ועדת המשנה לקליטת ילדים, נוער וצעירים עולים במערכת החינוך, כנסת 17, פרוטוקול מספר 42, 2007-11-01 11:00

זאב אלקין: הן אמרו שיש מספיק.

משה ספקטור: אנחנו ישוב סוציו-אקונומי גבוה.

משה ספקטור: מספיק עם השקר המוסכם של סוציו-אקונומי.

משה ספקטור: נותנים כסף, זה כסף וכאשר נותנים מחמאות, גם מי עדן בסופרמרקט מבקשים חמישה שקלים.

משה ספקטור: אין חינם.

משה ספקטור: גם פה אין חינוך חינם כי אנחנו צריכים לשלם עבור כל דבר שאנחנו עושים ואנחנו רוצים לעשות דברים רבים.

משה ספקטור: זאת עיר בת 11 והיא בבנייה, אין לה לא מגרש כדורגל.

משה ספקטור: בפיס כל אחד קבע את החוקים שלו ויש אמות מידה שאנחנו לא מצליחים לקבל את מה שאנחנו צריכים למען התושבים שגרים אצלנו והם נכנסים בקצב של בין 8,000 ל-10,000 בשנה.

משה ספקטור: יש לנו את הבעיות האלה גם בחינוך.

משה ספקטור: מדובר בבניית בתי ספר, בניית גני ילדים.

משה ספקטור: כל בית ספר שאנחנו בונים, לעירייה עולה הפיתוח שני מיליון שקלים.

משה ספקטור: את הכל מטילים על הרשות המקומית ואני מבקש מהוועדה שאת העניין הזה – אני קורא לזה השקר המוסכם של סוציו-אקונומי – להפסיק לדבר עליו.

משה ספקטור: זה טוב לעיר כמו רעננה שיש לה תעשייה ואז 60 אחוזים מההכנסה שלה בארנונה היא מהתעשייה.

משה ספקטור: רעננה יכולה להרשות לעצמה, אם היא בונה פעם בעשר שנים בית ספר, חגיגה.

משה ספקטור: עיר שבונה עשרה בתי ספר בשנתיים, עיר שבונה 71 גני ילדים בשנתיים, היא צריכה לקבל תקציבים אחרים ולראות מה התקציב אומר, כמה הכנסות יש מארנונה וכמה יש מתעשייה ומסחר.

משה ספקטור: במודיעין לצערי, מתוך 100 אחוזים של תקציב של 230 מיליון, 7 אחוזים זה המסחר שיש לנו כאן.

משה ספקטור: אין לנו תעשייה, אין לנו כלום ועם זה רוצים שנעשה הכל.

משה ספקטור: אני פונה לוועדה.

משה ספקטור: לכם יש זמן, אבל כאשר תהיו שרים כבר לא יהיה לכם זמן, תחשבו על מה שאמרתי, תראו איך נותנים פתרונות לעיר כמו מודיעין כי אני חושב שאני יכול להוות דוגמה לעיר שבאמת עושה עבודת קודש.

משה ספקטור: השנה זכינו בפרס ראשון בחינוך, בשנת 2007, לפני שנתיים זכינו בפרס דגל היופי, וכל פרס שיש במדינה הזאת, אנחנו מתחרים עליו.

משה ספקטור: תראו את העיתונות שאתם קוראים יותר ממני – 91 אחוזים מילדי מודיעין מתגייסים לצבא.

משה ספקטור: מקום ראשון בארץ מודיעין וזה לא קורה מפני אני ראש העיר אלא זה קורה משום שמערכת החינוך מחנכת את הילדים שזאת המדינה שלהם, שצריכים לתת לה, צריכים לתרום לה ואין מישהו שיעשה לנו את העבודה אלא רק אנחנו.

משה ספקטור: במלחמה האחרונה לצערי למודיעין יש חמישה הרוגים, שלושה ילדים בבית ספר תיכון אחד – קוראים לו מכבים-רעות.

משה ספקטור: תראו את קורס הטיס שמסתיים ותראו כמה טייסים ממודיעין יש בו והם מבית ספר אחד.

משה ספקטור: מחנכים אותם.

משה ספקטור: החינוך זה העתיד של מדינת ישראל.

משה ספקטור: אני פונה ומבקש מכם.

משה ספקטור: אולי הארכתי בדבריי אבל אני מבקש בכל לשון של בקשה, תחשבו ותבדקו אותנו תקציבית.

משה ספקטור: כל מה שתבקשו, תקבלו אבל תנו לנו תשובות ותעזרו לנו.

זאב אלקין: תודה לראש העיר.

זאב אלקין: בצדק עשית ששמרת את הדברים שאמרת עד לישיבה כי הוא גם יתומלל לפרוטוקול ונעביר אותו כמות שהוא לוועדת הכספים כי הנושא הכבד והעיקרי עליו דיברת הוא נכון וועדת הכספים היא המקום לדון בו.

זאב אלקין: לפני שנמשיך בדיון אני אפתח בפתיח ואולי זה ימקד אותנו בהמשך.

זאב אלקין: מכבד אותנו בנוכחותו יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה, חבר הכנסת מיכאל נודלמן, שאנחנו פועלים מתוקף סמכותו.

זאב אלקין: אני חייב לומר שהביקור הזה הוא מאוד מאוד מרגש כי כאשר הוקמה ועדת המשנה בכנסת וביוזמת יושב-ראש הוועדה לכל הנושא של ילדים עולים, וזה קרה כמעט מיד עם הקמת הכנסת הזאת, הנושא הראשון בו התחלנו לעשות היה נושא של הוראת עברית לילדים והנושא הראשון בתחום הזה שבו התחלנו לעסוק – ויעיד עמיהוד בהט שמלווה אותנו מראשית דרכנו – היה בדיוק הרעיון של הקמת אולפנים עירוניים כדי לתת לילדים, לפני שזורקים אותם למים, עזרה כדי שהם יוכלו באמת להשתלב כמו שהיה פעם במדינת ישראל, בראשית שנות ה-90 עם העלייה הגדולה.

זאב אלקין: זה מקרה נדיר שאפשר לומר שדיברנו על זה בתיאוריה והנה זה קורה בפרקטיקה.

זאב אלקין: כבר בשנה שעברה תוך כמה חודשים למדנו מעמיהוד שמתחילים להקים אולפנים ראשונים כאלה.

זאב אלקין: למשרד החינוך באמת מגיע כל השבח על ההיערכות המהירה ומודיעין הייתה בין המקומות הראשונים, אם אני זוכר, שנכנסו לדגם החדש.

זאב אלקין: לכן זה מאוד מאוד משמח ומרגש להיות כאן ולראות שזה באמת קורה במציאות.

זאב אלקין: אני גם מקווה שזה ילך ויתפתח בכל הארץ.

זאב אלקין: אחת מהמטרות שלנו, כאשר אנחנו מגיעים לכאן, היא ללמוד.

זאב אלקין: קודם ללמוד איך זה קרה, למה זה קרה במודיעין ואולי זה יעזור לנו להבין למה זה לא קורה בחולון או בחיפה או בעוד כמה מקומות שלדעתנו צריך לקרות ולא קורה, וגם לראות האם זה נכון, האם ההערכה שזאת הדרך הנכונה לקליטת הילדים – הערכה שהייתה קצת תיאורטית, קצת בהמלצת המחקרים – האם ההערכה הזאת היא נכונה.

זאב אלקין: שמענו את זה עכשיו מהמורה אבל מעניין לשמוע מכל מי שעוסק בנושא הזה.

זאב אלקין: רצינו גם לשמוע מה הלקחים שאתם הפקתם על סמך התהליך הזה של שנתיים בדגם הזה וכדאי מאוד לדבר עליהם כדי שאחר כך על סמך הלקחים האלה ילמדו גם במקומות הבאים שיעברו לדגם החדש-נושן הזה של האולפנים.

זאב אלקין: זאת הסיבה העיקרית שבאנו לכאן.

זאב אלקין: כמובן גם חשוב להבין – לא עסקנו בזה תוך כדי הליכה אלא אמרנו שנעסוק בזה כאן – שבסופו של דבר בלי קמח אין תורה, ולכן חשוב גם להבין איך הכל מתוקצב או איך הכל פועל ועל מי נופל כאן הנטל, על משרד החינוך, על הסוכנות, על משרד הקליטה, על העירייה מי נותן מה ואיפה ניתן לשפר.

ליזי הרשקוביץ: אגב, ראינו את אולפן העולים העירוני וראינו את אולפן העולים האתיופי ורק נגענו קלות כי יש לנו עוד בתי ספר באותו מודל כפי שראינו היום בנתיב זבולון.

ליזי הרשקוביץ: יש לנו גם באבני החושן, יש לנו באולפנה בנות.

ליזי הרשקוביץ: אולפן העולים העירוני התחיל בשנה שעברה.

ליזי הרשקוביץ: מיד מיכאל יציג את הדברים, אבל היה שיתוף הפעולה והרצון ללכת ולומר שאנחנו יוצאים לדרך כי זה חשוב לנו.

ליזי הרשקוביץ: בסופו של דבר הצלחנו להתגבר על הקשיים וגם שיפרנו בצורה משמעותית את התהליך משנה שעברה לשנה והשנה אנחנו עומדים על שלוש כיתות ועם מספר גדול יותר של תלמידים.

קריאה: במודיעין מתגוררים 70 אלף תושבים.

קריאה: העיר שלנו מתאפיינת כעיר צעירה, בעיר שיש בה הרבה מאוד ילדים ונוער.

קריאה: מספר הילדים עד גיל 18 בעיר מודיעין הוא 26 אלף.

קריאה: מספר העולים בעיר הוא 5,500 עולים חדשים.

קריאה: מספר העולים שעלו בשנת 2007 ועד היום הוא 250.

קריאה: אחד הדברים שמאוד מאפיינים הוא שאנחנו עיר של הגירה חיובית, עיר שקולטת גם עולים חדשים כתוצאה מהגירה חיובית.

קריאה: יש לנו כאן תופעה שעולים מגיעים לבית-שמש, לירושלים ולתל-אביב ואחרי שנה, כמו כל אזרח רגיל במדינת ישראל, מגיעים אלינו.

קריאה: אנחנו קולטים כמעט כל שנה קליטה ישירה 250 עולים במשך שלוש השנים האחרונות, כמחציתם ילדים.

קריאה: זאת אומרת, רוב המשפחות שמגיעות לכאן הן משפחות עם ילדים.

קריאה: זה אולי עונה לשאלתך, חבר הכנסת אלקין, למה דווקא כאן ואני תכף גם אתייחס לזה.

קריאה: אתם מוזמנים לראות כאן את הפילוח של העולים החדשים ולראות שהם מגיעים מאנגליה, מארצות-הברית, מצ'ילי, מבלגיה וכולי.

קריאה: בנוסף, כמו שראינו בסיור, אנחנו קולטים כ-80 ילדים עולים חדשים מאתיופיה ממרכז הקליטה ממבשרת שאינם תושבי העיר.

קריאה: אם אנחנו מסתכלים על השנים, אפשר לראות את הגידול במספר הילדים העולים שמגיעים לעיר מודיעין כאשר בעצם כל פעם אנחנו במגמת עלייה.

קריאה: דרך אגב, אנחנו גם במגמת עלייה במספר העולים שמגיעים לעיר כאשר כל שנה יש לנו יותר ויותר עולים חדשים שמגיעים לכאן.

קריאה: שאלתם לגבי האולפן.

קריאה: אני חושב שכאשר נכנסנו לתפקיד, ראש העיר ואני, אחד הדברים שראינו כבעייתיים לפני ארבע שנים היה נושא של קליטת ילדים עולים במערכת החינוך.

קריאה: מביקורינו בבתי הספר ראינו שבעצם לתלמידים העולים שאך זה עתה מגיעים מחוץ לארץ, פשוט בבתי הספר אין להם כמעט מה לעשות.

קריאה: הם יושבים בכיתות וכמו שראש העיר ציין – הוא מסתובב בבתי הספר – ראינו שלתלמידים העולים אין מה לעשות.

קריאה: הם יושבים לפעמים שבועות וחודשים ראשונים בלי שום עניין והבנת הלימודים.

קריאה: שמחנו על היוזמה של עמיהוד ושל תרצה לפתיחת האולפן הזה כי אנחנו ראינו בו גם צורך קיומי ולכן גם הרשות שיתפה פעולה עם משרד החינוך.

קריאה: לכן זה דווקא במקום שמספר הילדים העולים יחסית לסך כל העולים שמגיעים לעיר הוא גבוה.

קריאה: לא רק זה אלא שעמיהוד בהט, תרצה וכל הצוות של משרד החינוך גם עוזרים לנו בשעות אם אנחנו נתקלים בבעיה.

קריאה: בסך הכל יש פה דרישה רבה והרבה רצון גם שלנו, גם של עמיהוד בהט וגם של כל המערכת, כל פעם לנסות, לשתף ולמצוא מה יותר טוב ואיך עושים יותר טוב לעולים החדשים כי ככל שלעולים החדשים, לילדים הקטנים, יהיה יותר טוב, גם למשפחות יהיה יותר טוב ובהכרח זה גם יביא עולים חדשים למודיעין, אותם אנחנו מאוד רוצים לקלוט.

קריאה: בנוסף לתקצוב משרד החינוך אותנו סביב נושא האולפן, אנחנו בנינו גם איזושהי מעטפת.

קריאה: אנחנו ברשות לא מסתפקים בנושא אולפני הבוקר לילדים אלא אנחנו גם פתחנו מרכז למידה לילדים עולים אחר הצהרים והוא פועל פעמיים-שלוש בשבוע.

קריאה: אנחנו קוראים לכל הילדים העולים ונותנים להם תגבור לימודי.

קריאה: זה בהשתתפות משרד הקליטה.

קריאה: אנחנו נותנים תגבור ובאים עולים רבים.

זאב אלקין: מה ההגדרה של העולים האלה?

זאב אלקין: כמה שנים הם בארץ?

קריאה: אנחנו פותחים את זה בפני כולם.

קריאה: אנחנו בעצם פותחים את זה בפני כל עולה חדש שצריך סיוע.

קריאה: היות וזה מהכספים שלנו ואין לנו הגבלה, כל עולה חדש שבהגדרה הוא עולה חדש יכול להגיע לשם.

מיכאל נודלמן: כולל בני עולים?

קריאה: כולל בני עולים.

קריאה: קורה לפעמים שעולה חדש גם אחרי 5 שנים בארץ לא יודע את השפה העברית וגם אותו אנחנו נקלוט בנושא של מרכז למידה לילדים.

קריאה: אנחנו לא מוגבלים בזה כי הרשות נותנת את זה כדי לעזור לילדים העולים.

קריאה: בנוסף אנחנו מתקצבים מהתקציב שלנו פעילות חברתית למשפחות עולים, בתוכם גם הילדים.

קריאה: זה מגיע מתקציב הרשות.

קריאה: זה סוגר את כל המכלול של קליטת ילדים במערכת החינוך ובכלל במודיעין.

קריאה: בנוסף אנחנו דואגים מאוד לפעילות של אינטגרציה עם משפחות ותיקות, אם זה דרך שרי או דרך הרכזות.

קריאה: אנחנו מנסים ומשתדלים שלכל משפחה עם ילדים עולים חדשים תוצמד בבתי הספר משפחה של ותיקים וכך החיבור יהיה יותר טוב וקשיי ההתאקלמות בארץ יהיו קלים יותר.

זאב אלקין: אתה יכול לתת הערכה של התקציב שמוצע לגבי כל החבילה הזאת?

זאב אלקין: כמה נותן משרד החינוך, כמה נותן משרד הקליטה וכמה נותנת הרשות?

קריאה: אני יכול לומר לך מה נותן משרד הקליטה.

קריאה: דיברנו על זה בשיחה המוקדמת.

קריאה: אנחנו מעסיקים מחלקת קליטה על כל המשתמע מכך.

קריאה: יש לנו מנהל מחלקת קליטה, יש לנו רכזת דוברי אנגלית, רכזת דוברי ספרדית, יש לנו רכזת פרוייקט קליטה קהילתית.

קריאה: התקציב של קליטה בקהילה שמשרד הקליטה נותן לנו הוא בין 20 ל-40 אלף שקלים בשנה.

קריאה: זה מתחיל ב-20 אלף ולקראת סוף השנה זה 40 אלף שקלים.

קריאה: אם משרד החינוך נותן, זאת אותה ממשלה.

קריאה: לא, אני מדבר על משרד הקליטה ותכף אני אגיע למשרד החינוך.

קריאה: הנושא של האולפן, אין ספק שאם עמיהוד בהט לא היה מתקצב אותנו בשעות עולים, האולפן הזה לא היה קיים.

קריאה: כל עזרה שאנחנו צריכים לעולים במערכת החינוך, לא הייתה מגיעה לעולם ולא הייתה מגיעה למודיעין.

קריאה: זאת אומרת, אין ספק שפתיחת האולפן זה משהו שחייבים היו לפתוח אותו וכאשר עמיהוד ותרצה באו אלי לפני שנה-שנתיים ואמרו לי לפתוח אולפן לילדים, התפלאתי שדבר כזה לא היה קיים כבר מלפני 10-15 שנים.

קריאה: לי זה נראה דבר ברור מאליו.

זאב אלקין: זה מעמיס עליך כרשות הוצאות נוספות או לא?

זאב אלקין: אני אסביר לך למה אני שואל.

זאב אלקין: יש לא מעט מקומות שהרשויות לא רוצות ולכן אני מנסה להבין למה אתם אומרים שזה כל כך טוב וזה מפתיע שלא היה קודם.

זאב אלקין: מצד שני, יש מקומות שזה לא מתרומם כי הרשות לא רוצה בזה.

קריאה: כמו שאמרנו וכמו שאמר ראש העיר, אנחנו רואים את החינוך בסדר עדיפות עירוני ממדרגה ראשונה ואנחנו מוכנים ורוצים להשקיע הרבה בחינוך של הילדים שלנו.

קריאה: אני בכוונה מפריד בין תושבי העיר לבין אנשים שאינם תושבי העיר.

קריאה: ראינו בסיור את הילדים מאתיופיה, שם אנחנו כל הזמן דורשים ומבקשים את העזרה מהמשרדים השונים, אם זה משרד הקליטה ואם זה משרד החינוך.

קריאה: אנחנו מבקשים עזרה ותגבור כי הם לא תושבים שלנו.

קריאה: אנחנו מקבלים את העולים החדשים מאתיופיה באהבה וברצון, משקיעים בהם ומשתדלים להשקיע, אבל היינו רוצים יותר לראות את התמיכה הממשלתית בנושא הזה.

משה ספקטור: זה לא רק שבאים לכאן ילדים אלא הם באים עם ההורים.

משה ספקטור: אם אני מלמד את הילד עברית, מה קורה עם ההורים?

משה ספקטור: זה יהיה כמו אצל הבדואים בנגב.

משה ספקטור: הבדואים היו באים הביתה, הילדים ידעו לכתוב ולקרוא, והאבא היה מבקש מהילד לקרוא לו מה כתוב.

זאב אלקין: להורים יש הקצאה של שעות אולפן של משרד החינוך.

משה ספקטור: לפני ארבעה חודשים הייתי בארצות-הברית, ובדרך פגשתי טרמפיסטים ושישה הבאתי לארץ.

משה ספקטור: אם רק יודעים לדבר אתם לעניין, הם באים.

משה ספקטור: אספנו שם משפחה, משפחת מסרי, יש להם שישה ילדים.

משה ספקטור: בסוף הם באו עם ההורים, כך שהגיעו לכאן שמונה.

משה ספקטור: האימא מדברת עברית כי בגיל 8 היא הייתה כאן וחזרה לשם, כך שקודם כל הבאנו אותה בחזרה.

משה ספקטור: הבעל אמר לי שהוא רוצה ללכת בעקבות רוח אשתו.

משה ספקטור: הילדים לא מדברים עברית.

משה ספקטור: הילדים לומדים באולפן, אבל ללמד את ההורים אין לי איפה ואין לי מקום כעיר.

משה ספקטור: בטח שעולה כסף.

משה ספקטור: אם אני רוצה לתת, עולה לי כסף.

משה ספקטור: אתמול הייתי אצל שר הקליטה – הוא יהיה כאן בעוד שבועיים.

משה ספקטור: תדעו שחבר הכנסת נודלמן הוא תושב מודיעין והוא הנציג שלנו מעכשיו בכנסת והוא גם עולה חדש.

משה ספקטור: אני רוצה לומר לחבר הכנסת נודלמן.

משה ספקטור: כשאני באתי לכאן לפני ארבע שנים, אלפי רוסים גרים כאן, וטרנים, אנשים נהדרים.

משה ספקטור: יש לי פה ארבעה תושבים מעל גיל מאה, עולים חדשים שגרים אצלנו.

משה ספקטור: עושים להם מסיבות, לוקחים אותם לטיולים, והרשות משלמת את הרוב.

משה ספקטור: הייתי אתמול אצל שר הקליטה ואמרתי לו ליעקב אדרי שהיה ראש העיר אור-עקיבא שיבנה לי אולפן, אבל הוא אמר לי שאין לו תקציב לאולפן ושלח אותי למשרד השיכון.

משה ספקטור: ללכת למשרד השיכון אני יודע לבד.

משה ספקטור: לנו אין תקציבים לדברים האלה.

אברהם מיכאלי: למה אי אפשר להשתמש במבני ציבור קיימים?

משה ספקטור: אין לנו.

משה ספקטור: בית הספר עובד כל הזמן.

משה ספקטור: ראית בכניסה, בלובי, זה בית התרבות ורק היום אני פותח בית תרבות, שם מתקיימות כל הפעילויות התרבותיות, שם מכניסים ספר תורה ושם הכל קורה.

מיכאל נודלמן: אי אפשר לקיים את זך בספרייה?

משה ספקטור: הספרייה היא למעלה.

משה ספקטור: היא לא גדולה.

משה ספקטור: כל מקום שיש לנו מבנה ציבור, אנחנו נותנים אותו לפעילות ציבורית.

מיכאל נודלמן: אתה אומר שיש כסף אבל אין מקום.

משה ספקטור: בממשלה יש כסף.

מאיר שמעוני: בעיות יש ותמיד יהיו.

מאיר שמעוני: ברגע שאתה שם על סדר היום נושא ואתה מחליט שזה הנושא שאתה הולך אתו, בצורה כזאת או אחרת מדברים על הבעיות ביחד עם המשרד.

מאיר שמעוני: תמיד יהיה חסר ותמיד יהיו בעיות, אבל ברגע שאתה שם את על סדר היום ואתה אומר שזה חשוב, אתה פותר את הבעיות.

מאיר שמעוני: בגלל המצוקה הגדולה שיש לנו במבני חינוך, מצד אחד אמר ראש העיר שבונים כאן בתי ספר אבל עדיין משרד החינוך לא מקצה מספיק מטרים מרובעים לבינוי לצרכים של העיר.

מאיר שמעוני: מה שאנחנו עושים בהרבה מקומות זה שבית ספר מארח בית ספר אחר כי אין מספיק בתי ספר.

מאיר שמעוני: כלומר, חסרים חדרי לימוד.

מאיר שמעוני: מעבר לחדרים, צריכים לתפעל את כל המערך הזה החל מחשמל, צילומים וכולי וכולי.

מאיר שמעוני: אחר כך נכנס הקטע הפדגוגי שהוא הראשון לצורך העניין, שזה קודם כל השעות שגם פה חלק זה שעות שמקבלים כקבוצה וככיתה וחלק מזה אלה דברים שצריך לתת מענה פרטני.

מאיר שמעוני: ראינו ושאלתם תוך כדי הביקור מה קורה כאשר יש פערים גדולים כאלה בין קבוצות של ילדים, אתה יכול לעבוד בקבוצה של 15 ילדים אבל כל אחד נמצא במקום אחר.

מאיר שמעוני: צריך, מעבר לשעות הרגילות של הכיתה, לתת שעות פרטניות כי זה לא עובד בלי זה, כי אחרת אי אפשר יהיה לגשר על הפערים.

זאב אלקין: אתם נכנסים לרפורמה?

מאיר שמעוני: אנחנו לא נכנסים לרפורמה לצערי בגלל הסוציו-אקונומי.

מאיר שמעוני: זה מה שאמר ראש העיר.

מאיר שמעוני: יש היום תוכנית חדשה, תוכנית שמידט לנוער בסיכון ברמה הארצית.

מאיר שמעוני: הסתכלתי על המיפוי.

מאיר שמעוני: במיפוי נמצאים כל המקומות שלמעשה כל הקרנות וכל התוכניות שם.

מאיר שמעוני: האם במודיעין אין נוער בסיכון?

מאיר שמעוני: אם לא נטפל בטיפול מניעתי הרבה קודם, הנוער בסיכון של היום יהיה מה שנקרא נוער מסוכן בעוד עשר שנים.

מאיר שמעוני: צריך לטפל בזה הרבה קודם.

מאיר שמעוני: צריך לטפל גם בעיר מודיעין ולכן הנושא הזה של סוציו-אקונומי הוא נושא בעייתי.

זאב אלקין: כמנהל מחוז תוכל לתת משאבים.

מאיר שמעוני: יש לי את הראייה המקומית של רשות ויש לי גם את הראייה של המשרד כי בגלגול הקודם גם הייתי כמה שנים עובד המשרד.

מאיר שמעוני: מבחינת השעות, אין ספק שיש מענה ונותנים שעות אבל זה עדיין לא מספיק לעבודה פרטנית.

מאיר שמעוני: כשאנחנו רוצים לעבוד פרטנית, יש כאן איזשהו פער שצריך להשלים אותו.

זאב אלקין: אתם משקיעים שעות על חשבון העירייה?

מאיר שמעוני: אנחנו משקיעים הרבה דברים.

זאב אלקין: בנושא של אולפן ילדים.

משה ספקטור: תראה לי עוד עיר אחת בארץ שלחינוך נותנים מעל 50 אחוזים תקציב עירייה כשאין לה תעשייה.

משה ספקטור: אם תמצא לי עיר כזאת, אל תיתן לי אגורה.

משה ספקטור: אם לא תמצא, תכפיל לי את מה שאתה נותן לי.

מאיר שמעוני: ברגע שיש אולפן בתוך בית ספר, הרי למנהל בית ספר יש תקן של שעות לפי מפתח שקבע המשרד.

מאיר שמעוני: ברגע שיש לו כיתת אולפן – היינו בנתיב זבולון בבוקר – הוא מקבל על כיתות מסוימות כך וכך שעות.

מאיר שמעוני: חסר לו עוד שש שעות לעבודה פרטנית כזאת או אחרת, אם הוא טוב והוא בסדר וזה חשוב לו, הוא לוקח שש שעות או ארבע שעות ממקום אחר שאמורות להיות בכלל למקום אחר ונותן אותן לקבוצה הזאת.

מאיר שמעוני: כך לא צריך לעבוד.

זאב אלקין: הוא מתוקצב בגלל דוח שושני גם על סמך פרמטרים של העולים.

מאיר שמעוני: אבל לא בהתאם לצרכים.

מאיר שמעוני: אני אתן לך דוגמה.

מאיר שמעוני: אנחנו למשל ראינו בכיתה של מנחם בבית הספר כיתת עולים בתוך בית הספר.

מאיר שמעוני: לא יכול להיות שמחנכת הכיתה שהייתה שם לא מוגדרת בתקן ככיתה והיא מחנכת בפועל.

מאיר שמעוני: זאת אומרת, אם אנחנו רוצים שהיא תלמד והיא גם תעבוד עם הילדים כמו שקורה בכל הכיתות הרגילות, צריך להגדיר אותה בתקן ככיתה על כל מה שזה אומר וזה אומר שהמחנכת צריכה להיות מחנכת.

מאיר שמעוני: במשרד יש תקנים שאומרים מה זה אומר מחנכת – שעות, גמול חינוך וכולי – על מנת שהיא לא רק תלמד עברית את הילדים אלא תעבוד אתם, תשוחח אתם, תיפגש אתם וכולי וכולי.

מאיר שמעוני: הכיתה הזאת למשל, זאת שראינו בבוקר, חייבת להיות מוגדרת בתקן ככיתה תקנית לכל דבר ועניין.

אברהם מיכאלי: הגשתם בקשה והמשרד לא מאשר לכם?

מאיר שמעוני: למשרד יש את המגבלות שלו.

משה ספקטור: תשאל אותי ואני אומר לך.

משה ספקטור: לא, המשרד לא מסבסד.

מאיר שמעוני: המשרד לא מכיר.

זאב אלקין: מדובר בגודל כיתה.

אברהם מיכאלי: תפקידנו עכשיו לשכנע את המשרד לגבי הכיתות הייחודיות האלה.

קריאה: אני רוצה להראות לכם את השקף האחרון.

קריאה: שאלת מה בעצם אנחנו רוצים.

קריאה: על מנת מה שנקרא להשלים את כל המעטפת הסובבת סביב אולפן לילדים, אנחנו נתקלים בכמה בעיות ואם היה אפשר לכלול את הכל בסיפור של האולפן, זה היה עוזר לנו מאוד.

קריאה: קודם כל, אין לנו שום מערכת תומכת אם יש לילד משבר בנושא קליטה והוא צריך פסיכולוג, הוא צריך עובדת סוציאלית.

קריאה: כל נושא כתוצאה מהמעבר ממדינה למדינה, אם אנחנו נתקלנו במשהו, את זה היינו רוצים לקבל הרבה יותר תמיכה.

זאב אלקין: בכיתה האתיופית יש לך.

זאב אלקין: אתה מדבר עכשיו על האולפן.

קריאה: נכון.

זאב אלקין: בכיתה האתיופית יש לך מגשר.

מאיר שמעוני: עובד סוציאלי או פסיכולוג.

מאיר שמעוני: לא יכול להיות שלא יקצו חלק מהשעות לפול הכללי כי בסופו של דבר כאשר אני נותן פסיכולוגית של בית הספר, היא לא מתוקצבת ייעודי לכיתה בחלק מהשעות.

מאיר שמעוני: זה חלק מהמעטפת שהוצגה כאן.

מאיר שמעוני: צריך להכיר בזה ככיתה עם לימודים ועם כל המעטפת שמסביב.

קריאה: יש גם את נושא ההצטיידות ודברים כאלה שהיינו רוצים לשפר עוד.

קריאה: הדבר הכי כואב, ואני מתייחס לדבריו של ראש העיר, הוא שאין לנו עדיין שום מבנה שיכול להכיל את כל הפונקציות של נושא הקליטה במקום אחד.

קריאה: זאת אומרת, אם היום הייתי יכול להגדיר במודיעין את בית העולה ולהכניס לשם את הכל, זה היה עוזר.

אברהם מיכאלי: השאלה לאיזו עיר אחרת כן יש דבר כזה.

קריאה: יש ערים כאלה.

קריאה: אשדוד.

אברהם מיכאלי: באשדוד יש הרבה מבנים בהם משתמשים לעולים.

משה ספקטור: לא.

משה ספקטור: מתנ"ס.

משה ספקטור: מה זה חשוב איך קוראים לו?

משה ספקטור: אם לא החינוך ייתן, שייתן לי משרד ראש-הממשלה.

אברהם מיכאלי: אתה לא יכול להתחכם ולקרוא לזה מתנ"ס כי אחרת הם לא ייתנו.

קריאה: אחד הדברים האופייניים לעיר מודיעין זה החוסר במבנה כזה.

קריאה: את האולפן למבוגרים שמנו שם, את האולפן לילדים שמנו כאן, את הכיתה של העולים מאתיופיה שמגיעים ממבשרת אנחנו שמים שם, פעילות ערב אנחנו עושים בבית העירייה ופעילות אחרת במקום אחר.

זאב אלקין: ראש עיריית כפר סבא בבית ספר שאין לו במה למלא, מקים מחסן.

משה ספקטור: עכשיו הוא משלם למורים משכורת והשאלה אם אני צריך לשלם להם משכורת או לא ואין לי כסף לשלם.

קריאה: אם היה מקום אחד שהיינו יכולים לשים בו את כל הגופים שמתעסקים בעלייה במקום אחד, זה היה מעלה את השירות לעולים החדשים וכל השירות שהיה ניתן בעיר והעולים החדשים היו מרגישים אחרת כי הם יודעים שיש להם בית.

זאב אלקין: מה שאתה מדבר עליו, זה פרוייקט לסוכנות.

משה ספקטור: יושב-ראש הסוכנות יהיה כאן תוך שבועיים.

משה ספקטור: עכשיו עומדים לנתק לו את מקורות הכסף.

משה ספקטור: אני באתי לבכות אצלו, אבל הוא בכה אצלי.

זאב אלקין: עדיין זה סוג פרוייקט שיכול להיות בתחום הסוכנות.

משה ספקטור: מחלקת רווחה במודיעין מטפלת ב-1,400 משפחות.

משה ספקטור: יש לנו פה 36 עמותות שאנשים אוספים כסף בחגים לתת למסכנים שאין להם מה לאכול בחגים.

אברהם מיכאלי: אתה ראש עיר כל כך מוצלח ויש לך עיר כל כך טובה.

אברהם מיכאלי: אם תתחיל לדבר במושגים כאלה של עלות-תועלת, אולי אנשים שאתה רוצה למשוך אותם ילכו למקומות אחרים.

משה ספקטור: במחמאות אין חינוך, אין עיר, אין כבישים, אין כלום.

משה ספקטור: תבינו, כאן בונים.

אברהם מיכאלי: אתה צריך לדעת שהשרים עובדים אצלנו כי הם יכולים לשבת במשרדים שלהם, אבל אם אנחנו לא עוזרים להם להגדיל את התקציבים שלהם, אין להם כסף.

אברהם מיכאלי: אתה באמת היום יכול להתגאות בכך שיש לך אוכלוסייה שהיא גם צעירה, וזה אמור גם לגבי הוותיקים.

אברהם מיכאלי: אני מבקר בערים הסמוכות אליך ואני גר לא רחוק ממך, באור יהודה, ואני יודע על מה הם בוכים.

אברהם מיכאלי: הם בוכים על אותה אוכלוסייה טובה שנשארה במקום והיא בורחת משם ועוברת אליך.

אברהם מיכאלי: אני אומר שחייבים לתקצב אותך כי אתה לא יכול להחזיק מהאוויר שום דבר.

אברהם מיכאלי: לשם כך באנו לכאן, לעזור.

משה ספקטור: אני אספר לך מקרה אחד כדי שתבין.

משה ספקטור: אבא לארבעה ילדים גר עם משפחתו בלוד, שם הוא נולד.

משה ספקטור: הוא בא אלי למשרד ואמר שיש לו ארבעה ילדים, וכי מה שהוא עבר בלוד, הילדים שלו לא יעברו.

משה ספקטור: הוא לקח כאן דירה בשכירות, כי אין לו כסף לרכוש דירה, והוא משלם כאן 1,100 דולר לחודש על דירה וכל השאר, כך הוא אומר, עלי, על ראש העיר.

משה ספקטור: אתה יודע מה זה עלי?

משה ספקטור: חינוך עלי, הסעות עלי, בריאות עלי, הכל עלי.

אברהם מיכאלי: לכן אני אומר לך שמטרת הביקור היום אצלכם היא לראות את הפערים.

אברהם מיכאלי: אפילו ראש-הממשלה חלק לך מחמאה כאשר לפני כחודש נפגשנו בשדה התעופה והוא אמר שהם פותחים כביש ישיר משדה התעופה עד מודיעין וכל העולים ייקלטו כאן, אבל אי אפשר לקלוט עולים בלי כסף.

אברהם מיכאלי: הבעיות כרגע התחלתם לתאר אותן, אי אפשר לפתור אותן בלי כסף.

אברהם מיכאלי: לכן באנו היום לשמוע אותך כרשות קולטת, כרשות שיש לך גם זוגות צעירים ישראלים ותיקים שהם נכס מבחינת העיר.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, העלייה החדשה – ויש לכם עלייה מאוד מבורכת – מגיעה ממדינות רווחה אבל גם הם לא בדיוק מיליונרים ולא כולם מגיעים לכאן עם הון עצמי ויכולים להחזיק את עצמם לבד.

אברהם מיכאלי: אני מבטיח לך שבסוף כל עולה שמגיע, גם מדרום-אפריקה, מחר הוא לא יבוא לחוג ויאמר שהוא לבדו משלם עבור החוג הזה אלא יבקש אותך לממן אותו.

אברהם מיכאלי: אני יודע שהחוג עולה כסף, שההסעות עולות כסף וכל הדברים עולים כסף, ולכן אנחנו רוצים לדעת - בתפקוד שלכם היום, הפערים – איך אנחנו יכולים לסייע לכם לכסות את אותם פערים ולהגיע לאיזשהו סיכום עם משרד הקליטה או עם משרד החינוך.

אברהם מיכאלי: מטרת המלחמה בוועדת המשנה היא כדי להגיע למצב שהנוער העולה, לפחות בתחום שאנחנו לא יכולים כרגע לטפל בוועדה הזאת בכל, אבל בתחום של נוער עולה, אנחנו קבענו שאם לא קולטים את הנוער העולה היום בצורה נכונה, בסוף במקום קליטה עוברים לביטחון פנים ובביטחון פנים מטפלים בזה.

אברהם מיכאלי: לצערנו לפני שבוע הופיעו בפני הוועדה והביאו לנו כותרות לגבי הנוער העולה שהוא מידרדר ומידרדר ובארץ תמיד תופסים את הכותרות השליליות.

אברהם מיכאלי: לא רואים את הילדים האלה שמוסיפים למדינה אלא תופסים כותרות שהילדים של עולים מידרדרים לסמים ולאלכוהול.

אברהם מיכאלי: לכן מטרת הביקור הזה היא לראות את הפערים.

אברהם מיכאלי: אנחנו נלחמים גם עם משרד הקליטה שאין לו הרבה כסף וגם עם משרד החינוך שיש לו יותר כסף כדי לשפר את התוכניות השונות ולהגיע בסוף למאבקים בוועדת הכספים.

אברהם מיכאלי: איפה שהשרים לא משתפים פעולה בתחומים שאנחנו מאמינים בהם, אנחנו לא מאשרים תקציבים.

משה ספקטור: מזכיר הממשלה ישראל מימון גר אצלנו, במכבים.

משה ספקטור: שאלתי אותו למה הוא בא לכאן ומה הביא אותו לכאן.

משה ספקטור: הוא אמר לי שני דברים – החינוך והעיר ששומרת על הפרצוף הירוק שלה ועל איכות הסביבה, זה מה שמעניין אותו ולכן הוא בא לגור כאן.

משה ספקטור: אני אומר לכם שאם לא יהיה כסף, לא יהיה חינוך כי לא ייתנו 50 אחוזים, ואם לא יהיה חינוך, אנשים יברחו מכאן.

משה ספקטור: כל היופי הזה יכול להיעלם ברגע והיו דברים מעולם.

מיכאל נודלמן: הוועדה באה לכאן כדי לראות את האולפנים.

מיכאל נודלמן: אני לא חבר ועדת המשנה אלא יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה אבל אני חושב שאתם צריכים לדבר עכשיו על מה שחסר לכם באולפנים.

מיכאל נודלמן: אני אפגש אתכם ואתה יכול להעלות בפניי את כל הבעיות שיש לכם.

מיכאל נודלמן: אם אתם קולטים עולים, אני מוכן לדון בוועדת העלייה והקליטה בנושאים השונים ולא רק בעניין האולפנים.

משה ספקטור: יש כאן נייר שהכנו לגבי הסכומים?

משה ספקטור: מישהו יכול לתת כאן סכומים?

משה ספקטור: אני מבין שזה מה שאתה שואל אותנו.

מיכאל נודלמן: כן.

זאב אלקין: בנושא אולפן ילדים עולים.

זאב אלקין: תעבירו את הנייר אלינו.

זאב אלקין: בנייר אין תקציב שוטף.

ליזי הרשקוביץ: מאחור יש טבלה.

זאב אלקין: בדף השני יש צרכים ועלויות משוערות.

קריאה: אנחנו נכין משהו מסודר וניתן את כל הנתונים.

מאיר שמעוני: אפשר לפרט יותר ממה שמפורט, אבל בגדול צריך לעבות את השעות הפרטניות עם התלמידים וזה בהיבט של הפדגוגיה.

מאיר שמעוני: צריך לתקצב את נושא התשתיות ואת התפעול של כל המערך הזה החל מנושא הסעות, ציוד, ריהוט וכולי.

מאיר שמעוני: צריך לעבות את ההיבט הפסיכולוגי והטיפולי של הילדים, כולל ליווי ההורים והתלמידים.

מאיר שמעוני: אלה דברים שאפשר גם לכמת אותם ולהגדיר בדיוק.

מאיר שמעוני: אנחנו למשל מסיעים ילדים מכל המקומות כאן בעיר ונשאלת השאלה למה שהם לא יהיו בבתי הספר.

אברהם מיכאלי: לבית הספר הזה אתם מביאים ילדים מכל רחבי העיר?

מאיר שמעוני: מכל העיר.

מאיר שמעוני: הילד הרי לא מתחיל את היום ומסיים בבית הספר ארבע שעות אלא צריך לראות את כל הפעילות שלו במשך כל היום.

מאיר שמעוני: צריכה להיות פה פעילות חברתית, שילוב במערך הלא פורמלי, על מנת שהילד ישתלב גם בחברה ובקהילה ולא רק יבוא וילמד עברית, חשבון וילך הביתה.

מאיר שמעוני: צריך חברים, צריך הורים וכולי, ולשם כך צריך לערב אותו ולשתף אותו בתוך תנועות הנוער, בתוך הקהילה וכולי.

מאיר שמעוני: לכן צריך גם לנייד ולהעביר מבית ספר לא הביתה אלא אולי למקום אחר.

מאיר שמעוני: אלה דברים שצריך אותם אם רוצים באמת לתת מענה הוליסטי ולא מענה נקודתי של רק עברית, חשבון וללכת הביתה.

ליזי הרשקוביץ: לגבי אולפן האתיופים, למעשה הם תלמידים מן המניין בתוך בית הספר.

ליזי הרשקוביץ: בבית הספר מתקיימות פעילויות ואירועים משותפים עם ההורים ועם הקהילה.

ליזי הרשקוביץ: ההורים מוזמנים והם חלק מזה.

ליזי הרשקוביץ: לא אחת בית הספר נאלץ לזמן אוטובוס בשעות אחר הצהרים כדי להביא את ההורים לפעילות.

ליזי הרשקוביץ: יש פה, מעבר לאותן שעות שמקבלים כדי לתת להם את שעות הלימוד.

ליזי הרשקוביץ: אם הם חלק מהקהילה, הם צריכים להרגיש כך וכדי להרגיש כך, זה להיות חלק גם משעות הפעילות אחר הצהרים וזה אומר אירוע של קבלת ספר תורה כאשר ההורים מגיעים יחד עם הילדים.

זאב אלקין: למעשה החתנים הראשיים של המפגש הזה הם עמיהוד ועיריית מודיעין.

זאב אלקין: אנחנו כאן רק האורחים.

זאב אלקין: אני אשמח מאוד לשמוע מעמיהוד שני דברים, האחד, מבחינת השתלשלות של האולפן במודיעין ומה הלקחים שלך לגבי הרמה הארצית מסיפור ההצלחה הזה.

זאב אלקין: כלומר, איך אתה מנתח, למה דווקא כאן זה הצליח ומה הלקחים שכדאי ללמוד מהניסיון של מודיעין כדי להרחיב את המודל למקומות אחרים.

זאב אלקין: הדבר השני הוא התייחסות לאותן נקודות של הצרכים שהועלו כאן על ידי אנשי העיר שלדעתם עוד חסרים בשני הפרוייקטים, גם בפרוייקט של הילדים האתיופים שבאים ממבשרת וגם בפרוייקט של האולפן העירוני.

עמיהוד בהט: אני עובד משרד החינוך ואני צריך להלך כאן עכשיו בין הטיפות כדי לומר את מה שיש לי, ויש לי הרבה מאוד מה לומר.

עמיהוד בהט: קודם כל, הצד השני של ההמחאה הוא הכיסוי.

עמיהוד בהט: לכתוב המחאה, אני מוכן, אבל כיסוי צריך וחברי הוועדה יודעים מהי בעיית התקציב של קליטת העלייה במשרד החינוך.

משה ספקטור: כתוב בעיתון אתמול שמיליארדי שקלים לא נוצלו בתשע השנים האחרונות במשרד החינוך והכסף חזר לאוצר, ואתה אומר לנו כאן היום שאין תקציב.

זאב אלקין: אני אענה במקומו, היות ששאלתי את השאלה הזאת עוד לפני שנה.

זאב אלקין: דיברנו על התקציבים של אגף לקליטת העלייה שמושתת על אדם אחד וכוח האדם שיש לו הוא בהחלט לא מספיק.

זאב אלקין: בדקנו את תקציבי האגף הזה אפילו אחורה ואני אומר לך שהכל נוצל ומעבר.

זאב אלקין: לכן, גם אם יש טענה למשרד החינוך, לצערי היא לא נוגעת לאגף הזה.

זאב אלקין: אנחנו בלחץ שלנו על שרת החינוך לא מרפים והשנה היא העבירה תקציבים.

זאב אלקין: התקצוב שלו בפועל השנה, בשנת 2007, הוא בדיוק כמו שהיה ב-2006 למרות שהתקצוב בבסיס הוא פחות משני-שליש.

עמיהוד בהט: אין הדיין דן אלא במה שעיניו רואות.

עמיהוד בהט: זה מה שיש לי.

עמיהוד בהט: יש מנכ"לית חדשה למשרד החינוך וזה לא אני, כך שאני יכול לעשות רק את מה שאני יכול לעשות.

עמיהוד בהט: אני עובד בחלקת האלוהים שלי וזה מספיק.

עמיהוד בהט: אני רוצה להתחיל במשהו אחר.

עמיהוד בהט: בצדק מעלים כל הזמן את נושא המשאבים והתקציבים.

עמיהוד בהט: יש כאן בעיר מודיעין משאבים שהם לא כסף.

עמיהוד בהט: יש פה חבירה של מודעות גדולה של העיר הזאת, של הרשות הזאת.

עמיהוד בהט: יש פה מקצועיות של אנשי משרד החינוך – תרצה ויעקב שמובילים פה מהלך סופר מקצועי.

עמיהוד בהט: זה חלק גדול מהעניין הזה.

עמיהוד בהט: נכון שאנחנו תכף נדבר על כסף כי הרי בלי זה לא נצא ידי חובת השולחן הזה, אבל אני אומר שזה שם העניין.

עמיהוד בהט: יש פה מדיניות שאנחנו מובילים אותה בשנתיים האחרונות והוועדה שותפה לך, יש פה רשות מודעת מאוד, משקיעה מאוד, יש פה מקצועיות בתחום של קליטת העלייה, בתחום הפדגוגי, בעומק של העניין, ויש פה תקציבים גדולים מאוד של קליטת העלייה שנכנסים לעיר מבחינתנו.

עמיהוד בהט: דיברתם על 20 אלף שקלים של משרד הקליטה ואני הסתכלתי על תרצה כי אנחנו מדברים על קרוב למיליון שקלים לטובת קליטת עלייה ואני לא מדבר על היותם של התלמידים תלמידים ככל התלמידים האחרים במערכת.

עמיהוד בהט: קרוב למיליון שקלים נכנסים לכאן, לעיר מודיעין, בשנת לימודים אחת כדי לכסות את תחום קליטת העלייה לא רק באולפן.

עמיהוד בהט: זה כולל הסעות, זה כולל אגרות חוץ שהעירייה מקבלת ממבשרת בגין הילדים מאתיופיה, אגרות חוץ שהרשות מקבלת ממשרד החינוך ולא ממבשרת כדי שהילדים יוכלו ללמוד כאן, זה כולל שעות לאולפן, זה כולל את האולפן עצמו, את האולפן שראינו כאן, כאשר כ-52 הוקצו לאולפן וזה לבד רבע מיליון שקלים.

עמיהוד בהט: מדובר בסכומים מאוד מאוד גדולים.

עמיהוד בהט: יש פה מגשר, יש פה מורות חיילות, יש פה הכל מכל כל.

עמיהוד בהט: עכשיו הולך להיכנס כאן פרוייקט עם קרוב ל-100 אלף שקלים לחינוך תוספתי.

עמיהוד בהט: העניין הוא שכל שקל שמגיע לכאן מנוצל בצורה הטובה ביותר על ידי העירייה וזה מה שחשוב כאן.

עמיהוד בהט: נכון שאנחנו לא מתקצבים הסעות לאולפן העירוני וזאת בעיה.

עמיהוד בהט: יכול להיות שחלק מההורים מסוגלים, אולי הורים במצב מסוים, אבל יכול להיות שיש הורים אחרים שלא מסוגלים.

עמיהוד בהט: גם העלייה מארצות המערב – צרפת וארצות-הברית – גם היא לא מקשה אחת וישנם עולים, במיוחד מצרפת, שאנחנו יודעים שיש בעיות לא פשוטות גם בקטע הכלכלי ולא רק.

עמיהוד בהט: את הקטע הזה צריך להבין.

עמיהוד בהט: הדבר הכי חשוב שצריך כדי שנוכל להקים אולפנים עירוניים במקומות אחרים בארץ, אלה פשוט עולים.

עמיהוד בהט: כשאין עולים, אין למי להקים אולפן.

עמיהוד בהט: אם ברשות שלמה יש ארבעה-חמישה-שבעה ילדים בעשרה בתי ספר, קשה לעשות אולפן במערכת כזאת.

עמיהוד בהט: ככל שהמספרים במודיעין עולים, כך יותר קל ויותר משמעותי.

עמיהוד בהט: עדיין יש כמה רשויות שאנחנו יודעים שיש בהן כמה עשרות ילדים בחינוך היסודי, כמו באשדוד, כמו בחיפה אולי, אבל במיוחד באשדוד.

עמיהוד בהט: שוב, זה באותם מקומות לשם מגיעה העלייה הקבוצתית שהיום מתמקדת בארצות-הברית ובצרפת.

עמיהוד בהט: זה קורה באשדוד, זה קורה במודיעין, זה קורה באפרת, זה קורה בנתניה ובבית-שמש.

עמיהוד בהט: בנתניה, צריך להבין, יש 29 ילדים מצרפת בחינוך היסודי וכולם בבית ספר אחד.

עמיהוד בהט: אם כן, השאלה של אולפן עירוני בנתניה, לא קיימת.

זאב אלקין: לנתניה מגיעים לא רק מצרפת.

עמיהוד בהט: לא.

עמיהוד בהט: בעיקר.

עמיהוד בהט: המסה הגדולה היא מצרפת.

עמיהוד בהט: אולי יש עוד 10 ילדים בעוד בתי ספר.

עמיהוד בהט: כמו שיושבי-הראש יודעים, אנחנו נותנים להם שעות פרטניות לכל ילד במידה שאין אולפן, כך שאני יודע אפילו את השמות שלהם.

עמיהוד בהט: כלומר, אני יודע בדיוק בכמה מדובר.

עמיהוד בהט: אני הרי הראשון שאעשה ימים כלילות כדי שהדברים כן יתקיימו מהסיבות שכבר נאמרו ואין צורך לחזור עליהן.

עמיהוד בהט: במודיעין יש כ-17 ילדים שלומדם בשני מוסדות, בעיקר בישיבת בני-עקיבא ובאולפנת הבנות וכל אחד מקבל את שיעורי העזר בתוך המערכת.

קריאה: יש לנו אולפן משותף לישיבת נס תמיד בחשמונאים עם ישיבת בני עקיבא כאן.

קריאה: הילדים מחשמונאים מגיעים לכאן.

זאב אלקין: מבחינת התלמיד שיושב שם, הוא נהנה מזה שהם שבעה תלמידים ולא עשרים.

זאב אלקין: העיקר שמבחינתו יש לו 18 שעת עברית.

עמיהוד בהט: אין ספק - אני לא יכול לכמת את זה בכסף – שבתי הספר גם לגבי אזרחי עירם ובוודאי לגבי האזרחים שבאים לכאן מחוץ לעיר, דהיינו ממבשרת, העלות היא יותר גבוהה ממה שהילדים האלה מכניסים לבית הספר על אף מה שאמרתי קודם.

עמיהוד בהט: זה עוד 850 שקלים כסל קליטה שאנחנו מעבירים לבתי הספר לאחר שאנחנו מקבלים את התקציב הזה ממשרד הקליטה בהעברה תקציבית בראשית שנת התקציב.

עמיהוד בהט: 850 שקלים, כל אחד כאן שיש לו גישה, יודע שבמערכת החינוך היום 850 שקלים זה סכום קטן שכולל גם את ספרי הלימוד, את הטיולים, את האירועים ואת כל השאר.

עמיהוד בהט: כ-60 אחוזים מהקהילה האתיופית נמצאת בטיפול הרווחה מבחינה כלכלית והמצב הוא בהחלט מחייב איזשהו טיפול.

עמיהוד בהט: למשרד החינוך אין ואין לו גם צנרת ואין לו גם את הסכומים לתת סכומי רווחה למשפחות וזה גם לא בתחום שלנו אלא בהחלט בתחומים של משרד הקליטה, אולי של משרד הרווחה, אולי של מקומות אחרים.

עמיהוד בהט: המצוקה הזאת בוודאי קיימת.

זאב אלקין: לגבי הצרכים שהעלו החברים לגבי מה שחסר להם.

זאב אלקין: איזה כיוונים אתה רואה לנסות לפתור את הצרכים האלה?

זאב אלקין: דיברו כאן על סוגיית ההסעות, על העזרה כמו שיש מגשר בכיתה האתיופית, דיברו על האולפן העירוני ועל העזרה בשירות פסיכולוגי.

זאב אלקין: אלה הם אולי שני הדברים הגדולים.

קריאה: ושעות הפרטניות.

זאב אלקין: נכון, והשעות הפרטניות.

עמיהוד בהט: אני לא רואה היום אפשרות לתת את הנושא הזה של השעות הפרטניות.

עמיהוד בהט: אני חושב שאנחנו בעצמנו ראינו שיושבים כאן 42 ילדים בשתי כיתות וראינו שיש הטרוגניות גדולה מדי.

עמיהוד בהט: יוזמה שיצאה מכאן ואנחנו מיד נענינו לה והקצינו עוד 12 שעות לאולפן כדי לאפשר את המסגרת השלישית.

עמיהוד בהט: אנחנו בוועדה דיברנו על שתי כיתות אולפן וכאשר באתם היום, ראיתם שלוש כיתות אולפן וזה לא בא כהפתעה אלא זה עוד 12 שעות שהקצינו לכאן לפני שבוע או לפני עשרה ימים כדי לפתוח את המסגרת השלישית.

עמיהוד בהט: מאוד הייתי שמח לבדוק את נושא ההסעות.

עמיהוד בהט: מספר האולפנים העירוניים הוא קטן יחסית, הייתי הולך ופונה – יבקשו בוודאי מהרשות לפנות – לשוש ימין שמכירה את הסיפור הזה יותר טוב ממני והייתי מבקש מאיזושהי ועדת חריגים של המשרד לאפשר איזושהי הסעה לילדים באולפן.

עמיהוד בהט: אני מוכן לקבל על עצמי לברר את זה אבל כמובן אתם יודעים כולכם שזה לא בתחום סמכותי ולא בתחום תפקידי בכספים שעומדים לרשותי, אבל אני כן מוכן להיכנס לזה ולבדוק.

זאב אלקין: אנחנו נשמח באחת מהישיבות הבאות לשמוע בנושא.

משה ספקטור: את שוש ימין אני מכיר הרבה שנים ואנחנו חברים טובים.

זאב אלקין: אבל זה יעלה לא רק ממך אלא גם ממנו.

זאב אלקין: כששני חברים באים, אולי זה יבוא על פתרונו כי עד כמה שאני מבין, כך יצא, שכל ארבעת האולפנים החדשים למעשה מרוכזים במחוז ירושלים.

זאב אלקין: אחד היה תמיד במחוז ירושלים, ושלושת החדשים נמצאים בבית-שמש, אפרת ומודיעין שכולם באותו מחוז.

זאב אלקין: בסך הכל אנחנו מדברים על ארבע רשויות בנושא הזה של ההסעות.

עמיהוד בהט: מחוז ירושלים הוא אחד הקולטים של העלייה המרוכזת בארץ.

זאב אלקין: אני אומר שגם מבחינת המשרד, אין כאן תקדים.

זאב אלקין: לצערי, אני הייתי שמח אם היו לנו עוד ארבעה-שישה-שמונה כאלה, אבל נכון להיום אין כאן תקדים.

עמיהוד בהט: אנחנו נבדוק עוד דבר אחד ואני לא יכול להבטיח אותו כרגע כי אנחנו במצב לחוץ בעניין הזה, להפנות לכאן שעות לנציגה של שפ"י בתחום הייעוץ יותר, אבל כרגע זה לא משנה.

עמיהוד בהט: היא יכולה לרכז את פעולות שפ"י בעיר מודיעין כלפי ציבור העולים מכל ההיבטים.

עמיהוד בהט: אנחנו עושים את זה עכשיו ב-20 ישובים אבל השעות נגמרו.

עמיהוד בהט: אולי נצליח לאתר עוד כמה שעות ולהוסיף גם את מודיעין לרשימת הישובים האלה.

זאב אלקין: מצוין.

זאב אלקין: אם לפי האינדיקציה שאתם מקבלים העיר מקבלת הרבה ילדים עולים במידה הארצית.

עמיהוד בהט: העולים החדשים הם במספר כזה שיש לו אולי צורך.

עמיהוד בהט: אני אבדוק את העניין הזה מבחינתנו.

עמיהוד בהט: זה כן בתחום טיפולי הישיר ואני אבדוק אותו.

עמיהוד בהט: אם זה ניתן, אנחנו נודיע על זה לרשות תוך שבוע-שבועיים.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: אולי החברים מהסוכנות רוצים להתייחס לנושא.

ויני שלום: הסוכנות חתומה עם מודיעין על חוזה והיא מממנת את האולפן למבוגרים.

אברהם מיכאלי: השאלה מה המימון של הסוכנות בכל הקשר הזה של מבשרת לכאן, כאשר באים לכאן ילדים אתיופים.

ויני שלום: אנחנו מחויבים לחתום הסכם עם כל גוף שיש לו את התשתית לממן עולים בתקופת הזכאות, עד שלוש שנים בארץ.

אברהם מיכאלי: התלמידים שגרים במרכז הקליטה בו ביקרנו.

אברהם מיכאלי: חלק מהילדים האלה באים משם לכאן.

אברהם מיכאלי: למה הילדים האלה לא זכאים דרך הסוכנות לאיזשהו מימון כך שהרשות לפחות תוכל להיעזר בכם.

אברהם מיכאלי: במקום שהם יקבלו את סל הקליטה שם, הם יקבלו אותו כאן.

זאב אלקין: לגבי הסוכנות, יש כאן שתי שאלות.

זאב אלקין: יש את הסיפור של מבשרת שמצד אחד אמר עמיהוד בהט שמה שלא נותנים, ברור לו שהעיר משקיעה.

זאב אלקין: מצד שני אפשר לומר - אם ראש העיר לא צעק, אני אצעק במקומו – שזה יפה מאוד שמשקיעים את המאמץ ואת המשאב האנושי שיש כאן, שהוא גם שווה הרבה כסף, אבל מעבר למשאב האנושי, מה הסיבה שרשות תשקיע משאב כספי או שווה כסף בילדים שהמשימה הציונית היא ברורה אבל הם לא תושבי העיר וגם כנראה לא יהפכו לתושבי העיר.

עמיהוד בהט: לפי דעתי הסוכנות תאמר שתקציבה מקורו במשרד הקליטה.

אברהם מיכאלי: אני לא מסכים לזה כי הבנו בביקור במבשרת שזה בעצם מרכז קליטה מתופעל על ידי הסוכנות.

אברהם מיכאלי: מאחר ששם אין את המסגרת הזאת, הילדים מובאים לכאן.

עמיהוד בהט: זה נכון, אתה צודק.

זאב אלקין: השאלה הראשונה היא למה הסוכנות לא תבוא ולא תבדוק את הפער הזה בזמן שמשרד החינוך יכול לתת ונותן לכיתה הזאת לבין ההוצאות בפועל שיוצאות.

זאב אלקין: אם יש כאן פער, שהעירייה תוכיח שהיא משקיעה מעבר למה שהיא מקבלת ממשרד החינוך, יש הרבה הגיון שהסוכנות תשתתף בכיסוי הפער הזה כי אם הילדים האלה היו נשארים במבשרת, הכסף הזה היה מן הסתם היה יוצא מהתקציב והיו מטפלים בהם שם באותן שעות.

זאב אלקין: שאלה שנייה היא שאלה שהיא מערכתית על, אבל נכון להיום אנחנו מדברים על ארבעה אולפנים, מסגרת שיכולה להתרחב בעתיד.

זאב אלקין: אני גם אומר לך שהעליתי את זה בזמנו מול יושב-ראש הסוכנות והוא אמר שצריך לחשוב וכולי, אבל מאז זה לא התקדם.

זאב אלקין: לכן אני שואל אותך כנציגו כאן לגבי האולפנים האלה שהולכים ומקימים לילדים במתכונת של אולפנים עירוניים.

זאב אלקין: אחת מהבעיות שכל הזמן עולה כאשר מנסים לשדל רשות לפתוח את זה, זאת שאלת ההסעות.

זאב אלקין: הרשות אומרת שאין לה מאיפה לממן, משרד החינוך אומר שבקריטריונים שלו הוא לא מממן הסעות לאולפן עירוני, ואז או שזה נופל על ההורים ובעיר שהיא עדיין קטנה יחסית כמו מודיעין, ההורים יכולים לעמוד בזה, אבל כאשר מגיעים למקום כמו חיפה, שם ראש הרשות אומר מראש שזה לא מעשי כי ההורים לא ירצו וכולי ואז זה נופל.

זאב אלקין: כאן השאלה היא אם בנושא כל כך חשוב שגם אנחנו מדברים בינתיים על ארבע מקומות בארץ שם מתקיים הפיילוט, במקביל לאותה בדיקה שתיעשה מול משרד החינוך, האם לא ניתן לעשות בדיקה מול הסוכנות והאם הסוכנות ברמת הפיילוט לארבעת האולפנים בכל הארץ לא יכולה לשקול עזרה בהסעות לאותם אולפנים.

ויני שלום: לגבי השאלה השנייה, לגבי הפיילוטים שפועלים, לראשונה אני שומע על האולפן לילדים.

ויני שלום: אנחנו קיבלנו רק מנדט לממן עולים חדשים מבוגרים בכיתות אולפן בכל הארץ ואנחנו משלמים פר תלמיד לחמישה חודשים סכום של 10,000 שקלים.

ויני שלום: מדובר ב-500 שקלים לתלמיד לתקופה של חמישה חודשים, כפול 20 תלמידים בממוצע בכל כיתה, זה 10,000 שקלים.

ויני שלום: זה המנדט שיש לנו.

ויני שלום: אנחנו לא מממנים לא את ההסעות, לא את התשתית, אלא אנחנו יוצאים מנקודת מוצא שהמפעיל מספק לנו את כל השירותים הנלווים כדי להפעיל את זה.

זאב אלקין: הסוכנות, כמי שבא מתוך הארגון אני מודע לזה, לפני שנתיים קיבלה החלטה שהיא נכנסת לפעולה הרבה יותר מסיבית.

זאב אלקין: בתוכנית האסטרטגית של הסוכנות שאושרה בחבר הנאמנים שהיא נכנסת - כאחד מהיעדים המרכזיים לשנים הקרובות – לפעילות בישראל.

זאב אלקין: הסוכנות גם מרימה פרוייקטים ייחודיים שחלקם מאוד מתוקשרים וחשובים, וזה היה בזמן המלחמה, זה היה בשדרות שם הסוכנות מאוד מעורבת.

זאב אלקין: הסוכנות מעורבת בנושא של מפוני גוש קטיף ויש הרבה דברים ממוקדים בארץ, מעבר למנדט הקבוע שלה, שהסוכנות היום עושה.

זאב אלקין: זה גם הוכיח את עצמו שזה אולי אפילו יותר קל יחסית.

זאב אלקין: הסוכנות עושה את זה וזאת שאלה של יוזמה.

זאב אלקין: היא לא אומרת שזה המנדט והיא לא יוצאת מעבר לו, במיוחד ברמת הפיילוט.

זאב אלקין: אנחנו כאן מדברים על פרוייקט ארצי שהוא ברמת הפיילוט.

זאב אלקין: יש לו 4 מקומות שהוא מתבצע – ירושלים, מודיעין, בית-שמש ואפרת.

זאב אלקין: השאלה אם אתה תהיה מוכן להעלות את זה כלפי מעלה כנושא.

משה ספקטור: אין לו מנדט כי הסוכנות היום מתמקדת בנגב ובגליל.

משה ספקטור: לכן צריך לשנות את ההחלטה ולהסביר שוועדת המשנה יושב-ראש ועדת הקליטה מבקשים מהסוכנות להתחשב במצב שראיתם היום כאן ובלי לתת לנו מחמאות.

משה ספקטור: גם אנחנו מקבלים הרבה מחמאות מהסוכנות, אבל לא כסף.

זאב אלקין: זה נכון שהסוכנות החליטה לטפל בנגב ובגליל, אבל באותה נשימה הסוכנות החליטה לטפל גם בנוער והיא העלתה את כל נושא הנוער על דגלה.

אברהם מיכאלי: הסוכנות החליטה, ומאוד תמכנו בה – הופיע בפני הוועדה שלנו זאב ביילסקי – לגבי זהות יהודית בחוץ לארץ.

אברהם מיכאלי: אני עכשיו מקשר בין מה שהסוכנות משקיעה בעלייה ובזהות היהודית בחוץ לארץ לבין עלייה וקליטה כאן במודיעין.

אברהם מיכאלי: את אותם עולים הוא יכול לדרבן להגיע למודיעין ולהיקלט טוב כאן בזכות אותם דברים שאתם נותנים כאן.

אברהם מיכאלי: לא מספיק להביא עולים אלא צריך לקלוט אותם טוב.

משה ספקטור: בשם כל חבריי אני מאחל לוועדה הצלחה.

משה ספקטור: תצליחו.

משה ספקטור: רק תאמרו לנו ותראו שאנחנו נשלח שליח מיוחד לקבל את ההמחאה.

זאב אלקין: אתה כאן מייצג את הסוכנות.

זאב אלקין: מה שאנחנו מבקשים ממך זה שני דברים.

זאב אלקין: האחד, לגבי השאלה השנייה, לגבי מחוז ירושלים, להעלות את זה לבדיקה מול הגורמים הממונים עליך כהצעה ליוזמה, ואם צריך, אני גם יכול לדבר עם זאב ביילסקי.

זאב אלקין: לגבי ילדים אתיופים, זה נראה לי משהו שהוא מתבקש בגלל המאמץ המיוחד של הסוכנות באולפן במבשרת.

זאב אלקין: זה דורש בדיקה מול הרשות.

זאב אלקין: תיכנס לעובי הקורה.

זאב אלקין: זה אתה יכול לעשות ואת זה לא צריכים להעלות לגורמים למעלה.

זאב אלקין: תבדוק מה ההוצאות, תבדוק מה הם מקבלים ותראה מה הפער.

משה ספקטור: מודיעין לקחה על עצמה את האתיופים שלנו וראיתי שראשי הערים – כמו עיריית דימונה למשל – אמרו שהם יותר לא מקבלים יותר אתיופים.

משה ספקטור: היה עוד ראש עיר שאמר שהוא לא רוצה יותר אתיופים בעירו.

משה ספקטור: אנחנו לא אמרנו את זה.

משה ספקטור: אנחנו אומרים שאנחנו מוכנים אבל אל תטילו עלינו את הכל.

משה ספקטור: הסוכנות צריכה לעזור.

משה ספקטור: לשם כך יש את ממשלת ישראל.

משה ספקטור: אנחנו ניתן את הידע, את האנשים הנהדרים, אבל מישהו צריך לממן את זה.

משה ספקטור: אי אפשר לומר כל הזמן שאת זה אנחנו נעשה.

אברהם מיכאלי: אחד מאלה שאמר הוא ראש העיר שלי, ראש עיריית אור יהודה, ומסכן, תקפו אותו.

משה ספקטור: לא הזכרתי שמות.

אברהם מיכאלי: אבל אני מזכיר.

אברהם מיכאלי: תקפו אותו ולא בצדק.

משה ספקטור: כאשר סביון מתנגשת עם אור יהודה, לא סובלת לא סביון ולא אור יהודה אלא האתיופים סובלים כי לא קיבלו אותם.

משה ספקטור: הראינו לכם היום מה אנחנו עושים ולא עשינו מהומות.

משה ספקטור: אני חושב שרק כאשר באים ורואים דבר יפה, מבינים.

משה ספקטור: כשאני בא לבית ספר ואני רואה שהם עושים פרוייקטים מחוץ לכדור הארץ, אני אומר לראש המינהל שלי שאני לא יודע מאיפה אבל שיאשר לפרוייקט הזה 10,000 שקלים.

משה ספקטור: זאת הדרך שהם יודעים שמעריכים את מה שהם עושים.

משה ספקטור: זה לילדים.

משה ספקטור: מחמאות קיבלנו הרבה, אבל עם המחמאות אי אפשר לשלם.

מאיר שמעוני: האולפן העירוני שנפתח כאן לפני שנתיים, אני חושב שהוא גם הראשון, הוא אולפן משותף שלומדים בו ביחד דתיים וחילוניים.

מאיר שמעוני: זה דבר ייחודי ולדעתי גם ראשון בארץ.

חנניה מרמור: כמו שאמר סגן ראש העיר, אנחנו משתתפים כאן במסגרת קליטה בקהילה.

חנניה מרמור: במסגרת קליטה בקהילה, משרד הקליטה משתתף בפעילויות.

חנניה מרמור: מיכאל לא דייק לגבי התקציבים, אבל התקציבים הם ללא ספק לא מספיקים אבל מי כמוכם יודע מה התקציבים שעומדים לרשות המשרד.

חנניה מרמור: ללא ספק התקציבים לא מספיקים לעיר כמו מודיעין, שהיא עיר קולטת עלייה.

חנניה מרמור: מנו כאן חבריי את הסיבות ואת כל התירוצים.

חנניה מרמור: מעבר לנושא של תקציבים של קליטה בקהילה שבמסגרתם אנחנו מממנים את האולפן אחר הצהרים ופעילויות נוספות, יש כאן נושא של עלייה קהילתית שבמסגרתו עולות לכאן משפחות מדרום אפריקה ומארצות אנגלו-סכסיות נוספות, ארצות-הברית ואנגליה.

חנניה מרמור: כמו שנאמר, שרי היא רכזת של הפרוייקט הזה מטעמנו ומשכורתה משולמת על ידי העירייה אבל היא מתקציבים שלנו.

זאב אלקין: זה מעבר לתקציב השוטף?

חנניה מרמור: מעבר לתקציב.

חנניה מרמור: התקציב ההוא נקרא תקציב קליטה בקהילה וזה תקציב שלטון מקומי שמועבר לרשויות.

חנניה מרמור: יש לזה כל מיני פרמטרים שהם סמויים וחבויים, מצב סוציו-אקונומי של הרשות וכולי.

חנניה מרמור: משה ספקטור יודע שאם זה היה תלוי בי, מודיעין הייתה מקבלת לפחות כפול, אבל יש אילוצים.

משה ספקטור: 40 אלף?

חנניה מרמור: 21,500 שקלים זה הבסיס, אבל מה עם התוספת?

חנניה מרמור: הבסיס של התקציב הוא 21,500 שקלים, אבל כאשר אתה מגיע לסוף השנה, זה יותר.

משה ספקטור: אמר לי אתמול שר הקליטה שהוא במקומי רק מהבושה היה מחזיר את ה-20 אלף שקלים שאני מקבל.

זאב אלקין: שר הקליטה אומר את זה לעוד עשרים ראשי רשויות, ואז יש לו תקציב חופשי.

חנניה מרמור: שלא יצטייר פה מצב ש-20 אלף שקלים האלה שאתם אוהבים לציין אותם, אלה לא התקציבים שמודיעין נהנית מהם.

חנניה מרמור: בתקציב של עלייה קהילתית מודיעין מתוקצבת ב-250 אלף שקלים או אפילו 300 אלף שקלים ויש תקציבים נוספים שזה אולפן קיץ שהתקיים בקיץ האחרון שבזכות מודיעין מנהל המחוז השיג תקציב מיוחד מהמשרד לנושא של אולפן קיץ לילדים, בקשה שהועלתה כאן, ומדובר בעשרות אלפי שקלים.

חנניה מרמור: בנוסף לכך, יש תקציבים נוספים.

חנניה מרמור: הבסיס בתחילת השנה, נכון, הוא 21 אלף שקלים לפי הפרמטרים ועם זה יוצאים לדרך, אבל מעבר לזה יש תקציבים נוספים.

חנניה מרמור: יש תקציבים לווטרנים ויש תשלומי פרט לעולים וכיוצא בזה.

חנניה מרמור: אמנם המשרד הוא לא משרד החינוך, אבל משרד הקליטה יש לו מקום של כבוד גם במקום כמו מודיעין שנתוני העלייה, ראינו אותם כאן על הלוח.

חנניה מרמור: אנחנו היינו בדין ודברים ושוחחנו רבות וארוכות לגבי הנושא הזה של האולפן לילדים האתיופים שמגיעים לכאן ממבשרת.

חנניה מרמור: העירייה פנתה אלינו בניסיון לעזור בנושא הזה של הארוחות והפערים האדירים בין העלויות לתשלומים, ל-850 שקלים שהמשרד מעביר דרך משרד החינוך לרשות, אבל לדאבוננו הרב במשרד הקליטה אין לזה תשובה למרות שניסינו לעזור דרך חנוך צמיר והמחלקה לעולי אתיופיה אבל לא מצאנו פתח לעזרה הזאת.

חנניה מרמור: אולי דרך הסוכנות זה יגיע.

זאב אלקין: אני חוזר לסוגייה הזאת כי באמת זה נחמד שיש פה שני משרדי ממשלה ומוסד לאומי אחד – משרד החינוך, משרד הקליטה והסוכנות היהודית.

זאב אלקין: כולם מודים שמדובר כאן בעבודת קודש שעושה העירייה לתושבים שהם לא שלה.

זאב אלקין: כולם אומרים שזה מצוין שהילדים האלה כאן, כולם אומרים שזה עולה יותר ממה שהמדינה מעבירה, אבל כולם אומרים שאין להם פתרון.

זאב אלקין: זה מצב שהוא לא נכון כי אני מניח שכאשר הלכו לעסקה כזאת, לא אמרו לעיריית מודיעין שהיא גם הולכת לשלם יותר.

מיכאל נודלמן: מדברים על שינוי מדיניות, על עלייה ממדינות המערב.

מיכאל נודלמן: אם יש לנו את העיר מודיעין שמוכנה לקלוט את העולים והיא מתאימה לעולים מהמדינות האלה, למה אנחנו לא משתמשים בדבר הזה?

מיכאל נודלמן: למה אנחנו לא נותנים יותר תקציבים לעיר הזאת כעיר שיכולה לקלוט עלייה כמו שצריך?

מיכאל נודלמן: קריית שמונה לא יכולה לקבל עולים חדשים כי המצב הסוציו-אקונומי שם גרוע יותר ושם אתם נותנים יותר.

מיכאל נודלמן: כאן צריך לשנות את המחשבה ואני אדבר עם ביילסקי בנושא הזה ועם שר הקליטה.

מיכאל נודלמן: אם אנחנו נשנה את המדיניות שלנו, אנחנו צריכים לחשוב היכן אנשים כאלה רוצים לגור.

מיכאל נודלמן: אני לא רוצה שיקרה מה שקרה עם העלייה הרוסית כאשר החינוך הוא לא טוב, יש נשירה גדולה ויש מקרים שאנשים שולחים את הנכדים והילדים שלהם בחזרה לרוסיה כי שם הם מקבלים חינוך כמו שהם רוצים.

מיכאל נודלמן: למה אנחנו לא יכולים לעזור לעיר מודיעין לעשות את העבודה כך שעולים אותם אנחנו רוצים יגיעו לכאן?

חנניה מרמור: אני לא יכול לענות לך על השאלה אבל אני רוצה לשתף אותך ולומר שאנחנו אנשי השטח רואים את הבעיות האלה והעלינו אותן למעלה, ואני יודע שהדברים האלה מונחים על שולחנו של המנכ"ל.

מיכאל נודלמן: בדימונה ובקריית שמונה למשל המצב הסוציו-אקונומי הוא לא כמו שקיים כאן אבל אתם מעדיפים להעביר לשם תקציבים.

מיכאל נודלמן: צריך לשנות את המדיניות ואכן ועדת העלייה והקליטה צריכה להעלות את הנושא לסדר יומה כך שיהיה שינוי במדיניות העלייה.

קריאה: יש מצבים בהן קהילות בחוץ לארץ עומדות בקשר ישיר עם מקום הקליטה בארץ.

זאב אלקין: זה בדיוק מה שקורה כאן.

זאב אלקין: אני מציע שננסה לסכם את הישיבה.

זאב אלקין: אני אציע כאן איזשהו סיכום בשמי ובשם הוועדה ונשמע התייחסות, אם תהיה.

זאב אלקין: אני חושב שבסעיף הראשון אנחנו צריכים לברך את עיריית מודיעין ואת משרד החינוך על הפרוייקט היפה הזה של האולפן העירוני כאחד מהמקומות הראשונים בארץ.

זאב אלקין: האולפן פועל בהצלחה גדולה וגם מלמד אותנו על כך שמדובר כאן בדגם נכון לקליטת ילדים עולים.

זאב אלקין: אנחנו מביעים את התקווה שלנו להתרחבות הדגם הזה גם מעבר לגבולות של מחוז ירושלים.

זאב אלקין: בגלל החשיבות הגדולה של הפיילוט הזה של האולפן העירוני, אנחנו פונים בבקשה גם למשרד החינוך וגם לסוכנות היהודית לבדוק במקביל את סוגיית ההסעות ולנסות לחפש להן מימון.

זאב אלקין: בנושא הזה אני פונה גם למשרד החינוך וגם לסוכנות היהודית.

זאב אלקין: אנחנו רושמים בפנינו את ההודעה של משרד החינוך על כך שהוא ינסה למצוא פתרון לסוגיית התמיכה בשעות של ייעוץ פסיכולוגי דרך הפרוייקט המשותף עם שפ"י ואנחנו נבקש ממשרד החינוך לדווח לנו באחת מן הישיבות הבאות על שני הדברים, גם על סוגיית ההסעות, מה העלתה הבדיקה, וגם בסוגיית שפ"י.

זאב אלקין: אנחנו עומדים על דעתנו שהעירייה לא צריכה לשאת בעלויות נוספות בפרוייקט כל כך חשוב של הכיתות לילדים מאתיופיה שבאים ממרכז הקליטה במבשרת ולכן אנחנו כאן אפילו לא פונים בבקשה אלא דורשים משלושת הגורמים – משרד החינוך, משרד הקליטה והסוכנות היהודית – להיכנס לבדיקה מול העירייה ולמצוא דרך לכסות את ההוצאות הנוספות.

אברהם מיכאלי: צריך להוסיף גם שבחים כי השבחים חשובים גם להגיע לתוצאות האלה כיוון שחייבים ללחוץ בקטע הזה.

זאב אלקין: בהחלט.

זאב אלקין: אם אין התנגדות, זאת החלטת הוועדה וזה גם יגיע בצינורות המקובלים למנכ"לים הרלוונטיים.

זאב אלקין: אתם תיידעו אותם, אבל אנחנו נוציא זאת בכתב.

עמיהוד בהט: כל הפעולה כאן מתאפשרת על בסיס או על התשתית של שיתוף פעולה מאוד גדול של קליטה פה ברשות, של חינוך פה ברשות ועל רווחה, כי אחרת באמת אי אפשר לעבוד.

עמיהוד בהט: יש פה חבירה של כל הגורמים.

עמיהוד בהט: ברגע שיש בתוך מקום מסוים איזה שהם ניגודי אינטרסים או אין חבירה כזאת, הכל נשפך ואיננו.

עמיהוד בהט: כאן זה ממש מתבצע וזה חלק מהמשחק.

זאב אלקין: נכון, לכן באנו לכאן ללמוד איך צריך לעשות את זה.

משה ספקטור: אני רוצה לעדכן אתכם לגבי ההחלטה האחרונה שלנו.

משה ספקטור: בכל עיר מחליטים עכשיו לקצץ בתקציבים.

משה ספקטור: אנחנו לא יודעים עוד מה יקרה בחינוך והשאלה מה אתם תחליטו ואיך תצביעו בכנסת.

משה ספקטור: אני אומר לכם – ואלה לא איומים והפחדות שאני רחוק מהם – שאם לא יהיה לנו תקציב, הראשון שייפגע יהיה הפרוייקט היפה הזה כי אנחנו לא נוכל להחזיק את זה עלינו כאשר נוריד לכל המערכת הרוחבית את הקיצוץ עליו מדברים.

משה ספקטור: זה לא רק לגבי חינוך אלא הבנתי שבכל משרדי הממשלה הולכים לחתוך ואמר לי את זה אתמול שר הקליטה.

משה ספקטור: כל שר שאני בא אליו, הוא אומר לי שהאוצר מכין להם קיצוץ.

משה ספקטור: אם זה יקרה, אני כבר אומר שכל הדברים היפים וכל המחמאות, אנחנו נצטרך, כדי לשרוד, לראות איפה אנחנו חותכים בבשר החי.

משה ספקטור: חבל שזה יהיה בנקודה החלשה שאתה נתחיל כי אין להם כאן הורים ואין מי שיצעק.

משה ספקטור: חבל שזה יקרה.

משה ספקטור: אנחנו מראים שיש דברים שאפשר לעשות אותם וזה לא בכסף גדול אלא בכסף קטן.

משה ספקטור: ירצו לשמור על זה – טוב.

משה ספקטור: לא ישמרו – אנחנו, כדי לשרוד, נצטרך לפעול כמו שנפעל.

מיכאל נודלמן: אני זוכר איזה קרבות היו בנושאים כאלה ואיזה סבל עבר על האנשים.

מיכאל נודלמן: אני היום מאוד מאושר כשאני רואה את הילדים באולפנים ושאין מצב שהם נמצאים בכיתות ללא ידיעת השפה העברית.

מיכאל נודלמן: אני מודה לכם.

משה ספקטור: תודה רבה לוועדה.

משה ספקטור: אתם מוזמנים לבקר אצלנו בכל זמן שתרצו.

זאב אלקין: תודה רבה.