ועדת הכנסת, כנסת 17, פרוטוקול מספר 156, 2007-10-30 09:30

דוד טל: בוקר טוב.

דוד טל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת.

דוד טל: אדוני המזכיר, הכנסת החליטה בישיבתה ביום רביעי, ה' בחשוון התשס"ח, להטיל על ועדת הכנסת לקבוע את הוועדה שתדון בהצעת חוק הפיקוח על הכשרות, התשס"ז-2007, של חבר הכנסת חיים אמסלם וקבוצת חברי הכנסת.

דוד טל: נשמעו הצעות להעביר את הצעת החוק לוועדות שונות, ביניהן ועדת הפנים והגנת הסביבה וועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד טל: כאן נרשם לי שהשר יצחק כהן מציע להעביר את הצעת החוק לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד טל: חבר הכנסת אמסלם, האם אתה מסכים להעביר את הצעת החוק לוועדת החוקה, חוק ומשפט?

חיים אמסלם: מסכים, בהחלט.

דוד טל: האם יש התנגדות, רבותי?

דוד טל: האכסניה הרגילה היא ועדת הפנים.

ארבל אסטרחן: ודאי, שעוסקת בכל הנושאים האלה של שירותי דת.

מוחמד ברכה: האם יש לחבר הכנסת אמסלם בעיה עם ועדת הפנים?

חיים אמסלם: אין לי שום בעיה, מאחר שהחוק הזה הוא בקונטקסט כללי של הסדרת ענייני כשרות והכשרים למיניהם, שזה יוזמה שחבר הכנסת בן-ששון גם כן- - -

דוד טל: שר הדתות דיבר איתי אתמול בלילה ואמר לי שהצעת החוק הזאת נומקה מהמקום בתנאי שחבר הכנסת אמסלם יקדם את הצעת החוק בתיאום עם הממשלה.

דוד טל: חבר הכנסת השר יצחק כהן מציע להעביר לוועדת החוקה, חוק ומשפט, הגם שאני מאוד עקבי בדעות שלי שלכל חוק יש האכסניה שלו.

דוד טל: אם אין התנגדות, נעביר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: האם יש מתנגדים?

דוד טל: אין.

דוד טל: תודה.

דוד טל: הצבעה בעד – פה אחד הוחלט להעביר את הצעת חוק הפיקוח על הכשרות, התשס"ז-2007 לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד טל: אני קובע שהצעת החוק הזאת תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד טל: ב.

דוד טל: פניית חה"כ מוחמד ברכה בדבר זכויות חברי הכנסת לשעבר שכיהנו בכנסת הארבע-עשרה

דוד טל: הנושא הבא שעל סדר יומנו, פנייתו של חבר הכנסת מוחמד ברכה לגבי זכויות מי שכיהן תקופת כהונתה של כנסת מלאה בכנסת הארבע-עשרה.

דוד טל: בבקשה, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש שמונה חברי כנסת שכיהנו בכנסת הארבע-עשרה.

דוד טל: זה צומצם לשישה.

דוד טל: אחד נפטר, ואחד עבר למסלול אחר.

דוד טל: דוד ראם היה ראש העיר והוא עבר מסלול.

דוד טל: מדובר על שישה חברי כנסת, שכיהנו בכנסת הארבע-עשרה.

דוד טל: לצורך פנסיה וזכויות נלוות היה זכאי מי שכיהן תקופה של ארבע שנים, ואחר כך היתה תקנה שתיחשב ככנסת שלמה גם כנסת שהתפזרה לפני תום ארבע שנים.

דוד טל: ועדת הכנסת בכנסת החמש-עשרה אישרה לאותם חברי כנסת זכויות, שחלו גם על אחרים.

דוד טל: אחר כך בג"ץ ביטל את הזכויות האלה.

דוד טל: ב-2002 שבה ועדת הכנסת וחזרה על העניין, שזכאים לזכויות של חברי כנסת שכיהנו קדנציה מלאה של ארבע שנים, גם אם הכנסת התפזרה לפני כן.

דוד טל: מה שיצא, שחברי הכנסת הארבע-עשרה האלה יצאו ככבשה שחורה של הכנסת לדורותיה.

דוד טל: לא חל עליהם מה שהיה קיים לפני ולא חל עליהם מה שהיה קיים אחרי.

דוד טל: זה עיוות שיש לתקנו ולהחזיר להם את הזכויות שהם זכאים להן.

דוד טל: יש לציין שהנושא הזה לא פוליטי, לא מפלגתי, ששת חברי הכנסת נמנים על סיעות שונות, ואת העוול הזה אנחנו יכולים לתקן בהחלת החלטת ועדת הכנסת משנת 2001 על אותם חברי הכנסת שכיהנו בכנסת הארבע-עשרה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: לפני שאני אתן ליועצת המשפטית שלנו להעמיד דברים על דיוקם, חבר הכנסת ברכה.

דוד טל: אותם אנשים שפרשו אז קיבלו פיצויי פרישה שאחרים לא קיבלו.

דוד טל: הם קיבלו מענקים בסדר גודל של כ-70,000 שקלים.

מוחמד ברכה: גם היום מקבלים את זה, אבל אחרת.

מוחמד ברכה: חברי הכנסת הקודמת היו מקבלים עשרה חודשים הסתגלות, עכשיו מקבלים חודש על כל שנת כהונה.

דוד טל: אני לא בקיא בזה, חשב הכנסת נמצא פה.

דוד טל: אם אנחנו רוצים להחיל עליהם מה שאדוני מבקש, אני צריך לבקש מהם את מה שהם קיבלו.

דוד טל: זה יהיה לא סביר, ואני לא רוצה שהנושא הזה יעמוד שוב בבג"ץ.

מוחמד ברכה: עם כל הכבוד, אדוני טועה מבחינה עובדתית.

דוד טל: תרשה לי, אפשרתי לך לדבר.

דוד טל: אחר כך תאמר לי שאני טועה, תצביע נגדי, זה גם יהיה בסדר.

דוד טל: אני לא רוצה שהנושא הזה יעמוד בפני בג"ץ, אני סבור שצריך להיות מידתי, ואי אפשר שאנחנו נקצה בחשבון אקטוארי משהו כמו 6-7 מיליוני שקלים לאורך הזמן הזה.

דוד טל: זה לא מידתי, אבל אני מבקש מהיועצת המשפטית שתאמר את דברה ותעמיד את הדברים על דיוקם, ולאחר מכן נשמע חברי כנסת ונעבור להצבעה.

ארבל אסטרחן: אני אבהיר קצת את העובדות.

ארבל אסטרחן: חברי הכנסת היו זכאים לפנסיה לפי סעיפים ששונו במשך השנים.

ארבל אסטרחן: בגדול, ניתן לומר שהיו תנאי מינימום של יציאה מהכנסת לאחר תקופה מינימלית של כהונה.

ארבל אסטרחן: בשנת 1976 התקבלה החלטה שתקופת הכהונה המינימלית לפנסיה היא ארבע שנים, ובאותה שנה הוסיפו להחלטת הגמלאות סעיף שאומר: חבר כנסת שכיהן מלוא תקופת כהונתה של הכנסת, יראו אותו כאילו הוא כיהן ארבע שנים.

ארבל אסטרחן: המשמעות של סעיף כזה היתה שמי שכיהן פחות מתקופת המינימום המזכה בפנסיה קיבל מענק פרישה והסתיים הקשר שלו עם הכנסת.

ארבל אסטרחן: לעומת זאת מי שכיהן את מלוא התקופה של זכאות לפנסיה קיבל לכל חייו, הוא ושאריו, פנסיה, ובנוסף, חבר הכנסת לשעבר קיבל תנאים נלווים שעיקרם טלפון, עיתון ופרסומי הממשלה.

ארבל אסטרחן: טלפון ועיתון אלה התנאים המשמעותיים יותר.

ארבל אסטרחן: אותו סעיף משנת 1976, שקבע שיראו כנסת שכיהנה תקופה קצרה יותר כאילו כיהנה ארבע שנים לעניין מי שכיהן את מלוא תקופת הכהונה, בעצם בא להעניק לאותם אנשים זכות לפנסיה, ובלבד שכיהנו תקופת כהונה מלאה.

ארבל אסטרחן: אותו סעיף בזמנו גם הוחל אחורנית, ולכן יש בעצם חמש כנסות שכיהנו תקופות קצרות.

ארבל אסטרחן: יש כנסות נוספות שכיהנו פחות מארבע שנים, אבל מספיק שכנסת כיהנה שלוש שנים ו-181 ימים בשביל שהיא תיחשב כארבע שנים, ומי שכיהן בה זכאי לפנסיה.

דוד טל: על פי מספר השנים.

ארבל אסטרחן: הקדנציה היא לפי תקופת הכהונה.

דוד טל: זה לא ארבע שנים כפול שניים.

ארבל אסטרחן: זה כן.

ארבל אסטרחן: אותו סעיף שאמר בזמנו: יראו כאילו הכנסת היתה ארבע שנים, אמר שיקנו לחבר הכנסת לשעבר פנסיה אם הוא כיהן ארבע שנים.

ארבל אסטרחן: הכנסת הראשונה כיהנה שנתיים ושישה חודשים, הכנסת הרביעית – שנה ותשעה חודשים, השמינית היתה שלוש שנים וחמישה חודשים, העשירית היתה שלוש שנים וחודש.

ארבל אסטרחן: לגבי כל אותן כנסות היתה הוראה שמי שכיהן מלוא תקופת כהונתה של הכנסת, יראו כאילו כיהן ארבע שנים.

ארבל אסטרחן: בשנת 1986 בוטל אותו סעיף בעקבות המלצה של ועדה ציבורית, ועדת נבנצל.

ארבל אסטרחן: נותרה הדרישה של כהונה של ארבע שנים, ואז נקבעה גם פרישה של לפחות בגיל 40, דרישה שבוטלה בשנת 1996.

ארבל אסטרחן: אחרי שבוטלה אותה החלטה בשנת 1986, בכנסת השתים-עשרה לא היתה בעיה כי היא כיהנה שלוש שנים ושמונה חודשים, שזה לא ארבע שנים, וגם בכנסת השלוש-עשרה לא היתה בעיה, היא כיהנה שלוש שנים ו-11 חודשים.

ארבל אסטרחן: הגיעה הכנסת ה-ארבע-עשרה, אחרי שלוש שנים של כהונה, עבר חוק התפזרות הכנסת, והיא התפזרה אחרי שלוש שנים.

ארבל אסטרחן: לפי המצב המשפטי שהיה קיים אז אנשים שכיהנו מלוא תקופת כהונתה של הכנסת הארבע-עשרה מיומה הראשון ועד יומה האחרון היו אמורים לקבל מענק פרישה חד פעמי ולא להיות זכאים לפנסיה.

אסתרינה טרטמן: פלוס מענק הסתגלות.

ארבל אסטרחן: מענק הסתגלות קיבלו כולם.

ארבל אסטרחן: חוק התפזרות הכנסת התקבל ב-4 בינואר 1999.

ארבל אסטרחן: יומיים אחרי זה התכנסה ועדת הכנסת בעקבות פנייה של כמה חברים וקיבלה החלטה כהוראת שעה, שלעניין מי שכיהן באותה כנסת ולא ייבחר לכנסת החמש-עשרה, יראו כאילו הכנסת כיהנה ארבע שנים.

ארבל אסטרחן: זה התקבל עדיין בתקופת כהונתה של הכנסת הארבע-עשרה.

ארבל אסטרחן: להחלטה הזאת היתה השלכה על שתי קבוצות: קבוצה אחת היתה הקבוצה של אלה שכיהנו רק בכנסת הארבע-עשרה.

ארבל אסטרחן: כל מי שכיהן פחות, ברור שלא היה זכאי.

ארבל אסטרחן: אנחנו מדברים עכשיו רק על אנשים שכיהנו כנסת מלאה.

אסתרינה טרטמן: כנסת מלאה קצרה.

דוד טל: כן, היא יכולה להיות שנתיים-שלוש שנים, אבל היא מלאה לצורך העניין.

ארבל אסטרחן: בכל הכנסות יש אנשים שכיהנו תקופות קצרות מכהונה אחת והם אינן זכאים לפנסיה.

ארבל אסטרחן: החלטת ועדת הכנסת מינואר 1999, כמו שאמרתי, היו לה השלכות לגבי שתי קבוצות: קבוצה אחת היא קבוצת האנשים שלגביה מדבר עכשיו חבר הכנסת ברכה, אנשים שכיהנו מלוא תקופת כהותה של הכנסת הארבע-עשרה בלבד, הם לא היו בכנסות קודמות, לאותם אנשים יצרה ההחלטה זכאות לפנסיה, כי ראו כאילו הם כיהנו ארבע שנים.

ארבל אסטרחן: קודם הם לא היו זכאים לפנסיה, ואמרו שהם יהיו זכאים לפנסיה ולתנאים נלווים לכל החיים; הקבוצה השנייה היא קבוצת האנשים שכבר כיהנו בכנסות קודמות, כלומר, היתה להם כבר זכאות לפנסיה, אבל זה הגדיל להם את הפנסיה, כאילו הם כיהנו ארבע שנים, ולכן הפנסיה שלהם תהיה 8% ולא 6% מהכנסת הארבע-עשרה.

ארבל אסטרחן: אחרי שהתקבלה ההחלטה הוגשה עתירה לבית המשפט העליון, ואז התחילו כל מיני מהלכים של ניסיונות לדון מחדש בהחלטה.

ארבל אסטרחן: היו דיונים בוועדת הכנסת, היתה פנייה לוועדה ציבורית שהיתה קיימת אז בראשות השופט אלוני.

ארבל אסטרחן: ועדת אלוני המליצה אז לבטל את החלטת ועדת הכנסת, אבל לגבי העתיד, להחזיר סעיף כזה שיגיד שתהיה פנסיה למי שכיהן ארבע שנים או מלוא תקופת כהונתה של הכנסת.

מוחמד ברכה: זו הנקודה.

מוחמד ברכה: ביטלו לכנסת הארבע-עשרה, אבל המליצו שלכנסות הבאות זה כן יהיה.

אסתרינה טרטמן: מה ההיגיון?

אסתרינה טרטמן: אם זה טוב לעתיד למה לא טוב להווה?

דוד טל: אנשים שדנו בזה והעבירו את ההחלטה, היה להם כאילו עניין בנושא.

ארבל אסטרחן: ישבו אנשים בכנסת הארבע-עשרה, חלקם כבר ידעו שהם לא הולכים להיבחר לכנסת החמש-עשרה.

ארבל אסטרחן: ב-2001, עוד לפני שניתן פסק הדין, ועדת הכנסת אכן הוסיפה סעיף להחלטה ואמרה: ארבע שנים או מי שכיהן מלוא תקופת כהונתה של אותה כנסת, וזה יחול מכאן ולהבא, כי אחורנית עוד היתה קיימת הוראת השעה, והחליטו לא לבטל אותה.

ארבל אסטרחן: בית המשפט, בפסק דין ארוך, קבע שהוראת השעה בטלה, בשל היותה בלתי סבירה וסוטה מעקרונות מקובלים.

דוד טל: האם זה פסק דין של חשין?

ארבל אסטרחן: חשין וריבלין.

ארבל אסטרחן: חשין כתב את פסק הדין המרכזי.

ארבל אסטרחן: בית המשפט דיבר על כך שחברי כנסת תמיד נגועים בניגוד עניינים, זה חלק מובנה מהתפקיד שלהם, ושאסור להם שהתפקיד ישמש מקור להפקת טובות הנאה אישיות.

ארבל אסטרחן: הפריע העניין שהאנשים שההחלטה השפיעה עליהם היו במרכז, יכלו להשפיע על ההחלטה באופן אינדיבידואלי.

ארבל אסטרחן: בית המשפט קבע שזה לא סביר, לא ראוי ולא מקובל במקומות אחרים שעושים מין פיקציה, שרואים אדם שכיהן תקופה מסוימת כאילו כיהן תקופה ארוכה יותר.

ארבל אסטרחן: כזכור בבית המשפט אז היו שתי הקבוצות, לא רק הקבוצה שמדובר בה עכשיו, הם אמרו שלא היתה הצדקה לסטייה הזאת מהמקובל.

ארבל אסטרחן: חלק מהטיעונים היו שאנשים שנבחרו לכנסת, אם הם יכהנו מיומה הראשון, תהיה להם פנסיה והם יכהנו ארבע שנים.

ארבל אסטרחן: אלה היו עיקר הטענות.

ארבל אסטרחן: בית המשפט לא מצא לנכון שהטענות האלה יכולות להחזיק את ההחלטה, הוא אמר שמדובר בהחלטה ספציפית.

ארבל אסטרחן: גם השופט ריבלין דיבר על החלטה אינדיבידואלית, ניגוד עניינים, תקופת כהונה מדומה שעליה החליטה ועדת הכנסת.

ארבל אסטרחן: ביטלו את ההחלטה, אמרו שהאנשים שכבר קיבלו פנסיה לא יצטרכו להחזיר, אבל אלה שההחלטה יצרה להם זכאות לפנסיה, וכעת בוטלה הזכאות שלהם, מה שהם החלו לקבל שקשור לפנסיה, ינוכה מהמענק שעכשיו ישולם להם.

ארבל אסטרחן: אנחנו נמצאים היום במצב שבית המשפט לא כל כך התייחס אליו.

ארבל אסטרחן: זה נכון, כפי שאמר חבר הכנסת ברכה, שהכנסת הארבע-עשרה היא הכנסת היחידה שאנשים כיהנו בה תקופה מלאה ולא זכאים לזכויות מהכנסת.

ארבל אסטרחן: כמו שאמרתי, לגבי הכנסות שלפניה וגם לאחריה התקבלו החלטות שהעניקו זכויות למי שכיהן מלוא תקופת כהונתה של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, קודם כול אמרה היועצת המשפטית שחברי הכנסת נגועים ושיש להם עניין.

יולי יואל אדלשטיין: החבר הכנסת היחיד מסיעתי שהיה יכול "ליהנות" מההחלטה הזאת הוא פרופסור צבי ויינברג המנוח, אז זה כבר לא יחול עליו.

יולי יואל אדלשטיין: באופן ענייני מה שאני שומע בדיון הזה- - -

דוד טל: אלה לא דבריה של היועצת המשפטית, היא ציטטה את בית המשפט שדיבר על כך שיש ניגוד עניינים.

יולי יואל אדלשטיין: לא אמרתי את זה חס ושלום כהתרסה.

יולי יואל אדלשטיין: מה שאני שומע מן הדיון הזה, יש כאן אפילו סתירה מסוימת בין שני דברים חשובים.

יולי יואל אדלשטיין: מצד אחד אנחנו, כחברי כנסת, ודאי אמונים על הקופה הציבורית, ודבר אחרון שהיינו רוצים שישתמע מהחלטה כלשהי שהיה כאן בזבוז כספי ציבור, ודאי בצורה של הטבות אלה או אחרות לעמיתינו או לעמיתינו לשעבר.

יולי יואל אדלשטיין: מצד שני, יש כאן אלמנט, שהזכיר חבר הכנסת ברכה, שהכנסת הארבע-עשרה הוחרגה לרעה לעומת כל הכנסות האחרות.

יולי יואל אדלשטיין: מן הדיון הזה גם משתמע משהו אקטואלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזכיר לכולנו, בלי כל קשר, לא כהתרסה פוליטית, את הסיטואציה שהיתה לפני קצת פחות משנה, שבכל הסקרים היה מצב ש-70%-60% מן הציבור דרשו התפזרות הכנסת ובחירות חדשות, ולא היה אחד בעיתונות כולה שלא רמז או כתב בגלוי, שחברי הכנסת לא מתפזרים רק מסיבה אחת, כי הם רוצים למצות את הזכויות שלהם, להישאר בכנסת ולגמור את הקדנציה.

יולי יואל אדלשטיין: תמצאו פרשנות אחרת פעם אחת, ואני אגיד שטעיתי, אבל, לצערי הרב, זאת היתה האווירה הציבורית – חברי הכנסת מחזיקים בכסא.

יולי יואל אדלשטיין: לכן יש כאן אפילו התנגשות או סתירה בין שני הדברים האלה.

מוחמד ברכה: לעניין הכנסת השבע עשרה יש תקנה שמסדירה את העניין.

מוחמד ברכה: הזכויות נשמרות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כרגע דנים בעניין שהוא גם עקרוני, וצריכים להיות רגישים גם לפן הציבורי.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני אומר שחברי הכנסת הארבע-עשרה, במידה מסוימת, אלה שהצביעו בעד ההתפזרות שלה, כמו שאמר אז היושב-ראש, דן תיכון: אתם מתאבדים, או משהו כזה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו צריכים ודאי למצוא דרך לתקן את המציאות הזאת, עם קיזוזים מסוימים, להיות רגישים לפן הציבורי.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני הייתי מתקן את העניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, בכנסת הקודמת, כדי לא לבלבל בין שני המקרים – המקרה שהביא חבר הכנסת ברכה ומקרים אחרים – בכנסת הקודמת, ואתה גם זוכר את זה טוב מאוד, נוצרה מציאות שבסוף הקדנציה נכנסו חברי הכנסת לתקופה של שלושה שבועות או חודשיים.

דוד טל: אפילו ימים.

יולי יואל אדלשטיין: ואז, הוועדה שקיימת בראשותך, אז היתה בראשותו של מישהו אחר, הוועדה קיבלה החלטה, ודאי שהיא החריגה את המקרים הכמעט קומיים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: כאן מדובר בחברי כנסת שנבחרו כדין, מן היום הראשון כיהנו ובמו אצבעותיהם גרמו לפיזורה של הכנסת מסיבות אלה ואחרות, ענייניות כנראה בעיניהם לאותו רגע.

יולי יואל אדלשטיין: לכן כן הייתי מחפש דרך לתקן.

דוד טל: חבר הכנסת אדלשטיין, אם אני אנסה להגשים את משאלותיך, ייווצר מצב שהם יצטרכו להחזיר יותר מאשר הם יקבלו, זאת אומרת, ייצא שכרם בהפסדם, וזו ודאי לא הכוונה של חבר הכנסת ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא ערוך לעשות חישובים, אמרתי להיות רגישים לפן הציבורי, אבל גם- - -

דוד טל: ערכנו חישובים, והחישובים מראים שהם יצטרכו להחזיר כסף, וייצא שכרם בהפסדם.

דוד טל: אבל עולה בראשי הצעה, ואני תיכף אציע אותה.

אסתרינה טרטמן: כמי שלא היתה באותם ימים בכנסת, ואין לי שום נגיעה למי מחברי הכנסת- - -

מוחמד ברכה: גם אני לא הייתי בכנסת אז למען הגילוי הנאות.

אסתרינה טרטמן: למדתי את הנושא הזה רק עכשיו מהיועצת המשפטית ומהדברים של חבר הכנסת ברכה.

אסתרינה טרטמן: אני באה מזווית ראייה אחרת.

אסתרינה טרטמן: שאלתי תוך כדי הדברים של היועצת המשפטית, אם הקביעה הזאת אינה ראויה, מדוע קבעו אותה כראויה בהמשך, ונעניתי שהיו מעורבים בה אנשים שקיבלו את ההחלטה, שהיתה להם נגיעה אישית, דבר שהוא הגיוני.

אסתרינה טרטמן: אבל בואו נמשיך הלאה, אם יש נגיעה אישית, ולמרות הכול נראה נכון שהחילו את זה בהמשך – מה בכך?

אסתרינה טרטמן: כמו שאמר חבר הכנסת שדיבר לפני יולי אדלשטיין, אם יוצא שכרם בהפסדם, אולי נכון קודם כול לתקן פה איזה עיוות.

אסתרינה טרטמן: יש הסכמה וקונצנזוס סביב השולחן שיש פה החרגה לעומת חברי הכנסת של הכנסת הארבע-עשרה, לא נראה לי ברמת ההיגיון הפשוט שדווקא את הקבוצה הזאת אנחנו מחריגים, וההצעה שהם קיבלו טובה לעתיד, היא לא טובה רק להם, ויש פתרון אחר לכל מי שממשיך אחריהם.

אסתרינה טרטמן: אין ספק שצודק חבר הכנסת ברכה באומרו שיש מקום לתקן את ההחרגה הזאת, שמעתי גם את האמירה שלך שיצא שכרם בהפסדם.

אסתרינה טרטמן: המטרה כאן היא לא לקפח את האנשים, אולי נכון לשבת, לשוחח עם האנשים, להסביר להם ברמה המספרית איך וכמה, למצוא להם פתרון ביניים, שלא יצאו מקופחים מצד אחד ולא יצאו נפסדים מצד שני.

דוד טל: חברי הכנסת, קראתי בשבוע שעבר באיזה עיתון מקומי על חבר הכנסת רחמים מלול, שהמצב שלו הציגו אותו כקטסטרופלי, מעבר לחריגות בבנק שהוא נמצא.

דוד טל: גם הכתב בעצמו כתב שם שפשוט לא ייאמן שיכול להיות מצב שחבר כנסת יגיע למצב כזה.

דוד טל: יולי אדלשטיין: לא מדובר בחבר כנסת אנקדוטלי, אלא בחבר כנסת מצטיין שפעל פה בבית הזה.

דוד טל: הבקשה באה גם כתוצאה ממצבו של חבר כנסת מסוים, מצב קשה מאוד, גם בריאותי וגם כלכלי.

דוד טל: אשר על כן אני רוצה להציע, ואני מקווה שהצעתי תתקבל, ונשמור על איזה איזון, היות ואנחנו מבינים שיש פה אולי איזה אי איזון ואיזה אי צדק, ואולי נמתיק במשהו את הגלולה, נאשר לששת חברי הכנסת הללו כל נושא הטלפון, לא נחריג ולא נפרוש ולא נתפרש לגבי הפנסיה וכל שאר הדברים האחרים.

דוד טל: זה ייתן אולי משהו, אולי לא הכול, חבר הכנסת ברכה לא ייצא עם כל תאוותו בידו, אבל זה יהיה משהו שיכול לתקן ולהמתיק את הגלולה.

אסתרינה טרטמן: זה נכון גם לגבי עיתון?

דוד טל: לא, זה נכון רק לגבי טלפון.

מוחמד ברכה: למה לא?

דוד טל: טלפון יעלה לנו חצי מיליון שקל, עוד עיתון זה יעלה מיליון שקל.

דוד טל: רבותי, אני לא רוצה שההחלטות של הוועדה הזאת יצטרכו מחר להתמודד- - -

מוחמד ברכה: כמה זה מנוי של הארץ, זה 2,000 שקלים?

אבי לוי: 2,500 שקלים.

אסתרינה טרטמן: כדאי להוסיף גם את העיתון ולנטרל את הנושא של הפנסיה.

יולי יואל אדלשטיין: עיתון זה לא משהו שפותר מצוקות.

דוד טל: רבותי, נתכנס סביב הצעת הטלפון.

דוד טל: חבר הכנסת ברכה, אחרי הישיבה הזאת אני ארצה לך הרצאה נוספת.

ארבל אסטרחן: אני רוצה לנסח כפי שהוצגה ההצעה.

מוחמד ברכה: קודם תשמעי אותי.

מוחמד ברכה: אני מקבל את ההצעה של היושב-ראש, אני מבקש שהיושב-ראש ירשום לפניו מה שהציעה חברת הכנסת טרטמן, שבימים הקרובים ניצור קשר עם האנשים.

מוחמד ברכה: אלה סך הכול שישה אנשים, ונבדוק גם דרכים אחרות שאפשר לעזור להם בלי לפגוע בהם.

מוחמד ברכה: צריך לאשר את זה ולהשאיר פתח לשיקול דעת נוסף.

ארבל אסטרחן: מה שמוסכם הוא, שמי שכיהן כנסת מלאה ואינו זכאי לפנסיה- - -

דוד טל: זו רק הכנסת הזאת, הכנסת הארבע-עשרה, לא היו כנסות אחרות, אז את יכולה לציין "הכנסת הארבע-עשרה".

ארבל אסטרחן: נכון, לא היו כנסות אחרות, אבל אמרו לי מהחשבות, שייתכן שיש אנשים נוספים שכיהנו כנסת מלאה ולא זכאים.

ארבל אסטרחן: כפי שאמרתי לכם, היתה בזמנו מגבלת גיל.

ארבל אסטרחן: יכול להיות שאדם כיהן כנסת מלאה, אפילו ארבע שנים, ופרש צעיר, הוא אינו זכאי לפנסיה.

ארבל אסטרחן: האם אתם רוצים לדבר גם עליהם?

דוד טל: אם יש כאלה, היינו צריכים לדעת עליהם, כי אחרת לא הייתי מקבל את הצעתו של ברכה בגלל גובה הסכום.

דוד טל: אני עושה איזון בין הוצאה אקטוארית של 7 מיליוני שקלים לבין חצי מיליון שקלים.

דוד טל: אם מחר יהיו עוד חברי כנסת, זה יעלה לי 50 מיליוני שקלים, ואני אחליט אולי אחרת.

אבי לוי: מדובר בבודדים ממש, אולי אפילו בשניים-שלושה.

ארבל אסטרחן: צריך להחליט אם מכניסים.

ארבל אסטרחן: אפשר רק לקבוע מי שלא מקבל בשל- - -

דוד טל: אני רוצה ליישר קו.

ארבל אסטרחן: מי שכיהן מלוא תקופת כהונתה של כנסת ואינו זכאי לקצבה ובשל כך גם לתשלומים נלווים, יהיה זכאי לתשלומי טלפון כפי שהם היום, לפי שנות כהונתו בפועל – תשלומי הטלפון תלויים בשנות הכהונה – החל מעת תחילתה של ההחלטה, מעת שהיא תתפרסם ברשומות או שרוצים לקבוע איזה תאריך, למשל ה-1 בינואר כי צריך אולי להתארגן לזה.

דוד טל: מעת פרסום ברשומות, ויתנו להם רטרואקטיבית.

דוד טל: עד שתעשו סידורים, זה ייכנס בינואר.

דוד טל: בינואר תתנו להם עבור אוקטובר, נובמבר ודצמבר.

דוד טל: מי בעד ההצעה הזאת כפי שנוסחה על ידי היועצת המשפטית?

מוחמד ברכה: תוסיף תוספת לשקול את הדברים.

דוד טל: אנחנו נשקול.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: תודה.

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: תודה.

דוד טל: אין מתנגדים.

דוד טל: הצבעה בעד – פה אחד אושרה פנייתו של חה"כ מוחמד ברכה בדבר זכויות חברי הכנסת לשעבר שכיהנו בכנסת הארבע-עשרה, בכפוף לניסוח של היועצת המשפטית.

דוד טל: בעד – פה אחד.

דוד טל: אנחנו מאשרים רק את החלק הזה.