם לא יקבלו רישיון עסק לפסטיבלים בלי מוקד שכזה.

ציון גבאי: לכן כרגע זה לא נמצא באג'נדה בכלל, כרגע אפשר לקבל רישיון, לעשות פסטיבל בלי הדבר הזה.

ציון גבאי: אנחנו טוענים שלא ניתן לאשר לעשות פסטיבל בלי שיהיה מוקד שכזה מוגדר, מה ההיקף של כוח האדם, מה השירות שצריך לתת, מה המשימות שהדבר הזה צריך לעשות.

ציון גבאי: אם זה יעוגן ויהיה כתוב, אני חושב שזה ידחף את היזמים של הפסטיבלים---

מיכאל נודלמן: זה כל כך מסוכן ויש סכנות כאלה, לא צריך להיות פסטיבל של 100,000 ילדים, כי אתם גם לא יכולים לטפל בדברים כאלה.

ציון גבאי: מצד שני, התרבות שלנו היא הרי כזאת שצריך לראות איך אנחנו יכולים לתמוך באותה תרבות ולא אם נוכל לבטל פסטיבלים, רק לצמצם את הסיכונים.

מורן מוסט: העניין הוא שמבחינת מפיקי הפסטיבל, מטרת העל שלהם היא כלכלית לחלוטין.

מורן מוסט: אנחנו פונים אליהם, זה לא שנעשתה פנייה אלינו מאיזה שהוא מפיק של פסטיבל שאמר 'וואו, נורא חשוב שיהיו פה אנשים מעמותת עלם'.

מורן מוסט: אנחנו פונים אליהם ואנחנו נושאים גם במימון של הפרויקט, במשותף, עם קרן רש"י, משרד החינוך, הרשות למלחמה בסמים.

מורן מוסט: אבל זו מטרה שלנו.

מורן מוסט: מלבד זה שמקבלים סוג של עזרה לוגיסטית, מעבר לזה אנחנו לא מקבלים הרבה.

נאדיה חילו: איך אתם פרושים?

נאדיה חילו: כלומר, איזה מרחב, מבחינת אחוזים, כיסיתם בשנה או שנתיים האחרונות.

נאדיה חילו: הרי אתם גם לא יכולים במשאבים, אני מניחה, להגיע וגם לא הגעתם, לכל הפסטיבלים.

נאדיה חילו: השאלה שלי היא איזה חלק שלכם היה במעורבות מבחינת ההיקף הכללי של הפסטיבלים, או מקומות הבילוי?

מורן מוסט: אנחנו היינו באילת במשך חודשיים, פרויקט שבחודש הראשון התעסק בעבודת ניידת, בעבודת איתור, והחודש השני זה מאהל נייח שמוקם על הטיילת.

מורן מוסט: היינו באילת חודשיים, היינו כמעט חודש בדוגית, היינו בפסטיבל בומבמלה, היינו בפסטיבל בראשית ולא היינו ב'רוסיה מאהבה' ולא בכוכב נולד, שהיה לנו מאוד קשה להיכנס לשם.

מורן מוסט: בכל זאת, אני צריכה איזה שהוא סוג של אישור וגיבוי, אני לא יכולה להיכנס ולהקים מאהל ולהכניס את אנשי הצוות שלנו לתוך המקומות האלה.

נאדיה חילו: את אומרת 'היינו'.

נאדיה חילו: אני רוצה להבין את ההיקף.

נאדיה חילו: כשאת אומרת 'היינו', כמה צוותים?

נאדיה חילו: מבחינת הכיסוי המקצועי של המענים?

נאדיה חילו: את הצגת, אמרת 35,000, 12,000, 20,000, 'היינו', כמה אנשי צוות?

נאדיה חילו: מורן מוסט: בערב יש בערך 50 אנשי צוות שנמצאים לתת מענה.

נאדיה חילו: בתוך המתחם עצמו, בממוצע, ואני גם אדבר על זה, יש לנו את מערכת ממוחשבת ואנחנו מכניסים את הנתונים, יש 350 בני נוער שמגיעים למאהל עצמו ופונים לקבל סיוע וצוותי האיתור פוגשים כ-500 בני נוער לערב, כשיש כל הזמן מפגש כשהמפגש משתנה.

נאדיה חילו: אם בתחילת הערב אנחנו מנסים לדבר איתם על למה לא לשתות, בסוף הערב אנחנו יודעים שהתפקיד שלנו זה פשוט להרים להם את השיער ושלא יקיאו לנו על הנעליים, ולעזור להם, ממש פיזית.

נאדיה חילו: הרבה פעמים אנחנו מפנים בני נוער, לוקחים אותם במונית יחד איתנו, עם אחד המתנדבים, ומעלים אותם ממש למיטה, מורידים להם את הנעליים ומשכיבים אותם.

נאדיה חילו: מפחדים מהמקום הזה שהם מסתובבים, מהמקום הזה שהם נראים.

ציון גבאי: חשוב להגיד שה-50 האלה זה גם עובדים וגם מתנדבים ולא כולם מ'עלם'.

ציון גבאי: אלה היו מורים בחופשה, זה היו אנשי חינוך, לא כולם עובדים בשכר.

ציון גבאי: חלקם הגדול זה מתנדבים וזה היקף הכוח אדם שהפעלנו.

נאדיה חילו: ההתערבות המיידית שלכם שתיארת, ואני הבנתי מה תיארת, יש גם איזה התערבויות להמשכיות של התערבות במקרים מסוימים שמצריכים?

מורן מוסט: מה שמאוד מקל זה ש'עלם' פרושה ברמה הארצית ב-35 ישובים.

מורן מוסט: אני אתן דוגמה של שתי נערות שמצאנו בטיילת באילת, שתי נערות מנצרת עלית שברחו מהבית.

מורן מוסט: יש לנו מרכז בנצרת עלית.

מורן מוסט: אז ב-2:00 בלילה אני מתקשרת לאותה מנהלת שיוצרת קשר עם פקידת הסעד שיוצרת את החיבור ויוצרת את המעקב.

מורן מוסט: אנחנו משתדלים ליצור המשכיות גם במעקב, כל הזמן, בשביל לדעת גם.

מורן מוסט: ..

מורן מוסט: לא לנסות לאתר ולקחת לבית החולים ולהשאיר שם.

מורן מוסט: מעניין אותי גם לראות מה קורה איתה בקהילה, כי אותם בני נוער שחווים את הקושי הזה, חוזרים לאותן קהילות ואנחנו נמצאים ברוב הקהילות ויש לנו את היכולת לתת את המענה גם שם.

מורן מוסט: אולי אני רק אסיים, בשביל להבין איך זה נראה, אחרי שדיברתי ואני מקווה שלא דיברתי הרבה; זה האוהל שלנו, אנשי צוות שלנו תמיד מצוידים בחולצות שכתוב עליהן 'הפוך על החוף'.

מורן מוסט: שבני הנוער שיידעו, שלא יחשבו שזה עוד מבוגר שבא להטריד ולהתחיל להציק.

מורן מוסט: הם יודעים, הם מזהים את החולצות, הם פונים אל החולצות.

מורן מוסט: מאחורנית זה כל האוהלים של אותם בני נוער שחיים, זה פסטיבל 'בראשית'.

מורן מוסט: זו תמונה אופיינית, דוגית, בקיץ, נערה שיכורה שמוצאים על החוף.

מורן מוסט: לא יודעים למי היא שייכת.

מורן מוסט: היא פשוט נכנסת פנימה ומקבלת סיוע וטיפול.

מורן מוסט: מבחינתנו זו התוצאה הסופית.

מורן מוסט: זו מפה של פסטיבל בראשית ויש פה את הסימון של 'עלם', שאותם בני נוער יידעו.

מורן מוסט: כל מה שיקרה, אנחנו שם.

מורן מוסט: תודה רבה.

נאדיה חילו: אנחנו נרצה עכשיו לעבור לנציגה של המשטרה.

נאדיה חילו: אם את גם יכולה לתת לנו, ממש בצורה מאוד ברורה, בפסטיבלים כאלה, מה נדרש?

נאדיה חילו: שמענו שיש דרישה למגן דוד אדום, יש דרישה למשטרה, אבל גם תגידי לנו מבחינת האם יש דרישה גם מספרית לצוותים שקשורים לגודל הפסטיבל, או שזו דרישה שככה לא מותנית ואם המשטרה נמצאת ומה ההתרשמות שלך.

ידידה אריה: ראשית, תפקידי הוא קצינת רישוי ואבטחה.

ידידה אריה: לא בפן של מניעה או נוער שאולי היה צריך להיות, לכן אני אדבר---

נאדיה חילו: אין פה מישהו אחר, את היחידה מהמשטרה?

ידידה אברהם: כפי שאתם אמרתם, יש הרבה ועדות, כנראה הם הלכו לוועדות אחרות.

ידידה אברהם: בכל מקרה, אני אתרום לדיון בפן הזה שברישוי עסקים, כפי שראיתי גם בהצעת החוק, ההתייחסות היא קודם כל... וגם נראה שמעבר לזה שחסר כאן נוער מהמשטרה, חסר כאן גם רשויות מקומיות, שלטון מקומי ומשרד הפנים.

ידידה אברהם: כי הנושא של הפסטיבלים הם באחריות שלהם.

ידידה אברהם: מי שנותן את הרישיון זה העירייה, הרשות המקומית.

ידידה אברהם: ועוד משהו שאני רוצה להגיד ואולי זה דבר חדש לנוכחים כאן, יש תקן חדש לאירוע המוני, תקן שנכנס לתוקף אולי פחות מחצי שנה.

ידידה אברהם: הכינו רק שני חלקים מהתקן, צריך להיות חלק שלישי, שאולי כדאי שתהיו מעורבים בו.

ידידה אברהם: התקן הוכן על ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, בשיתוף כמובן עם מכון התקנים, שמדבר על איך צריך להיות אירוע המוני, מה צריך להיות שם, איזה אוהלים, איזה אנשי תפקיד צריכים להיות שם וכדאי ומומלץ מאוד שתיכנסו לזה, כי כפי שהגברת הנחמדה סיפרה על הנושא של הכלכלה והמסחר שיש מאחורי הפסטיבלים האלה, אז כדאי גם באמת להעמיד אותם בסדר הגודל איפה זה יהיה.

ידידה אברהם: אני יכולה להגיד מה אנחנו עושים, כמשטרה, בפסטיבלים האלה.

ידידה אברהם: זה הנושא של הטיפול אחרי קרות האירוע.

ידידה אברהם: מעט מאוד האפשרויות של מניעה ויכול להיות שאם היה לידי נציג של מחלקת נוער, הוא היה יכול אולי לדבר יותר בכיוון הזה.

ידידה אברהם: הפן שלנו זה הנושא של האבטחה מפני האלימות והאבטחה מפני הפעילות החבלנית העוינת.

ידידה אברהם: אנחנו דורשים נושא של גידור, נושא של מגן דוד אדום וכיבוי אש, אם היה אירוע, כדי שיוכלו לטפל בזה.

ידידה אברהם: הנושא של סדרנים, נושא ההיבטים שכאן דיברו עליהם, זה באמת לא הפן שאני יכולה לתרום.

ידידה אברהם: רק להגיד עוד פעם, שחסרים כאן בעלי התפקיד שיכולים לעזור לכם, כי כאשר יש אירוע ואחר כך צריכים להמשיך לטפל בו, אז מי שחסר שם זה באמת הרשויות המקומיות ונציגי משרד הפנים.

ידידה אברהם: מומלץ מאוד שהנוכחים כאן יידעו על התקן וינסו להיכנס לנושא של התקן, כי אם אתם מדברים על כך שאתם צריכים להיות משהו בתוך אותו פסטיבל שנמשך מספר ימים, אז שזה יהיה בתוכנית הקיימת לארגון של האירוע.

נאדיה חילו: למישהו יש אינפורמציה על התקינה החדשה שהוזכרה פה, מבחינת התקנים החדשים לאירוע המוני שהזכרת?

נאדיה חילו: כי לנו אין.

ידידה אברהם: זה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

נאדיה חילו: זה מאוד חשוב.

נאדיה חילו: אנחנו נפנה בהחלט למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לבקש את התקינה החדשה.

ציון גבאי: חן זה נער בן 19, שמכיר אותנו, שהיה בפסטיבלים שכאלה ואני מציע, חן, מהחוויות האישיות שלך, מה אתה רואה שם, מה אתה חושב שצריך, מה נכון שיהיה שם.

ציון גבאי: טיפה לשתף, כדי לתת תחושה ממקור ראשון.

חן לנגר: אני עוד מעט בן 20 ואני חושב שאני עברתי את התהליך הקלאסי ב'עלם'.

חן לנגר: אני הייתי נער שהיה זקוק למענה ואחרי זה נער מתנדב והיום אני מתנדב בוגר ב'עלם'.

חן לנגר: לפני שלוש שנים הגעתי ל'עלם', כשעברה עליי תקופה מאוד מאוד קשה בבית, בעקבות זה שיצאתי מהארון וסיפרתי בבית שאני הומוסקסואל.

חן לנגר: להורים היה מאוד קשה עם העובדה הזאת ומצאתי את עצמי בלי מקום להיות בו.

חן לנגר: בזכות הכוונה של המרכז 'הפוך על הפוך' בנתניה גיליתי שאני לא צריך להיות ברחוב והגעתי לבית דרור, שזה בית מחסה בתל אביב.

חן לנגר: הייתי שם 8 חודשים, עברתי לפנימייה וככה שיקמתי את חיי.

חן לנגר: הייתי צעד קרוב לכל אחת ממה שמגדירים שוליים, הייתי צעד אחד קרוב מלהגיע לזנות, לסמים, באמת הכול.

חן לנגר: צעד אחד קרוב.

חן לנגר: הייתי גם בפסטיבל בומבמלה בתור נער, לפני שלוש וארבע שנים.

חן לנגר: שאלתם על הנוכחות של המשטרה, אז היה שם קוד לאנשים העומדים באזור, הם היו צועקים 'עמוס בין האוהלים' וכולם היו יודעים שהמשטרה מתקרבת והאלכוהול נחבא והכול מחביאים והכול מזיזים הצידה, מטאטאים.

חן לנגר: אני חושב שהיום, כשאני הייתי בפסטיבל בראשית וכשהייתי בחוף דוגית, כשהייתי נכנס עם חולצה אדומה עם לב והסמל של 'עלם', ואתה מדבר בגובה העיניים ואתה שואל ובאמת רק רוצה לתת אוזן קשבת, כי לא צריך באמת הרבה יותר מזה, לא צריך כל כך הרבה ידע ולא צריך כל כך הרבה, רק להטות את האוזן ולהקשיב.

חן לנגר: זה עושה משהו שלא יאומן.

חן לנגר: עצם הפורקן, עצם השאלה והעזרה, לפעמים זה נותן את המראה הכי טובה שיש.

חן לנגר: לפעמים זה חסר, חסר את המקום שבו מישהו יגיד 'לא, זה לא בסדר', ו'כן, זה כן כדאי שתעשה ככה'.

חן לנגר: אני חושב שבגלל שעברתי את כל התהליך הזה והגעתי היום למקום שבו אני רוצה לתת ואני יכול גם לתת, אני חושב שאני יכול להגיד שלסגור פסטיבל לדוגמה, כמו שהצעת, היושב ראש, אני חושב שלהציע איזה משהו שיסגור, זה רק יפרק את העניין לגורמים, זה פשוט יחלק את כולם לעוד יותר מוקדים שיהיה בלתי אפשרי.

חן לנגר: בני נוער בחופשים ינסו ללכת לחופש להתפרק.

חן לנגר: מה שצריכים פשוט זה שבמקומות ההמוניים האלה יהיה איזה שהוא מישהו שהם יודעים שהוא שם והוא נותן להם גבולות ואם זה להיכנס לאוהל עם חולצה, ואם זה 'אצלנו אתה לא נכנס עם פחית בירה, אתה יכול להסתובב,

חן לנגר: למרות שאתה באמצע חוף ים, לאוהל הזה לא נכנסים עם בירה' והוא יודע שאם אין לו כסף לאוכל, אז יש לו מנה חמה שמחכה לו.

חן לנגר: זה באמת מקום, זה פשוט האמא והאבא של היום, באמצע כאוס מטורף.

מייק המל: אני יושב ראש אגודת ההומואים והלסביות בישראל ואני רוצה לברך את 'עלם' על היוזמה הזו, כי אני חושב שזה יחזק אותה.

מייק המל: אני חושב שהנושא הזה הוא חשוב והוא מרכזי.

מייק המל: אני מכיר את הנושא גם כהורה לשלושה ילדים שכל אחד בתורו עבר את המסלול עם בומבמלה ובראשית ורוב שאר האירועים באילת.

מייק המל: בני נוער הולכים לאיבוד ובמקומות האלה, כשאין שום מסגרת ואין שום מערך, השמים הם הגבול עד כמה הם הולכים לאיבוד ואני חושב שזה איפה שהוא התפקיד שלנו, אם זה ארגונים, אם זה המחוקק, אם זה המשטרה, איפה שהוא להכניס את הדברים למסגרת.

מייק המל: אנחנו התרגלנו לזה שאנחנו לא שמים לבני נוער שום גבולות ושום מסגרת.

מייק המל: ספציפית לנושא של הנוער ההומו-לסבי.

מייק המל: לצערי, אני חושב שכמו בהרבה מקומות אחרים, יש כאן קצת התעלמות או לא מספיק התייחסות לפן הזה הספציפי.

מייק המל: לדוגמה במצגת היתה התייחסות למרחב ספציפי לנערות כיוון שיש להן צרכים מיוחדים.

מייק המל: אני חושב שגם בנושא של הנוער ההומו-לסבי ישנם צרכים מיוחדים.

מייק המל: אני חושב שחן יוכל להיות יותר מדויק על הנוכחות של הנוער ההומו-לסבי בפסטיבלים האלה, זו יחסית גבוהה, אולי הרבה יותר מהאחוז באוכלוסייה וישנן בעיות ייחודיות; הנושא של התנהלות מינית שהיא על גבול התקיפה, או בתחומים האפורים, היא מאוד נפוצה, זמינות של אמצעי מניעה.

מייק המל: ורק בהערת אגב, שוב, בעיה שהיא אולי יותר אקוטית בקהילה הגאה, בנושא של מניעת HIV.

מייק המל: בשנתיים האחרונות היינו בבומבמלה עם אוהל גדול ועם נוכחות, כשהתפקיד שלנו הוא גם איפה שהוא להעביר איזה שהוא מסר לבני הנוער וגם באמת לתת את המענים, את סוג המענים האלה, לא בהיקפים ש'עלם' מסוגלת לתת כמובן, אם זה בעזרה בנוכחות של מבוגרים, או בני נוער בוגרים יותר שנמצאים שם כמתנדבים, חלוקת חומרי הסברה, חלוקת אמצעי מניעה.

מייק המל: אני חושב שהפעילות הזאת היא חשובה ואם אנחנו נצליח לשתף פעולה ולעזור אחד לשני, אני חושב שאנחנו יכולים לכסות טריטוריה מאוד משמעותית.

מיכאל נודלמן: נציגי משרד החינוך, תגידו לנו איך אתם חושבים מה אתם רואים פה.

מיכאל נודלמן: גילי דנה: שיתוף הפעולה שלנו עם 'עלם' הוא שרשרת ארוכה של שיתופי פעולה בשנים האחרונות, עם נוער מנותק.

מיכאל נודלמן: לגבי 'הפוך על החוף' אני רוצה לתת את הפן של המתנדבים ממשרד החינוך שלמען האמת מוכרחים לומר שבפורום אס"א, זו תוכנית בין משרדית שאנחנו מובילים במשרד החינוך, מינהל חברה ונוער, יחד עם שפ"י, משרד הקליטה וגופים נוספים במשרד שלנו ומחוצה לו, זו תוכנית למניעת התנהגויות סיכון ובפורום שישב במחוז צפון לקראת 'הפוך על החוף' בחוף דוגית, הועלה הרעיון לתחזק או להוסיף ולגייס מתנדבים מתוך משרד החינוך, ממערכת החינוך הפורמלית והבלתי פורמלית, על מנת שיגיעו באותם ערבים אל חוף דוגית.

מיכאל נודלמן: כלומר הסתכלנו על חוף דוגית ב'הפוך על החוף' בדוגית כפיילוט.

מיכאל נודלמן: והיתה סקפטיות, אני מוכרחה להודות, בתחילת הדרך, האם מורים, מנהלים, יועצות, יגיעו בהתנדבות ללילה בכנרת.

מיכאל נודלמן: אבל מהר מאוד 'התאכזבנו לטובה' והפניות היו במאות עד כדי שנאלצנו להודות ולעצור ולומר לאנשים 'נקווה שנרחיב את היריעה בשנה הבאה, ונוכל להזמין אתכם למוקדים אחרים'.

מיכאל נודלמן: הנוכחות של מבוגר, כמו שהוזכרה פה והודגשה ביותר לגבי נוכחות משמעותית.

מיכאל נודלמן: הופתענו לשמוע עד כמה בני הנוער זקוקים לאוזן קשבת בתוך הכאוס שהשתולל מסביב, אל תוך המתחם המאוד מגן ומוגן.

מיכאל נודלמן: אני מוכרחה לציין את 'עלם', את המקצועיות של אנשי 'עלם' שהיו שם, בכל הנוגע להכשרה ולהכנה קצרה, אבל מאוד משמעותית, של המבוגרים שהגיעו.

מיכאל נודלמן: מבחינת בני נוער, אפקט נוסף, או בייפרודקט שלא לקחנו בחשבון, אבל שהיה שם מאוד משמעותי, שהם הופתעו לשמוע, מעבר לפוקוס על עצמם שהיה בעיקר בדגש בשיחות בינינו לביניהם, הם הופתעו לשמוע על מורים, יועצות, מנהלים שמתנדבים?

מיכאל נודלמן: לא משלמים לכם על זה?

מיכאל נודלמן: אתם מגיעים לפה בהתנדבות?

מיכאל נודלמן: לראות את המורים או את אנשי החינוך בכובע אחר, בשיחה כמו שאנחנו אומרים במובן השחוק, בגובה העיניים, על הפוף בתוך המתחם, זה היה עבור בני הנוער שיחה ממקום אחר, מאוד מסייעת, מאוד תומכת במקום ובסיטואציה הספציפית שנוצרה לשם.

מיכאל נודלמן: מעבר לכך, אני בטוחה ואני שומעת הדים מאנשים שחזרו לשטח בספטמבר, ואני מקווה שהשטח ימשיך לעבוד אחרי השביתה הגדולה שאנחנו נתונים בה, התקשורת עם בני הנוער, ההצצה לתרבות בני הנוער במובן הלילי שלה, שאנחנו כולנו שומעים עליה אולי דרך אמצעי התקשורת אבל גם כהורים, לא פעם הורים לא יודעים לאן החבר'ה שלהם נוסעים, ובטוחים שאם הם נותנים להם 60 שקל למונית, אז הם מוגנים בדרך הלוך ושוב, ואין זה כך.

מיכאל נודלמן: כל השיח עם בני הנוער בבית הספר לאחר מכן, פתאום לגמרי אחר, כשהיתה ההצצה הזו, האשנב הזה, הזכות הזו למצוא את בני הנוער במקום אחר, בלילה, בחסות הלילה, במובנים האפלים שלו.

נאדיה חילו: את הצגת פה איזה ניסיון מסוים לשילוב של חלק מצוות חינוכי לתוך החללים האלה.

נאדיה חילו: התחברתם, עשיתם בהחלט עבודה טובה, השאלה אם יש איזה חשיבה לתכנון יותר מסודר והדדי ורוחבי ולא פיילוט מסוים ושמערכת החינוך בכל זאת, כיד מכוונת, מאוד ברורה ומתוכננת, תהיה איזה זרוע חינוכית מפקחת, מה שלא תקראי לזה, זרוע חיובית, אני קוראת לזה, בתוך כל האירועים האלה ולא כאיזה פיילוט חד פעמי או מקרי.

גילי דנה: בהחלט.

גילי דנה: הכוונה היתה לבדוק את הדברים באופן תחום, בפיילוט כפי שאמרתי, ולפתוח את זה.

גילי דנה: הפוטנציאל הוא עצום.

גילי דנה: גם כשמדברים על אילת, הרי יש עשרות ומאות מורים שמגיעים לנופשונים באילת, וגם הם, אני מניחה, שבפוטנציאל ישמחו לתרום ערב אחד לטובת מתחם כזה.

גילי דנה: ברחבי הארץ בכלל, לאורך כל ימות השנה ובחופשים בעיקר.

גילי דנה: אנחנו נפנה ונעגן את זה.

גילי דנה: הפנייה בקיץ היתה רק מטעם דר' אורנה שמחון, מנהלת מחוז צפון של משרד החינוך.

גילי דנה: אנחנו נרצה לפרוש את זה על פני כל הארץ בתיאום עם 'עלם' והרשות למלחמה בסמים.

גילי דנה: דבר נוסף, לפני היציאה לחופשות, עם תרבות הפנאי של בני הנוער, לתת מקום בתוך בתי הספר לתדרוך לקראת מה אתם הולכים, הסכנות.

גילי דנה: דובר פה על מגזרים של בני נוער בחברה הישראלית, יש לציין, וזה לא הוזכר, את המגזר הדתי.

גילי דנה: אני לא מדברת על החרדים, אבל המגזר הדתי, במיוחד במה שקוראים 'בין הזמנים', באוגוסט, אולי למורן מוסט יש נתונים ארציים, זה הפתיע בכמויות.

גילי דנה: כלומר, את לא יכולה לזהות כשחבר'ה נכנסים, הם נראים כמו כולם, אפילו אם הכיפה מציצה מהכיס, או אפילו הציציות, והבנות שנראות עם כמעט חשופות לחלוטין ורק בשיחות של אחד על אחד הם יודעים לספר מאין הם באים ועד כמה אין מי שמקשיב, והמשבר גדול, מההתנתקות ומריבונו של עולם ומטה.

גילי דנה: כלומר, משבר סמכות מאוד מאוד מפתיע.

גילי דנה: אולי לא מפתיע, אבל קשה ביותר ברמה האישית והמגזרית.

גילי דנה: זה גם מגזר שיש לתת עליו את הדעת.

עדנה דשבסקי: אני רוצה להוסיף איזה שהוא היבט מהמבט של השירות הפסיכולוגי של משרד החינוך.

עדנה דשבסקי: המערכת שלנו מכילה כ-2,200 פסיכולוגים ברשויות השונות, שעובדים עם בתי הספר, ועוד כ-4,300 יועצים מהמגזר החרדי בואכה המגזר הערבי, המגזר היהודי, הדתי וכולי.

עדנה דשבסקי: המערכות האלה קיימות בתוך מערכות החינוך של בתי הספר והקשרים עם 'עלם' והפניות של ילדים שאותרו במקומות שונים ומופנים לבתי הספר, מקבלים את הטיפול שלהם ההמשכי.

עדנה דשבסקי: בתוך מערכת החינוך נעשית גם הרבה מאוד עבודת מניעה, בתוך הכיתות, במסגרות של שיעורים בקישורי חיים, נושא של מניעת סמים וכולי.

עדנה דשבסקי: אני רוצה להדגיש פה משהו שאנחנו עושים בשנה הנוכחית.

עדנה דשבסקי: אני חושבת שיושב ראש הוועדה, מר אלקין, יודע כבר מוועדה קודמת, ששמנו במוקד שלנו קבוצה של ילדים עולים, שנתקלים פה בהלם תרבות שחלק ממנו זה מה שהם פוגשים, את הכמויות הגדולות האלה של הנוער, שיוצאים לכל המקומות האלה בני נוער שמגיעים מהתפוצה, ממקומות שונים, ופוגשים פה מציאות מאוד שונה ממה שהם הכירו.

עדנה דשבסקי: מה שאנחנו עושים השנה הנוכחית, אנחנו מאתרים, עם תוספת של כמה ישובים שהם עתירי עולים, ואנחנו מכניסים לעבודה מאוד מאוד אינטנסיבית, מקצועית, גם של פסיכולוגים, גם של יועצים, גם של קבוצות הבכירות ביותר שלנו, על מנת לגבש מודלים של עבודה של התערבות ומניעה בדיוק עבור אותם ילדים שבשעות הפנאי שלהם מאבדים את הכיוון ונמצאים במקומות כאלה.

עדנה דשבסקי: אני חושבת שאנחנו ממקדים את המבט על מגזרות שונות מאוד שיכולות להיפגע במקומות האלה ואנשי המקצוע שלנו, כמו שאמרה גב' גילי דנה, נמצאים גם במקומות שבהם נדרשת התנדבות.

עדנה דשבסקי: זה אולי לא המקום להזכיר את הכפר בניצנים, אבל בזמן המלחמה היו גופים שלנו, מתנדבים לחלוטין, לא בשם המדינה, שהלכו לשם כדי לסייע למשפחות.

עדנה דשבסקי: אז נענים בחיוב.

מיכאל נודלמן: אני לא מר אלקין, אני מיכאל נודלמן.

מיכאל נודלמן: אלקין יושב ראש ועדת משנה בוועדת הקליטה.

נאדיה חילו: אנחנו נרצה גם לשמוע את נציג הנוער, מני קריספי.

נאדיה חילו: אני חושבת שמאוד חשוב לשמוע גם את ההיבט שלכם, אולי גם היבטים מאוד ייחודיים שגם לא מובאים פה.

מני קריספי: אני נציג כאן בוועדה מטעם מועצת תלמידים לנוער ארצית.

מני קריספי: אני רוצה להתייחס באמת למוקד של 'עלם' שצריך להקים בכל פסטיבל ופסטיבל.

מני קריספי: כבן אדם שלומד כרגע ומקווה שיתחיל ללמוד בכיתה י"א, חשוב, מאוד מאוד אפילו חשוב, שיהיה מוקד לתלונות ומוקד שיבואו אליו וישפכו את הלב.

מני קריספי: זאת אומרת אני בתור נוער שרואה שכן יש צריכה לאלכוהול וכן יש צריכה לסמים ולא שאני חוויתי, אבל אני רואה בסביבה ומסביבי הרבה בני נוער שחווים את זה על בשרם ואין להם למי לפנות.

מני קריספי: אין להם את המענה הזה של 'אוקיי, אני עכשיו עברתי איזה שהיא חוויה לא נעימה ואין לי למי לפנות', אולי לחברים אחרים, אבל אם 'עלם' כן יתמקדו בזה וכן יהיה את האישור הזה, אני חושב שהמצב של בני הנוער בישראל ישתפר.

מני קריספי: כי אין להם לאיפה לפנות ולאן לפנות וזה יביא למצב שבני הנוער ייחשפו יותר ויידעו יותר על אותו מעשה שהם עברו וכך יצאו מהמצוקה שנמצאים בה יותר טוב.

מני קריספי: שלא ייכנסו ליותר ויותר בורות עמוקים בחיים.

מני קריספי: להתייחס למה שגב' גילי דנה אמרה: הכנה.

מני קריספי: הכנה לפני חופשות קיץ, הכנה לחופשת הקיץ, את התכוונת?

מני קריספי: גילי דנה: לדבר על תרבות הפנאי של בני הנוער בחופשה.

מני קריספי: השנה, אני לא מחדש, אבל זה היה הנושא שעליו דיברו הרבה ואם אנחנו נמשיך עם הפעילות הזאת קצת יותר ונפרסם אותה ונדע איך יותר להכין את בני הנוער ואיך יותר לכוון אותם למוקדים נכונים, התוכנית הזו יכולה לשפר ולשנות את כל המאמצים וכל מה שהחינוך צריך לעשות לבני הנוער.

נאדיה חילו: אולי איזה דף הסבר שיינתן עם איזה הנחיות או משהו לנוער, לכיתות מסוימות, לפני יציאה לחופשות, כי בדרך כלל הפסטיבלים האלה הם בזמנים מאוד מוגדרים.

נאדיה חילו: זה לא במקום ההסבר המילולי, אבל אם נותנים דף מידע מאוד ברור, מאוד מכוון---

מורן מוסט: באילת אנחנו מפיקים חוברת שקוראים לה 'קיץ בטוח באילת' ושנה שנייה שאנחנו עושים את זה בשיתוף עם מעריב לנוער.

מורן מוסט: זו חוברת שקצת מסבירה על התנהגויות בסיכון, על אם יש קושי, לאן לפנות, איפה בטוח לשכור דירות, איפה נמצא כל מקום.

מורן מוסט: בני נוער שעובדים, זכויות בעבודה.

מורן מוסט: אנחנו מחלקים את החוברת הזאת בתחנות מרכזיות, לפני היציאה לאילת.

מורן מוסט: צוותים של 'עלם' מגיעים לתחנה המרכזית בחיפה, תל אביב, ירושלים, פוגשים את בני הנוער לפני שהם עולים לאוטובוסים, מחלקים להם את החוברות, יוצרים איתם סוג של דיאלוג לגבי סכנות במהלך החופשה ומפנים אותם.

מורן מוסט: הם כבר לובשים את החולצות של 'קיץ בטוח באילת'.

מורן מוסט: זאת אומרת, שהנער כבר רואה את החולצה בתחנה המרכזית, מקבל את החוברת, הם קוראים אותה, כי בכל זאת זה שש-שבע שעות נסיעה ואין להם כבר על מה לדבר, והם מגיעים לטיילת והם כבר מזהים את החולצות ומכירים את המקום.

מורן מוסט: זה ברמת חומרי הסברה.

יפעת ליכטרמן: אני נציגה של מועצת נוער ארצית.

יפעת ליכטרמן: אז אני אותה אחת שכן יוצאת גם לפסטיבלים האלה וגם מגיעה מהציבור הדתי שלפני רגע דיברו עליו.

יפעת ליכטרמן: אז כן, כאילו לכל ציבור ולכל רובד יש המון קשיים שנתקלים בהם, המון המון דברים, אם זה התרבות היותר חילונית שרגילה לאותה מתירנות ואם זה התרבות הדתית, של הנוער הדתי, שרגילים בבית שלהם להיות יותר סגורים, פחות פתוחים לדברים, ופתאום לראות כל כך הרבה בני נוער וכל כך הרבה אפשרויות מולם, ומה?

יפעת ליכטרמן: איפה מתחילים ומה אפשר לעשות ומה אסור לעשות, איפה זה מתנגש עם הערכים שאני מקבלת, אם זה בבית הספר ואם זה בבית.

יפעת ליכטרמן: בעיניי הרבה יותר נוגע העניין מול ההורים.

יפעת ליכטרמן: זאת אומרת, כשאני מגיעה הביתה איך אני מגיעה הביתה אחרי שביליתי כאן שלושה ימים, שזה לא דבר שתמיד מותר ותמיד אפשרי ותמיד הגיוני בציבור, וגם העניין שאם אני נמצא פה...

יפעת ליכטרמן: במקומות שאני הייתי עוד לא ראיתי את 'עלם', לא הייתי בכולם, מה שכן, יש המון את העניין שכן צריך את זה.

יפעת ליכטרמן: זאת אומרת, מהיותי בניצנים לדוגמה, אז כן הייתי מסתובבת עם החבר'ה והכול ואת רואה את הצורך של החבר'ה שמסביבי, של חלק מהם.

יפעת ליכטרמן: לא יודעת, היו שם כל הלילה, הם לא רק לשעות ספורות והם יודעים איך הם מגיעים, איך הם חוזרים ומה קורה איתם.

יפעת ליכטרמן: חלק מהאנשים מגיעים לשם ואין להם מושג מה קורה איתם בהמשך.

יפעת ליכטרמן: פשוט לא יודעים.

יפעת ליכטרמן: כאילו יודעים שהם מגיעים לפסטיבל, הולכים לראות את כולם ואין להם מושג מה הולך להיות שם.

יפעת ליכטרמן: כל הדברים שמגיעים באותו רגע, כל הבעיות, כל ההתנסויות החדשות שמגיעות בדרך, יש לזה את הצורך.

יפעת ליכטרמן: גם על ידי העיגון של זה בחוק, העניין הזה בעצם יחייב את מי שאחראי על הפסטיבלים האלה.

יפעת ליכטרמן: זה לא יהיה תלוי במי שמארגן את הפסטיבלים אם להכניס או לא להכניס את 'עלם' לדוגמה, אלא זה אומר שכל פסטיבל חייב להיות בהם איזה שהוא מענה לעניין הזה.

יפעת ליכטרמן: וזה חלק מהעניין שאם חייבים אבטחה וחייבים מגן דוד אדום ומבחינה כספית מרוויחים על כל העניין של קונים אוכל וכל הדברים האלה, אז יהיה חייב להיות שם גם מענה לנוער, בגלל שהמאבטחים שנמצאים שם נמצאים רק בשביל לראות שלא יופר הסדר בפסטיבל עצמו, זאת אומרת שזה ייראה נורמלי, אבל כל העניינים של אלימות בצורות אחרות כמו הטרדות מיניות ודברים כאלה, זה דברים שלא המאבטחים הם אלה שאוכפים אותם, או שומעים עליהם, או מקשיבים להם ונותנים להם את המענה.

יפעת ליכטרמן: מרינה סולודקין: שלום.

יפעת ליכטרמן: אני רוצה לומר שאם היו לי ספקות לקיים את הישיבה הזאת, או לא לקיים, אז עכשיו אני מבינה שאנחנו חייבים לשמוע כל שנה, או כל חצי שנה, מה קורה, בגלל שזה עולם ומלואו מה שקורה בפסטיבלים ולאן ולמי יכולים ילדים לפנות אם יש להם בעיות בזמן הפסטיבלים.

יפעת ליכטרמן: ומה שאני רוצה לומר, כשאני שומעת שבזמן הפסטיבלים אין תחבורה ציבורית שם שיכולה להגיע בשעות, צר לי מאוד, שדברים שהם תשתיות ותכנון, כאלה אפילו, לא עושים.

יפעת ליכטרמן: כל הכבוד לארגונים של מתנדבים שעושים את זה, אבל אני חושבת שבמשרד החינוך חייבים לחשוב על כל העניינים מאל"ף עד ת"ו.

גלית דה-יונג: אני יועצת משפטית של עמותת 'עלם'.

גלית דה-יונג: אני אציג בקצרה את ההצעה שלנו ברמה החוקית.

גלית דה-יונג: אני מציעה רק שנבדוק את נושא התקן, מה הרלוונטיות שלו.

מיכאל נודלמן: אני חושב שבלי התקן החדש, קשה לדבר עכשיו.

גלית דה-יונג: זה בעצם באותו העניין מה שאני מציגה.

גלית דה-יונג: בחוק רישוי העסקים.

גלית דה-יונג: חוק רישוי עסקים מדבר ספציפית, ומפרט על סוגי עסקים מסוימים שבלעדי התנאים שמפורטים בחוק, אי אפשר לתת רישיון.

גלית דה-יונג: בעצם בצורה כזאת יש הבטחה מראש שלא נותנים את שיקול הדעת לרשות העירונית הספציפית, אלא בחוק, הבטחה מראש שבעצם כל אירוע של פסטיבל לא יוצא בלי מוקד סיוע כזה.

גלית דה-יונג: אפשר לקבוע שיידרש אישור של שר החינוך או של שר הרווחה, או נציג מטעמו, וכן אפשר לקבוע תנאים שבלעדיהם לא יינתן האישור.

גלית דה-יונג: כמובן שכל הפרטים והתנאים הספציפיים יכולים להיות מפורטים בתקנות.

גלית דה-יונג: זה בעצם הדרך שאפשר יהיה להבטיח מראש ששום פסטיבל לא ייצא ללא מוקד סיוע כזה.

נאדיה חילו: אנחנו דנים, לדעתי, בשני נושאים מקבילים.

נאדיה חילו: כלומר, הפרויקט של העשייה של 'עלם' ומה שאתם עושים בפסטיבלים והפרויקט הזה כמודל, זה אחד.

נאדיה חילו: ושתיים, בעצם אנחנו אמורים גם לדון בחשיבה הרבה יותר רחבה מבחינת מתן פתרונות לא רק ל'עלם', אלא איך בעצם החברה אמורה לתת את הפתרונות, מניעה, הסברה והטיפול לפוטנציאל, הייתי אומרת, המאוד קשה פה, כשאחד האלמנטים זה גם החקיקה המוצעת, שאנחנו לא דנים בה היום בפרטי פרטים, כשגם הוזכר הנושא של הנהלים שאנחנו גם לא יכולים לדון בזה, כי זה לא לפנינו ואנחנו נבקש את זה.

נאדיה חילו: יכול להיות שזה גם חלק מהצעת החוק או מה שנדרש, זה כבר בתוך הנהלים.

נאדיה חילו: בהתייחסות הייתי מאוד מבקשת, מאחר ויש נגיעה מאוד ברורה, גם בהצעת החוק, לרתום ולשלב משרדים שונים שהם יהיו חלק מהפרויקט הכללי למתן פתרונות.

נאדיה חילו: אני קראתי את ההצעה וראיתי מה שאתם מציעים, כלומר הרשות המקומית, כוחות מקצועיים, לא כל דבר.

נאדיה חילו: זה בהחלט מצריך גם ארגון והסכמה של המשרדים, את המשאבים שלהם, את הכוחות שלהם, אבל אם משרדי הממשלה, נציג משרד העבודה והרווחה, אם אתה גם יכול להתייחס לא ספציפית רק לפרויקט ולפתרונות, אלא גם להיבטים של ההצעה שמובאת פה, כי אתם בעצם שותפים מאוד רציניים בתוך ההצעה.

נאדיה חילו: גם משרד החינוך, אבל גם משרד העבודה והרווחה.

עמירם קלאוס: קודם כל כמשפט הקדמה אני אגיד שיש לנו שיתופי פעולה עם 'עלם' כבר לא מעט שנים טובות, בעיקר מתרכזים בנושאים של ניידות, ניידות 'עלם' שמסתובבות ולאחרונה גם המגדלורים, זה מן מרכזי טיפול לנוער מנותק וכולי, עם ועדות היגוי משותפות.

עמירם קלאוס: זה כהקדמה.

עמירם קלאוס: על התופעה הספציפית, עם ההשלכות שאת הוספת, גב' נדיה חילו, אז קודם כל, אנחנו "אוכלים" את התוצאות, כשנערים ונערות בתוך הפסטיבלים היפים האלה, שאני גם חושב שהם צריכים להתקיים, כי אין לנוער פתרונות אחרים, אבל צריך לחפש בכל אופן שהם יהיו עם בקרה ופיקוח שיקטין למינימום את התופעות הסוטות של סמים, עבריינות וכולי, כי ברגע שנתפסים נערים באירועים האלה, בעיקר תחום סמים, עבריינות, אלימות ועבירות רכוש, אז הנערים האלה ממילא, על פי החוק הפלילי, אם הם נתפסים על חם, בהתאם לכל הכללים, מובאים לטיפול המשטרה ואצלנו מבחינת המשרד הם בטיפול של קציני מבחן, שצריכים לתת עליהם חוות דעת וכולי, מבחינה טיפולית.

עמירם קלאוס: האחרים שהם קשים והם לא עברו עבירות, או לא נתפסו בביצוע עבירות, עוברים לטיפול בשירות לנוער וצעירים, שאנחנו מכירים כעובדי חבורות הרחוב וכולי.

עמירם קלאוס: לגבי הצד המשפטי של הבעיה, לפי דעתי אני מתחבר עם עורכת הדין של עמותת 'עלם', גם עם ייעוץ משפטי אצלנו, שיהיה הדדי לנסות לקבוע גם נהלים מבחינה משפטית של האכיפה.

עמירם קלאוס: כי אין חוכמות, באירועים הגדולים האלה, או עשרות או אולי מאות (אין לי נתונים ואני לא יודע אם למר ציון גבאי יש נתונים) נתפסים בביצוע עבירות פליליות.

עמירם קלאוס: אז אם העבירות קלות של שימוש חד פעמי, אני לא רוצה להגיד 'קלות', גם על זה אסור להגיד 'קלות', כי שימוש בסמים הוא עבירה ועבירה חמורה ויש הוכחות שגם שימוש בסמים יש לו השפעות גם פיזיולוגיות והוכיחו את זה בשנים האחרונות, חוקרים בתחום הזה.

עמירם קלאוס: אז אנחנו בוועדות היגוי משותפות עם 'עלם', אנחנו בהחלט, יחד עם עורכת הדין שלכם והייעוץ המשפטי גם שלנו, כי חלק מניסוחי הנהלים צריך להיות משפטי, אנחנו בהחלט הולכים ביחד.

יפה וולמן: קודם כל, אני רוצה להגיד שיש לנו שנים רבות והיסטוריה של שיתוף פעולה עם 'עלם' ויש לנו פרויקטים רבים עם 'עלם', פרויקט מגדלור בקרית מלאכי, מגשרים ורוב ה'הפוכים' שקיימים בארץ.

יפה וולמן: יש לנו תוכניות של איתור וליווי עם עמותת 'עלם', עבודת רחוב, יש לנו גם שיתוף פעולה עם משרד הרווחה, עם נוער וצעירים, אנחנו נמצאים בצוותי היגוי ועבודת הרחוב בשנים האחרונות תפסה באמת תאוצה מאוד גדולה, גם עם נוער וצעירים, גם עם 'עלם' וגם עם משרד החינוך ועם משרדים רבים שנמצאים פה בחדר הזה.

יפה וולמן: אני חושבת שצריך למסד עבודת טיפול, ליווי ואיתור ברחוב.

יפה וולמן: אני חושבת שהתקופה הזו של החודש האחרון, שבני נוער לא הולכים לבתי ספר, מעבר לכל הפסטיבלים שקיימים בחודשי הקיץ, אני חושבת שהחודש האחרון הראה לנו כמה בני נוער מתחילים להסתובב, אין להם יום ואין להם לילה, היום הפך ללילה והלילה הפך ליום והנושא הזה של עבודת רחוב זה הנושא הכי חשוב שצריך להיות על השולחן הזה בשנים הבאות.

יפה וולמן: בני הנוער מתחילים לצאת מאוד מאוחר לרחוב, אנחנו נפגשנו עם עובדי רחוב שמתחילים לאתר נוער עד שעה 23:00.

יפה וולמן: באנו ואמרנו להם '23:00 זה הזמן שבני נוער מתחילים לצאת', 23:00 זה לא הזמן שמסיימים עבודת איתור וליווי, אלא בשעה 23:00 יוצאים ומחפשים את בני הנוער.

יפה וולמן: התחלנו לעבוד עם עמותה מסוימת, תוכנית שנקראת 'ציפורי לילה' שזו גם עבודה של איתור, ללכת לפארקים לחפש את הנערים.

יפה וולמן: לגבי הפסטיבלים שבקיץ, אני באמת חושבת שכמעט כל גוף צריך להיות ממוסד ביחד עם 'עלם' ולעבוד ביחד עם 'עלם', אם זו הרשות למלחמה בסמים, נציגים, אם עמותת 'אפשר', נציגים של עמותת 'אפשר' שיבואו וייתנו את הפן המקצועי של הנושא של אלכוהול, הרשות למלחמה בסמים תיתן את הפן של סמים, יחידות לנערה במצוקה, את הפן של נערות במצוקה שמסתובבות בפסטיבלים האלה.

יפה וולמן: כמעט כל משרד צריך להיות ממוסד במוקדים האלה.

יפה וולמן: המוקד הזה לא יכול להיות, עם כל הכבוד ל'עלם', רק עם 'עלם'.

יפה וולמן: הוא צריך להיות עם כל הגופים שיש להם את הסמכות המקצועית לבוא ולשבת במוקדים האלה.

יפה וולמן: לגבי 40 עד 50 עובדים שבאים לפסטיבלים.

יפה וולמן: חד משמעית, זה לא מספיק.

יפה וולמן: אני חושבת שצריך לרתום את ההורים.

יפה וולמן: פה צריך להשיב את האחריות להורים של הנערים האלה, להביא אותם לפסטיבלים האלה, אולי להשתמש בהם גם כנהגים, להיות שם בשביל הילדים האלה.

יפה וולמן: אי אפשר להוציא את ההורים מהתמונה.

יפה וולמן: חד משמעית, אי אפשר להוציא אותם מהתמונה.

יפה וולמן: הם אחראים רציניים בכל התחום הזה של נערים שפורקים עול, שיוצאים מהבית ולא חוזרים הביתה.

יפה וולמן: הם צריכים להיות שותפים ביחד עם 'עלם'.

יפה וולמן: הנושא של נוער – אני באה ואומרת שחייבים להיות מתנדבים בני נוער שהיו שם, במקומות האלה.

יפה וולמן: אני יודעת ש'עלם' עושים את זה, אבל לחזק ולהמשיך ולהגדיל את מספר בני הנוער שנמצאים בתוך המרחבים הלא-מוגנים האלה.

יפה וולמן: יולי אדלשטיין: אדוני היושב ראש, אני רוצה להיות המרובע של הדיון הזה, שיהיה אחר כך על מי לצחוק, על מי לכעוס, מה שתחליטו, אבל זה ש'עלם' עושה את כל התוכניות שאני מכיר ומוקיר, 'הפוך על הפוך' ו'הפוכים' כפי שאמרה נציגת משרד הקליטה, זה לא אומר שאנחנו צריכים לעשות גם דיון הפוך.

יפה וולמן: נדמה לי שאנחנו עושים דיון מאוד הפוך.

יפה וולמן: אנחנו מגיעים למצב שאנחנו יודעים שבני הנוער יהיו במצוקה, בבעיה, ובואו עכשיו נחשוב איך כולנו ביחד מתארגנים לתת פתרונות.

יפה וולמן: ונדמה לי, אם אנחנו לא רוצים דיון הפוך, אז אולי נתחיל אותו מהתחלה.

יפה וולמן: אמרנו את זה כמה פעמים, ככה החלטנו, הצורך בתקנים, הצורך בשיטור.

יפה וולמן: לא תפקידו של 'עלם' ולא של הורים ולא של משרד החינוך למנוע את גניבת הציוד שאת דיברת עליה ולמנוע את המציאות באילת שכולנו מכירים.

יפה וולמן: אתה, כשאתה נמצא בטיילת באילת, יש מודעה ענקית כבר הרבה זמן ליד אחד הדוכנים האלה, 'מבצע – בקבוק אבסולוט 6 רדבול 50 שקל'.

יפה וולמן: אז לעזאזל, נדמה לי שאי אפשר להציב שם שוטר, אבל שני אנשי משמר אזרחי אפשר להציב שם ולראות למי מוכרים את המבצע הזה.

יפה וולמן: אני לא חושב שאם אנחנו, עם חבר הכנסת נודלמן, נהיה באילת, מחר נלך לקנות אבסולוט עם ששה רדבולים.

יפה וולמן: זה כנראה מיועד למישהו, המבצע הזה.

יפה וולמן: לכן אני אומר, לפני שאנחנו מגיעים לפעילות החשובה הזאת (ובאמת אל תבינו אותי לא נכון, אני לא מזלזל) בואו נראה איפה אנחנו נמצאים מבחינת השיטור, מבחינת מתן רישיונות.

יפה וולמן: לא יכול להיות מצב שהרשות המקומית תיתן רישיון וקצינת רישוי אירועים שנמצאת כאן אומרת 'בעצם אנחנו לא בתמונה', לא יכול להיות דבר שמדברת עליו חברת הכנסת סולודקין כמו הסעות.

יפה וולמן: אז בקונצרט יודעים לארגן את זה.

יפה וולמן: כשיש קונצרט של רוג'ר ווטורס ליד לטרון, אז טוב מאוד יודעים לארגן שאף אחד לא ניגש עם רכב וניגשים כולם לחנייה ומשם יש הסעות והמארגנים איכשהו סופגים את זה.

יפה וולמן: אז כאן זה פתרון אחר, נכון, עד שעה מסוימת יש הסעות אל ולפנות בוקר יש הסעות לאיזה שהיא תחנה מרכזית באחת הערים הגדולות הסמוכות.

יפה וולמן: זה לא פותר את כל הבעיה, אבל זה מציב אותנו במקום אחר.

יפה וולמן: אז אני מציע, גברתי ואדוני יושבי הראש, שבאמת אולי אחרי הדיון הזה, אנחנו, כחברי כנסת, נחשוב איפה אנחנו יכולים להתקדם עם הדברים האלה ולאחר מכן נעשה את הדיון החשוב איך הארגונים השונים משתפים פעולה ועוזרים ל'עלם' וארגוני מתנדבים נוספים, ורותמים את ההורים.

יפה וולמן: אולי אז אנחנו ניתקל טיפ-טיפה פחות בבעיות.

יפה וולמן: אני לא אומר שלא יהיו בעיות ואני לא אומר שלא יהיו בני נוער במצוקה, אבל לפחות, כמדינה, אנחנו נעשה משהו קצת פחות הפוך.

מרינה סולודקין: מלת המפתח – איפה המדינה?

נאדיה חילו: אחריות השלטון המרכזי .

חן לנגר: משהו שאולי חסר לי בכל הדיון, אני חושב שכשאנחנו מדברים על האוהל של 'עלם', אני חושב שאנחנו כל הזמן מזכירים את המלים סמים ואלכוהול, סמים ואלכוהול, נכון שהאוהל של 'עלם' נותן גם המון מענה לנושא הזה, ובשביל זה גם יש לו גורמים נוספים שנמצאים לידו, יש את החפ"ק המשטרתי, את מגן דוד אדום, יש כל מיני מוקדים נוספים שעוזרים לו, אבל יש תחומים שהוא נשאר ריק, נשאר נטוש, ואני משלב בזה גם את הציבור הדתי.

חן לנגר: כשאני הייתי בדוגית, ניגש אליי נער דתי מסורתי ומספר לי קצת על החיים ומתחיל דיון פילוסופי על הא ודא, והוא מדבר איתי על הבריאה, ואז אני אומר לו 'רגע, למה נבראנו?

חן לנגר: ' סתם בשאלה של סתם, והוא אומר לי 'אנחנו נבראנו לשם ה'.' אני שואל אותו 'גם אתה נבראת לשם ה'?' הוא אומר לי 'אני לא יודע למה נבראתי, אולי אין צורך בי'.

חן לנגר: ורק אחרי שיחה מעמיקה של חצי שעה הגעתי לאיזה שהוא דיון על זה שיש לו בכלל נטיות אובדניות.

חן לנגר: הכול מתועד בטפסים והכול כמובן מועבר.

חן לנגר: לא הספקנו עם המצגת, אבל היה לי נורא חשוב להגיד את זה שזה גם מועבר הלאה, אבל זה הרבה מצוקות שצריכים רק אוזן קשבת, צריכים רק בן אדם שיידע איך לכוון ומישהו שיגיד 'נמצא מקום במיוחד בשבילך פה, ואם אתה רוצה לברוח, או ברחת מהבית ואתה גר עכשיו כל החופש הגדול בחוף, אז לא, יש מקום שיכול לתת לך את המענה הזה ומיטה חמה ואוכל חם בלילה, ולא שתדרדר למקומות שנורא קל להגיע אליהם'.

נאוה דקל: מלה על העניין הזה, כי הנטיות האובדניות של הנער הזה, או הנטיות האחרות, לא נולדו בחוף הים, ואני מסכימה עם חבר הכנסת שצריך לעשות פה איזה שהוא סדר ולחשוב על תקנים יותר גדולים של יועצים ויועצות ולאנשי טיפול לפני הפסטיבלים.

נאוה דקל: תקנים יותר גדולים ליועצים!!!, תקנים יותר גדולים לאנשי טיפול וגם לאנשים, אם דיברנו על הורים, גם לי כאן חסרים נציגים של הורים.

נאוה דקל: גם אני מסכימה, לא שיבואו לחוף הים, גם זה אולי, אבל שאנחנו נעבוד איתם, כי בתור בן אדם ששומע הורים אובדי עצות בימינו, היום, כל יום מאות הורים שפונים ומציגים את המצוקה שלהם, גם לעבודה עם הורים, עבודה מניעתית, ושיידעו לאן הילדים הולכים ואיך לטפל בהם.

אמיר טואבה: אני נציג הפרויקט הלאומי של אתיופיה.

אמיר טואבה: אני מוכרח לציין שעמותת 'עלם' עושים עבודה מדהימה.

אמיר טואבה: אני מכיר את העבודה שלהם בתוך השכונות, עם הניידות שנוסעות באמת בשעות לא-שעות.

אמיר טואבה: אני מציע לצורך העניין, לאור הדיון שהיה פה, באמת דיון מרתק, אני חושב עד כמה פשוט, קל ואפקטיבי, איך שעמותת 'עלם' עושים עבודה באמת בצורה יותר פשוטה, קלילה, בלי הרבה תסבוכת.

אמיר טואבה: העבודות שלהם, במידה ויקבלו את כל הגיבוי וכלי עבודה הראויים לכך, אני חושב שאת המודל הזה צריך להעתיק ולא כרגע לעקוף ולמצוא דברים שבסופו של דבר גם לא יבואו לידי ביטוי ברמת היישום בשטח.

אמיר טואבה: לכן אני מציע שאת העבודה של 'עלם' צריך לעגן, הן בתקנות, הן אם צריך גם בחוק, כדי שיוכלו לעבוד בצורה יותר אפקטיבית, במיוחד לבני נוער שבאמת חשופים יום יום.

אמיר טואבה: כל מה שנאמר פה זה נכון לגבי בני נוער, אבל זה נכון שבעתיים לבני נוער עולה.

אמיר טואבה: בני נוער עולה שהתא המשפחתי התנפץ, התרסק.

אמיר טואבה: שם אין עם מי לדבר ובוודאי ובוודאי שההורים עולים ואין להם אמצעים ומשאבים להשקיע בבני נוער, ובטוח לא לנסוע לאילת בשביל להציל את בני הנוער ולהביא אותם הביתה.

אמיר טואבה: מה שחסר לי גם בכל הדיון הזה, זה הנושא של לערב את ההורים.

אמיר טואבה: אני חושב, כמו שנאמר פה על ידי חלק מהאנשים, שצריך להחזיר להורים את הסמכות.

אמיר טואבה: אני חושב שמשרד החינוך והמשרדים האחרים, משרדי ממשלה, צריכים לעשות הכנה במסגרת החינוך, לפני חופשים, בכדי לעשות איזה שהיא פעילות מניעתית, אחרת כל מה שנאמר פה זה נכון ברמה תיאורטית, אבל ברמה היישומית זה לא יהיה פשוט.

ידידה אריה: אני רוצה להתייחס בעיקר למה שאמר חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

ידידה אריה: זה שאני נמצאת פה כנציגת משרד ממשלתי ורואים אותי במדים ומפנים למשטרה, אז הרבה מהנושאים שעולים פה זה ממש לא משטרה, לא הנושא של מכירת כמויות או מחירים של משקאות.

ידידה אריה: יש איגוד צרכנים לדברים האלה.

ידידה אריה: אני לא רואה את זה אישית, אבל אני אומרת---

נאדיה חילו: סליחה, מה שהוא התכוון הוא שיש חוק בעניין הזה של איסור מכירת אלכוהול מגילאים מסוימים.

נאדיה חילו: אנחנו יודעים שהחוק הזה באופן כללי לא נאכף ואנחנו גם יודעים שבמיוחד בפסטיבלים, במקומות כאלה שזה פוטנציאל גדול הרבה יותר, זה בהחלט תפקיד של זרועות החוק לאכוף.

ידידה אריה: אין ספק, אבל בכל זאת, דיברה הגברת הנחמדה הזאת, 12 שקלים לבקבוק, זה לא סביר.

ידידה אריה: 50 שקלים זה לא סביר.

ידידה אריה: על זה אני מדברת, זה לא התחום שלנו.

ידידה אריה: התחום שלנו באמת זה אלכוהול וסמים.

שאול צגהון: הסיפור של הנוער הוא לא הבעיה של 'עלם'.

שאול צגהון: אנחנו מתעלמים מהעובדה המציאותית, שאנחנו ככה בשקט בשקט שמים מכשול לבני נוער, מכשול בפני עיוור, אמיתי.

שאול צגהון: היינו בדיון ב-23, דיברנו על בני נוער, על התמכרויות, קיבלנו נתונים סטטיסטיים מפחידים, זה נכון, לא נכון, זה לא מעניין.

שאול צגהון: גם אם זה 20%, זה עדיין מפחיד.

שאול צגהון: אבל כאילו מטשטשים פה וזה נחבא.

שאול צגהון: זה לא אם זה 'הפוך' של 'עלם', זה לא משנה.

שאול צגהון: אלה הילדים שלנו.

שאול צגהון: זה העתיד.

שאול צגהון: ואני חושב, אם זה כן חוקי, לא חוקי, אלה הילדים שלנו, אתם הורים, אנחנו חברה, וזה לא משנה אם הוא דתי, חילוני, הומו-לסבי, זה בכלל לא העניין.

שאול צגהון: אם הוא עולה, לא עולה.

שאול צגהון: חוקים צריכים להיות בשביל העתיד, העתיד זה בני הנוער.

שאול צגהון: כולנו אנשים בוגרים, עם ילדים.

שאול צגהון: אם אנחנו פה לא מנקים את השולחן ובאמת נלחמים באלה שצריך להילחם בהם, אז כל הסיפור הזה, אז מחר יראו את זה ובתקשורת יציגו דברים אחרים ו'עלם' עושה.

שאול צגהון: זה לא בעיה של 'עלם'.

שאול צגהון: זה בעיה של המדינה, של החברה, של הכנסת.

שאול צגהון: כנסת ישראל צריכה לצעוק וזה הזמן.

שאול צגהון: ואם אנחנו ככה מחפפים עוד קצת, לא נראה לי שמזה ייצא משהו.

מיכאל נודלמן: אנחנו מסכמים.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד כמה מלים.

מיכאל נודלמן: אני מסכים איתך שכל הכבוד ל'עלם' על עבודה טובה שהם עושים.

מיכאל נודלמן: המטרה של העמותות להגיע לאן שהמדינה לא יכולה להגיע, אבל המדינה לא יכולה להתנתק מהבעיה הזו ואני מסכים עם חבר הכנסת אלדשטיין שצריך לבנות איזה לוגיסטיקה, מה ומי צריך להיות שם, איפה המדינה, איפה העמותות.

מיכאל נודלמן: זה לא רק 'עלם', יש עוד עמותות שצריכות לעבוד בנושא הזה.

מיכאל נודלמן: לא יכול להיות חוק רק לעמותת 'עלם', החוק צריך לכסות את כל הבעיה שיש בפסטיבלים כאלה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שצריך להיות איזה חוק, אבל היום אנחנו לא יכולים לדבר על זה, אנחנו צריכים לקבל את התקנות שנאמרו כאן ואחר כך לשבת ולראות ואולי צריך עוד ישיבה, עוד שתי ישיבות, אבל אני עומד על זה שאנחנו צריכים לראות את הבעיה הזו לא כעבודה של 'עלם', אלא איך לפתור את הבעיה עם כל הכוחות שיש במדינה.

מיכאל נודלמן: זה לא בעיה של 'עלם', זו בעיה של המדינה, ובגלל זה כל המשרדים וכולם צריכים לעבוד על הבעיה.

נאדיה חילו: אני, ברשותכם, רציתי להוסיף כמה דברים, אבל לפני שאני עוברת לסיכום, רציתי להודיע בפורום הזה – ביום הבינלאומי לזכויות הילד, לקראת היום הזה, ב-19.11 אנחנו מודיעים ומזמינים את כולם, יוקרן סרט על ילד רחוב, עם כל מה שהוא עובר.

נאדיה חילו: אני חושבת שהוועדה, לדעתי, גם צריכה לצאת בקריאה והבעת דאגה מאוד עמוקה לגורלם של נערים, במיוחד חשיפתם לסכנות במקומות הבילוי.

נאדיה חילו: התופעה הזאת מאוד מדאיגה אותנו.

נאדיה חילו: התופעה של הפסטיבלים בשנים האחרונות מאוד התרחבה מצד אחד, מצד שני לא ניתן ביטוי הולם מבחינת המענים של הגנה על הילדים ויצירת מוקדי סיוע כאלה ואחרים.

נאדיה חילו: שתי הוועדות בהחלט משבחות את עבודתם והתערבותם של 'עלם' בפיתוח המודל שהוצג ועמותות נוספות שעובדות עם הנוער, אבל בהחלט אני מסכימה עם אדוני היושב ראש, העניין פה הוא הרבה מעבר, זו אחריות וצריך להוביל את המהלך הזה להטלת אחריות על השלטון המרכזי, על כל זרועותיו, ושמענו פה כמה נציגים, גם של מערכת החינוך, גם של מערכת הרווחה, שאמורים להוביל את הפרויקט הזה ולהסתייע בניסיונם ובעשייתם של עמותות שעובדות עם הנוער, במיוחד עמותת 'עלם'.

נאדיה חילו: אני הייתי מציעה, אדוני היושב ראש, מאחר שחסר לנו גם חומרים, שיחד עם 'עלם' יוקם צוות בין-משרדי, שיהיו משולבים בו גם אנשי משרד החינוך, גם המשטרה וגם אנשי משרד העבודה והרווחה והקליטה, ואולי גם הבריאות והתעשייה והמסחר.

נאדיה חילו: שהמשרד הזה ידאג לקבל את הנהלים.

נאדיה חילו: אנחנו נשמח גם בוועדות שלנו לקבל גם את הנהלים, שיוביל ללמידת הנושא, להצעת פתרונות, כשבהחלט מושם גם דגש על אחד הכלים שמוצעים פה שזה החקיקה.

נאדיה חילו: יכול להיות שהצוות גם יגיע להצעה של כלים נוספים, הרחבת הנהלים, אכיפות כאלה ואחרות, ובסיום העבודה של הצוות הבין משרדי יעביר לנו את ההמלצות ואנחנו נדאג לעקוב ואולי גם לקיים דיון נוסף.

נאדיה חילו: כמה זמן אתם חושבים שהוועדה המשרדית צריכה?

ציון גבאי: חודשיים.

ציון גבאי: היו"ר נדיה חילו: אני חושבת שאנחנו ניתן שלושה חודשים, כדי לעשות את העבודה בצורה מסודרת.

מרינה סולודקין: אני לא מרוצה אחרי ששמעתי את ההערות של המשטרה שהם מתעלמים לגמרי ממה שקורה, בגלל זה אני חושבת שהוועדה צריכה לקרוא למפקח הכללי של המשטרה, שזה גם המקום שלהם, שהם צריכים לדאוג.

נאדיה חילו: אני חושבת שאני מקבלת את הקריאה הזאת, שהמשטרה צריכה גם לגלות יותר דינמיות במקומות האלה ולנצל את כל אכיפת החוק, ויש לה אמצעים לאכיפה, גם עם ההגבלות שקיימות היום, שבהחלט תנסה למצות.

ציון גבאי: אנחנו מוכנים לעשות את זה בהתנדבות, אבל אם אחד המשרדים רוצה, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אתם יכולים לעבוד?

ציון גבאי: אנחנו עובדים ביחד כל הזמן, אנחנו יכולים.

נאדיה חילו: אם יתעוררו קשיים, זה יוחזר לוועדה ואנחנו נטיל את זה על אחד המשרדים.

מיכאל נודלמן: תודה רבה לכולם על ההשתתפות.

נאדיה חילו: תודה רבה.