ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 537, 2007-10-24 10:00

סטס מיסז'ניקוב: אני פותח את הישיבה, הסעיף הבא על סדר היום: הצעת חוק לתיקון פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור) (מס' 3), התשס"ו-2006.

אבישי ברוורמן: יש לי הערה לסדר, אולי במקום "שר האוצר" אפשר להחזיר את "הנציב העליון".

ראובן ריבלין: לא מסכימים, הלוואי והיו מסכימים.

ראובן ריבלין: אם היה "הנציב העליון", ירושלים לא היתה מחולקת.

סטס מיסז'ניקוב: בפתיח אני רוצה לומר, חברי הכנסת, שאנחנו מתקדמים לדון בהצעת החוק הזאת גם על פי פסיקת בג"ץ – אנחנו מחויבים לדון בזה על פי פסיקת בג"ץ – אני מודיע לפרוטוקול, שנקיים הפסקה של חודשיים בדיונים על חוק ההסדרים שדנו בו, לצורך העברת התקציב.

סטס מיסז'ניקוב: בשנה הקלנדארית הבאה נמשיך לדון בהצעת החוק הזאת בקצב של הוועדה, כמובן בכפוף לאילוצי הוועדה.

חנא סוייד: אדוני היושב ראש, מכיוון שמדובר בתיקון חוק, שהמניע שלו הוא פסיקה של בג"ץ, האם יש מסגרת זמן שאתם חושבים שהחוק הזה ייכנס?

סטס מיסז'ניקוב: מכיוון שהוא לא בחוק ההסדרים, אין לנו אילוץ זמן – טוב שהוא לא בחוק ההסדרים.

סמדר אלחנני: אפשר להעביר אותו כהסתייגות ואז זה יעבור, כבר היו תקדימים.

יורם חג'בי חגי: אני מייצג את בג"ץ רמת בית הכרם, גם בג"ץ פי גלילות, קרקעות שבעצם החוק הזה אמור לעסוק בהן.

יורם חג'בי חגי: אין לכם את כל סעיפי החוק, הייתי מציע, שאחר כך עורך דין הר נבו יציג את פסק דין קרסיק, אם אפשר שתשמעו את דעתנו באספקט של בעלי הקרקעות הפרטיים.

נטע דורפמן: אני רק אזכיר, שזה הדיון הרביעי בנושא.

ראובן ריבלין: ועוד לא הסכמנו, שהנציב העליון הוא שר האוצר, שהנציב העליון הוא הממשלה.

ראובן ריבלין: העברת סמכויות לנציב העליון - - -

יורם חג'בי חגי: רבותיי, אני אדבר בנושא הפקעות קרקעות פרטיות, אני אתן בקצרה שתי דוגמאות.

יורם חג'בי חגי: ב-1925, הרב מנדל משכונת מאה שערים נסע לקהיר, ג'רבה, פורט סעיד, ומכר קרקעות, היום האזור נמצא ברמת בית הכרם.

יורם חג'בי חגי: הקרקעות הללו נרכשו על ידי אנשים פרטיים והבעלות הפרטית נרשמה על שמם.

יורם חג'בי חגי: ב-1950, קבוצת יהודים מאזור תל-אביב רכשה קרקעות בצומת פי גלילות.

יורם חג'בי חגי: ב-1959 החליטה הממשלה להקים שדה תעופה פרטי בירושלים, לצורך כך הפקיעה כ-250 דונם.

יורם חג'בי חגי: ב-1967, לאחר מלחמת ששת הימים ההפקעה בוטלה כתוצאה מכך שיש לנו שדה תעופה מוכן בעטרות.

יורם חג'בי חגי: סליחה, ההפקעה לא בוטלה, למרות שאין צורך בשדה תעופה פרטי בירושלים כי לירושלים יש שדה תעופה פרטי בעטרות, המדינה לא עושה שום פעולה, ההפקעה בתוקף, רושמת את המקרקעין על שם מדינת ישראל.

יורם חג'בי חגי: עד 1980 הבעלים כותבים מכתבים, מנסים לקבל את הקרקע ולא מצליחים.

יורם חג'בי חגי: ב-1980, יוזמה של ארגון הקבלנים בירושלים ועיריית ירושלים מכינה תב"ע, מה שנקראת רמת בית הכרם, בתוכה נמצאות קרקעות שהופקעו על ידי המדינה.

יורם חג'בי חגי: הבעלים מבקשים את הקרקע בחזרה ולא מקבלים.

יורם חג'בי חגי: ב-1986 עתרתי לבג"ץ בטענה שהקרקע שייכת לבעלים ויש להחזיר אותה, המטרה שלשמה הופקעה כבר לא קיימת.

יורם חג'בי חגי: בג"ץ דחה את העתירה בטענה של שיהוי.

יורם חג'בי חגי: טענה נוספת, שישתמשו בזה למטרה ציבורית, לצרכי משרד השיכון.

יורם חג'בי חגי: כלומר, המטרה הציבורית לא נזנחה, כמו כן שיהוי.

יורם חג'בי חגי: ב-1990 המנהל והחברה הכלכלית לתיירות בירושלים מוציאים את הקרקעות למכרזים.

יורם חג'בי חגי: עתרתי לבג"ץ נוסף, בג"ץ רון בן-ישי, ואז המדינה אומרת, רבותיי, מאוחר כבר, עשינו פיתוח במקום, לא ניתן להחזיר את הקרקע.

יורם חג'בי חגי: גם הבג"ץ הזה נדחה.

יורם חג'בי חגי: במקביל, הגשתי תביעה לפיצויים על פי שווי כלכלי לקרקע.

יורם חג'בי חגי: רבותיי, במקום הזה אושר 7.2 יחידות דיור ברוטו לדונם.

יורם חג'בי חגי: רמת בית הכרם.

יורם חג'בי חגי: שווי דונם הוא מיליון דולר.

יורם חג'בי חגי: השווי שהוצע לפיצויים היום הוא 38 אלף שקלים לדונם.

יורם חג'בי חגי: הפיצויים שהוצעו לבעלים הם 38 אלף שקלים לעומת שווי של מיליון דולר מכירת הקרקעות האלה.

ראובן ריבלין: לא מכרו במיליון דולר, אבל היום השווי הוא מיליון דולר.

יורם חג'בי חגי: במקביל הגשתי תביעה לפיצויים, שהיא מוקפאת בעקבות בג"ץ קרסיק, ביקשתי שווי כפי ששיווקו.

יורם חג'בי חגי: מקרה שני, פי גלילות – בפי גלילות הקרקע הופקעה מהבעלים ב-1957 ונמסרה, הסכם חכירה לחברת פז גלילות, חברה שהקימה שם את מיכלי הדלק.

יורם חג'בי חגי: הממשלה מחליטה לבטל את חוות הגז, יש החלטת ממשלה ובעקבות זאת הבעלים מצפים, שיקבלו בחזרה את הקרקע.

יורם חג'בי חגי: אלא מה, חברת הגז קיבלה חוזה למטרת חכירה ספציפית מהמינהל, אך ורק למטרת אספקת גז ואחסנה.

יורם חג'בי חגי: למרות זאת, המינהל מחכיר את הקרקע ונותן לה את הקרקע מחדש, מפצה אותה על המטלטלים ומקצה לה קרקע במקום.

יורם חג'בי חגי: כלומר, לוקחים את הקרקע שהופקעה מהלקוחות שלי ומוסרים אותה לחברת הגז, היא לא רכשה אותה אלא קיבלה אותה למטרה צמודה, לצורך גז בלבד.

יורם חג'בי חגי: שני הבג"צים תלויים ועומדים.

יורם חג'בי חגי: בג"ץ קרסיק קבע, שיש צמידות, אם המדינה לא השתמשה בקרקע, היא צריכה להחזיר אותה לבעלים.

יורם חג'בי חגי: פי גלילות, 250 דונם לאורך כביש החוף, מעולם לא השתמשה בקרקע, היא ריקה, סעו בכביש החוף ותראו קרקע ריקה, 250 דונם.

יורם חג'בי חגי: בבג"ץ פי גלילות אמר לי כבוד השופט חשין, תגיש בג"ץ רק על השטח שלא השתמשו בו, שם אתה חזק יותר.

יורם חג'בי חגי: הגשתי עתירה על השטח שלא השתמשו בו, בבג"ץ אצלי אין הכרעה.

יורם חג'בי חגי: פה מעולם לא השתמשו בשטח, מכרו אותו.

יורם חג'בי חגי: הצעת החוק אומרת, הפקעות לפני 25 שנה – ורבותיי, כל ההפקעות, גם קרסיק, גם בית הכרם, גם פי גלילות - - -

ראובן ריבלין: אתה אומר שהחוק שאנחנו מתבקשים לאשר, בא להפקיע ממך את כל הטענות שיש לך.

יורם חג'בי חגי: אני מבקש מחברי הוועדה שלא לאשר את הצעת החוק.

יורם חג'בי חגי: לאחר שהמדינה הפסידה בבג"ץ קרסיק, השופט חשין השווה את זה לנבות, הוא אמר, שזה יותר חמור מנבות, חבר הכנסת ליצמן, כי אחו הציע לפחות פיצוי.

יורם חג'בי חגי: אני מבקש מחברי הוועדה, שלא לאשר את הצעת החוק.

ראובן ריבלין: האם החוק הקיים מאפשר לך לקבל את הקרקעות בחזרה, או שמא, החוק הזה משנה את החוק הקיים ונותן למדינה זכות שלא היתה בידיה?

יורם חג'בי חגי: משנה את המצב הקיים, כלומר, שאין לי זכות תביעה לחלוטין.

ראובן ריבלין: וקודם היתה לך.

יורם חג'בי חגי: אם צריך, אני אביא לכם את זה בכתב.

אבשלום וילן: עורך דין חג'בי, אם המדינה הפקיעה אדמה ועשתה בה שימוש אמיתי ל-50 שנה, ל-100 שנה, והסתיים השימוש.

אבשלום וילן: במצב המשפטי הקיים, כאשר השימוש הספציפי שלצורכו בוצעה ההפקעה, הסתיים, האם לפי טענתך, האדמה חוזרת אוטומטית לבעליה המקוריים?

יורם חג'בי חגי: זה מה שקבע בג"ץ קרסיק.

יורם חג'בי חגי: בג"ץ קרסיק קבע, שהזיקה לא מתנתקת.

יורם חג'בי חגי: רבותיי, ברגע שהשימוש הסתיים, הזיקה לא מתנתקת, יש צמידות לקרקע ולבעלים.

יורם חג'בי חגי: זה מה שקבע בג"ץ קרסיק, הוא אמר דבר נוסף, שהמדינה יכולה לשנות את זה למטרה ציבורית אחרת אבל היא צריכה להודיע זאת לבעלים.

צבי הר נבו: אני רוצה להשיב לחבר הכנסת וילן - - -

סטס מיסז'ניקוב: אני מבקש ייעוץ משפטי, גברתי היועצת משפטית, האם הדיון מתנהל כפי שהוא צריך להתנהל מבחינה משפטית או שאנחנו צריכים להתקדם עם הסעיפים ולאחר מכן לשמוע את הדברים הרלוונטיים לסעיפים, גם מפי האנשים שהגישו את העתירה?

ראובן ריבלין: זה שיקול דעתך.

שגית אפיק: בדיוק, זאת ההכרעה של הוועדה.

שגית אפיק: בדיונים הקודמים קיימנו ישיבות שבהן נדון הרקע הכללי.

אבשלום וילן: אנחנו צריכים לחדד את המהות לפני שאנחנו נכנסים לקריאה, כדי להבין מה רוצים מאתנו.

סטס מיסז'ניקוב: חברי הכנסת, לא הייתי רוצה לחזור לנקודת ההתחלה בכל פעם שחבר כנסת היה חסר בישיבה קודמת, אני מבקש, תשתדלו להופיע בדיונים הבאים על מנת לשמור על רצף.

שגית אפיק: בג"ץ קרסיק קבע הלכה חדשה שמתייחסת למצב של הפקעות לצרכים של מטרה ציבורית כאשר המטרה הציבורית חדלה להתקיים.

שגית אפיק: ואז נשאלה השאלה, האם במצב כזה יש צורך בהשבת הקרקע לבעליה או שהפיצוי שבעלי הקרקע הנפקעים קיבלו מספק ואין צורך בהסדרים נוספים.

שגית אפיק: בבג"ץ קרסיק נקבעה הלכה במובן הזה שנאמר, שישנה שמירת זיקה לנפקעים המקוריים של הקרקע.

שגית אפיק: כאשר הקרקע הופקעה והמטרה הציבורית חדלה להתקיים, בג"ץ קובע, שיש זיקה מסוימת לבעלים המקוריים.

שגית אפיק: בג"ץ העיר הערות נוספות באשר לפקודה - - -

חנא סוייד: גם אם קיבלו פיצויים.

שגית אפיק: בג"ץ התייחס גם לעובדה, שהחוק לתיקון פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור), הוא חוק ערכאי, הוא מעורר שאלות נוספות לעניין זכות השימוע ולעניין פרסום ודיווח.

שגית אפיק: הממשלה החליטה להביא הסדר חדש שמסדיר את הנושא של הפקעות.

שגית אפיק: נכון שבהסדר החדש ישנן שאלות שלא נפתרו, שאלת הצורך הציבורי.

שגית אפיק: שאלה אחרת היא השאלה של רכישה מחדש לעומת השבה.

שגית אפיק: שאלה שדיברנו עליה לפני שתי ישיבות, על ההבחנה שנוצרה בממשלה בין התזכיר שהוגש על סמך הוועדה הבינמשרדית לבין הצעת החוק שהובאה בפניכם.

שגית אפיק: השאלות הללו הן שאלות רוחב שחוצות את כל הצעות החוק.

שגית אפיק: בישיבה האחרונה החלטתם, לאחר שהתדיינו ובחנו את האפשרויות שעומדות בפני הוועדה, החלטתם להתחיל בסעיפים כסדרם ולהעלות את סוגיות הרוחב מתוך הסעיפים, גם לעניין שאלת הצורך הציבורי, גם לעניין שאלת הרכישה מחדש לעומת השבת הקרקע, איך לפתור את שמירת הזיקה שהוצעה על ידי בית המשפט.

שגית אפיק: אפשר ללכת בדרך הזאת ואפשר ללכת גם בדרך האחרת ולנסות להעלות קודם את סוגיות הרוחב והוועדה תקבל בהן הכרעה.

שגית אפיק: אין ספק, שאתם לא חייבים לקבל את ההסדר כפי שהוא מוצע בהצעת החוק כלשונו.

סטס מיסז'ניקוב: זה לא צו, זה חוק.

שגית אפיק: בוודאי, זאת חקיקה ראשית, הוועדה מכינה אותה לקריאה השנייה והשלישית כראות עיניה.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

נטע דורפמן: אני רוצה להזכיר, שבבג"ץ קרסיק בית המשפט קבע הלכה עקרונית, הוא לא החליט עדיין בשאלת התחולה.

נטע דורפמן: העמדה שהוצגה לבית המשפט היא, שההלכה צריכה לחול מהיום והלאה.

נטע דורפמן: בית המשפט החליט שלא להכריע בסוגיה ומחכה לחקיקה.

נטע דורפמן: כאשר אנחנו מציעים בהצעת החוק – דרך אגב, הצעת החוק היא לא עוקף בית המשפט אלא היא בהתאם לפניית בית המשפט ואנחנו חושבים שהיא יישום של קרסיק - - -

יעקב ליצמן: מה בית המשפט אמר, הוא לא אמר מילה אחת על הרטרואקטיביות?

נטע דורפמן: לא, בית המשפט עדיין לא החליט.

נטע דורפמן: בג"ץ קרסיק עדיין תלוי ועומד מכיוון שבית המשפט טרם החליט, האם הוא יחול על הפקעות שנעשו לפני ההלכה, כלומר, על מקרה קרסיק כשלעצמו.

נטע דורפמן: ההצעה שלנו, בהתאם לעמדת הממשלה שהובאה בפני בית המשפט, מכיוון שמדובר בהחלה עקרונית, מכיוון שלמדינה היה אינטרס הסתמכות כל השנים, מכיוון שהיתה הלכה אחרת, המדינה התייחסה לקרקעות כקרקעות שלה, רשמה אותן על שמה, תכננה אותן כקרקעות ששייכות לה, ההלכה צריכה לחול מהיום והלאה בלבד על הפקעות חדשות כאשר יש לנו כל מיני הסברים לגבי הפקעות שלא מומשו ב-25 השנים האחרונות – זה בסעיף 19 לחוק ואנחנו נגיע אליו.

נטע דורפמן: חשוב לי להדגיש, שלא נקבע בבג"ץ קרסיק, שההלכה הזאת תחול על הפקעות עבר ובית המשפט לא נתן את החלטתו בסוגיה זו.

יעקב ליצמן: עמדת הממשלה היא מהיום?

נטע דורפמן: עמדת הממשלה, כפי שבאה לידי ביטוי בהצעת החוק, שככלל ההלכה הזאת תחול רק על הפקעות חדשות, יש בה התייחסות מסוימת להפקעות שנעשו ב-25 השנים האחרונות וטרם הספיקו לממש אותן.

יעקב ליצמן: מה זה 25 שנה?

ראובן ריבלין: 25 שנה מיום ההפקעה ומיום שפסקה - - -

יעקב ליצמן: אבל מה המספר 25, לוטו?

ראובן ריבלין: בפקודת המקרקעין, 25 שנה חזקה נוגדת.

צבי הר נבו: שמי צבי הר נבו ואני עורך הדין של קרסיק.

צבי הר נבו: מה שאני מבקש, להפנות את תשומת לבכם לשני נושאים.

צבי הר נבו: הנושא הראשון, נושא רכישת הקרקע בחזרה.

צבי הר נבו: אני לא יודע מה דנתם בישיבה הקודמת, אבל רכישת הקרקע חזרה, אני לא חושב שזה מודגש בחוק ועל זה צריך לשים לב.

צבי הר נבו: מתי נרכשת הקרקע חזרה בכסף, כשניתן פיצוי או כשלא ניתן פיצוי?

ראובן ריבלין: יש את פסק דין קנדינוף.

צבי הר נבו: אני מדבר על החוק הזה.

צבי הר נבו: אם הקרקע נרכשת חזרה, על פי החוק הזה, לאחר ששילמו פיצויים ביום ההפקעה, אז זה מובן.

צבי הר נבו: שילמו פיצויים ביום ההפקעה, אפשר היה שלא להחזיר את הקרקע בכלל.

צבי הר נבו: אבל אם אנחנו צריכים להחזיר את הקרקע הזאת בדרך של רכישה מחדש, כשלא שולם לאדם כאשר הפקיעו ממנו את הקרקע, לא שולם לו שום דבר, אז למה רכישה מחדש, למה שלא להשיב לו את הקרקע על פי פסק דין קרסי?

צבי הר נבו: לא יכול להיות, שמצד אחד הוא לא קיבל כסף אף פעם – ואגב, זה המקרה שלי, כי על 6 דונם בגבעת אולגה, ששם היו המטווחים של צה"ל – אם חברתי אומרת, שהממשלה או המדינה חיכתה לעשות באדמות של גבעת אולגה פרויקט בלתי רגיל, הפרויקט הבלתי רגיל זה מכירה לקבלנים פרטיים.

צבי הר נבו: המדינה קיוותה לקבל כסף.

אבשלום וילן: כבר לא יורים בגבעת אולגה, אין מטווחים בגבעת אולגה?

צבי הר נבו: אין מטווחים בגבעת אולגה.

צבי הר נבו: ללקוחות שלי הציעו על בנייה שהפכה מבנייה רוויה לבנייה צמודת קרקע, חזרה לרוויה, הציעו 11 אלף שקלים על 6 דונם.

צבי הר נבו: סליחה, זה מגוחך.

צבי הר נבו: זאת נקודה אחת, שכבודם צריכים לשים לב, האם הרכישה מחדש היא לאדם שקיבל פיצוי או לאדם שלא קיבל פיצוי.

צבי הר נבו: אם הוא קיבל פיצוי, הרכישה מחדש מוצדקת.

ראובן ריבלין: הרכישה שלכם היתה מהמדינה, שהיתה רשומה כבעלים לאחר שהפקיע - - -

צבי הר נבו: לא, מאתנו הפקיעו.

ראובן ריבלין: הפקיעו לך באולגה ונתנו לך ב- - -

צבי הר נבו: לא נתנו לי שום דבר.

צבי הר נבו: נגמרו המטווחים בגבעת אולגה, רצתה המדינה לתרום את זה לקבלנים פרטיים, הגשתי בג"ץ.

צבי הר נבו: כשהלקוחה שלי הלכה למינהל מקרקעי ישראל לקבל את הפיצוי שלא קיבלה אף פעם, הציעו לה 11 אלף שקל ל-6 דונם בבנייה רוויה.

צבי הר נבו: אני מבקש להפנות את תשומת לב כבודם, כאשר אתם מדברים על רכישה מחדש של אותו נפקע, שאמור לשלם למדינה כסף עבור המגרש שלו שהוא מקבל חזרה, בסך הכול המדינה נותנת לו, אם הוא קיבל פיצוי, היא נותנת לו זכות סירוב ראשון.

צבי הר נבו: אתה רוצה לקנות, זכותך ראשון, לא תצליח לקנות, אנחנו מוכרים למי שאנחנו רוצים.

צבי הר נבו: אבל אם הוא לא קיבל פיצוי, הוא לא צריך לשלם כסף על מנת לקבל את הקרקעות שלו בחזרה.

צבי הר נבו: דבר שני זה מבחן ההתיישנות.

צבי הר נבו: הטענה בדבר ההתיישנות היא פסק דין מוות לגברת קרסיק וזה 25 שנה.

צבי הר נבו: מה נכתב בדברי ההסבר של הצעת החוק?

צבי הר נבו: חלוף הזמן מביא גם להיחלשות הדרגתית של הקשר הרגשי של הבעלים לקרקע.

צבי הר נבו: זאת אומרת, אחרי 25 שנה, הבעלים איבדו את הקשר - - -

ראובן ריבלין: אם 25 שנה יחולו החל מתחילת תוקפו של החוק, זה בסדר?

צבי הר נבו: לא, 25 שנה מיום שהקרקע הפסיקה לשמש את המדינה.

צבי הר נבו: לא רוצה 25, אלא 5 שנים, 7 שנים מיום שהקרקע - - -

ראובן ריבלין: שבע שנים זה תקופת התיישנות.

צבי הר נבו: במילים אחרות, מה שהצעת החוק הזאת אומרת, שאפשר למחוק את ההמנון, לא צריך את ההמנון, 2000 שנה ניתק את הקשר הרגשי למדינה.

צבי הר נבו: מה שאני מבקש, כאשר אתם דנים בהתיישנות, תדונו באפשרות לקביעת זמן התיישנות מהיום שהקרקע הפסיקה לשמש את המדינה.

צבי הר נבו: זה הכול, אני לא מבקש 25 שנה, מספיק 7, מספיק 5.

צבי הר נבו: האדם יודע שהקרקע הפסיקה לשמש את המדינה, תן לו הזדמנות לבקש את הקרקע שלו בחזרה, על פי הפסיקה של בג"ץ קרסיק.

צבי הר נבו: ואחרון, דברי ההסבר מדברים על מרבית המקרים, חלו בקרקע שינויים ולעיתים אף שולמו פיצוי בשל ההפקעה ועל מתן הזכות לרכישה מחדש.

צבי הר נבו: נושא ההפקעות הוא לא נושא של חנות מכולת שנכנסים וקונים 4 אשל ו-15 גבינות.

צבי הר נבו: הפקעות זה דבר שאפשר לדון לכל דבר ספציפי לגופו של עניין.

צבי הר נבו: ואם אפשר לדון בכל קרקע וקרקע ספציפית לגופו של עניין, החוק צריך להתייחס לכל קרקע וקרקע ספציפית.

צבי הר נבו: זאת אומרת, אם בגבעת אולגה, כשגמרו לטווח, מה שנשאר זה חול ואבק, המדינה לא השקיעה שם גרוש, המדינה לא השקיעה שם פרוטה, אין שם כביש ואין שם דבר, אז לא צריך לדון את אדמות גבעות אולגה כמו אדמה ששם שמו תשתיות, הקימו פנסים, הקימו כבישים וכו' ומטרת ההפקעה לא יצאה לפועל.

צבי הר נבו: זה נכון.

צבי הר נבו: אבל אם המדינה לא נגעה באדמות גבעת אולגה חוץ מלאסוף תרמילים, למה אנחנו צריכים לרכוש את הקרקע מחדש לעומת השקעות שנעשו בקרקע?

נטע דורפמן: היינו בסעיף 1, שמבחינה אסטטית רצינו להחליף את הנציב העליון עם שר האוצר.

נטע דורפמן: מבחינתנו זה מבחינה אסטטית, לאוו דווקא מבחינת חברי הכנסת.

נטע דורפמן: אני רוצה להזכיר, בפקודת המנדט, סמכויות הנציב העליון הועברו לממשלה.

נטע דורפמן: בשנת 1948 הממשלה העבירה את הסמכות לשר האוצר, אם תסתכלו בכל הדינים, כתוב שר האוצר, רק מי שמחפש את הנוסח של הספר שבו פרסמו בעברית את הפקודות, העיתון הרשמי, רואים בעצם, שבמקור היה כתוב הנציב העליון.

נטע דורפמן: אם מתסכלים בדינים, תקדין וכו', כתוב שר האוצר, זה כמעט 60 שנה שר האוצר.

נטע דורפמן: אני לא חושבת שזה שינוי מהותי, רצינו את זה מבחינה אסטטית, אפילו בתזכיר חוק לא תיקנו, תיקנו את זה רק בשינוי הנוסח במשרד המשפטים.

נטע דורפמן: אני מבינה שחברי הכנסת סבורים, שיש כאן מקום לדיון.

נטע דורפמן: זאת העמדה שלנו, שזה ראוי וכך נעשה 60 שנה.

נטע דורפמן: על זה לא היה עוד בג"ץ.

ראובן ריבלין: אם הממשלה מציעה היום, שהנציב העליון יבוא במקום ממשלת ישראל, אנחנו נשקול את זה.

ראובן ריבלין: בזמן הנציב העליון אי אפשר היה לחלק את ירושלים.

ראובן ריבלין: אני מתחיל בהכרזה בומבסטית ואראה לכם מדוע היא הכרזה במקומה, גם לנושא זה, כי בזמן הנציב העליון, שהוא היה כל יכול ומדבר בשם המלכה באופן ישיר, לא היינו צריכים מתווכים, ירושלים לא היתה מחולקת.

ראובן ריבלין: לעניין זה יכול להיות שאני מוכן לשקול את הצעת הממשלה, שהנציב העליון יתפקד במקומו.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לך, גברתי, אין כאן מדובר בשום אסתטיקה, מדובר כאן במהות, שכן הנציב העליון אינו קיים עוד ובמקומו באה, לפי פקודת סדרי שלטון ומשפט, על כל הסעיפים הנוגעים בדבר, באה ממשלת ישראל.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, הריבונות של הנציב העליון שמאפשרת לממשלת ישראל, בגלל חוק המעבר וכו', דבר המלך במועצתו והסימנים השונים שהיו שם, נתנו אפשרות לממשלת ישראל לאחוז בסמכויות של הנציב העליון, לגבי שטחים שאינם שטחים ריבוניים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: למשל, מדינת ישראל יכולה להחיל את החוק הישראלי על כל מקום בארץ ישראל.

ראובן ריבלין: היא לא עושה זאת מבחינת האילוצים הבינלאומיים והחובה שלנו כמדינה במשפחת העמים, אבל יש סמכות כזאת.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, הסמכות שנתונה לנציב העליון היא סמכות רחבה ומשמעותית ביותר בגלל המצב הגיאוגרפי מדיני שבו נמצאת מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אם המדינה רוצה היום לבטל את הנציב העליון, הכנסת כולה תביע את עמדתה בעניין זה.

ראובן ריבלין: כל עוד הנציב העליון קיים וכל עוד סעיף 14 וסעיף 11 לפקודת סדרי שלטון ומשפט קיימים, יש משמעות רבה לנושא של הנציב העליון.

ראובן ריבלין: נכון שסמכויות הנציב העליון נמסרו והואצלו לכל מיני גורמים שונים.

ראובן ריבלין: לעניין ההפקעה שהיא סמכות הממשלה, לתת לשר האוצר את הסמכות הזאת, היא מפקיעה מידי הממשלה את האפשרות לדון בהרהורים על החלטות השר משום שהוא יכול לעשות את המעשה ולאחר מכן אין מי שיושיע, אם לא שמו לב בזמן ובעניין, הכול לפי העניין.

ראובן ריבלין: לכן אני אומר, אנחנו לא רוצים שום קוסמטיקה שיורדת למהות.

ראובן ריבלין: המהות כאן, שמדובר בממשלת ישראל.

ראובן ריבלין: אם במקום הנציב העליון יהיה כתוב ממשלת ישראל, אין לי שום בעיה.

אבשלום וילן: על פי גרסתך, כל מקרה ילך לממשלה?

ראובן ריבלין: לא, היא תאציל סמכויות.

ראובן ריבלין: אבל פה לומר, שר האוצר במקום הנציב העליון, ממילא הממשלה תאציל סמכויות לשר האוצר.

ראובן ריבלין: אבל אז בממשלה יהיה סדר.

שלי יחימוביץ': ואז מה יהיה במקום שר האוצר?

ראובן ריבלין: ממשלת ישראל.

ראובן ריבלין: אני מציע לחברי הכנסת, לדחות את בקשת הממשלה, שבמקום נציב העליון יבוא שר האוצר.

ראובן ריבלין: אם רוצים לשנות את הסדר הזה, לכתוב ממשלת ישראל במקום הנציב העליון.

חנא סוייד: החשיבות של ההגדרה הזאת היא מעבר לסמנטיקה, אומנם יש בעיה מושגית של נציב עליון ושר האוצר, ההקבלה צריכה להיות, כפי שנאמר, נציב עליון, ראש ממשלה, או ממשלת ישראל, אבל לא זה מה שמפריע לי.

חנא סוייד: מעצם ההגדרה נגזרות כל הסמכויות.

חנא סוייד: כפי שכולם יודעים, לשר האוצר יש סמכויות נרחבות, אבסולוטיות בעניין ההפקעות.

חנא סוייד: לצד זה, למה ששר האוצר יכול להפקיע, אין הגדרה לרכישה לצורכי ציבור.

חנא סוייד: מהם צורכי ציבור?

חנא סוייד: החוק מדבר מפורשות על כך, מה ששר האוצר מגדיר כצורך ציבורי, זה הופך לצורך ציבורי.

חנא סוייד: זה חשיבות העניין, לא נציב עליון, ראש הממשלה או שר האוצר.

חנא סוייד: כלומר, שר האוצר יכול להגדיר כל מטרה כמטרה ציבורית וזה אמור במפורש בהצעת החוק.

חנא סוייד: התיקון לא מתמודד עם זה כלל וכלל למרות שזאת אחת הביקורות הקשות ביותר שנמתחה במסגרת פסק דין קרסיק.

חנא סוייד: זה לא מתאים למאה הזאת, השופטים אומרים זאת במפורש.

חנא סוייד: איך אפשר מצד אחד לרכז סמכויות רבות כל כך בידי שר האוצר, ומצד שני, לא להגדיר מהן מטרות ציבור.

שלי יחימוביץ': במיוחד כאשר כבר ראינו מה שר האוצר דאז, אהוד אולמרט, עושה עם רכוש המדינה.

סטס מיסז'ניקוב: אוי, באמת.

שלי יחימוביץ': סליחה, אי אפשר לתת סמכות כזאת בידי אדם אחד, שעה שאנחנו יודעים שהאדם הזה חשוף להשפעות שליליות כל כך, עד כדי כך, שהוא מתייחס לנכסי המדינה ולמשאבי המדינה כמשאב פרטי שלו שהוא סוחר עבורו עם מקורביו.

סטס מיסז'ניקוב: למה להכליל?

שי חרמש: תסלחי לי, זה לא לעניין.

שלי יחימוביץ': סליחה, ההערה שלי מאוד לעניין.

שלי יחימוביץ': ההערה שלי עניינית מאוד.

סטס מיסז'ניקוב: שלי, אני מתקומם כנגד הדברים, זאת ממש הערה תקשורתית.

שלי יחימוביץ': אתה רואה כאן את התקשורת?

שלי יחימוביץ': הריפלקס המותנה הזאת, להגן על אדם מושחת - - -

סטס מיסז'ניקוב: היא לא קשורה לעניין.

שי חרמש: את פופוליסטית של תקשורת, זה לא הדיון כרגע.

שלי יחימוביץ': איזה תקשורת, אין פה תקשורת.

שלי יחימוביץ': יש אנשים שמתכוונים לדברים שהם אומרים.

שי חרמש: איש לא הרשיע, איש לא פסק, אז אל תהיי עכשיו בית משפט.

שלי יחימוביץ': סליחה, את דוח המבקר על סיליקט קראת?

שלי יחימוביץ': בשבילי זאת הרשעה ציבורית.

סטס מיסז'ניקוב: אבל מה קשור שר האוצר כאן?

שלי יחימוביץ': קשור, כי אתה נותן כאן סמכויות בלעדיות.

שי חרמש: זה הדיון כרגע?

שי חרמש: זה לא הדיון כרגע.

שלי יחימוביץ': זה הדיון.

שלי יחימוביץ': למה אתם כופרים בכך שזה הדיון?

סטס מיסז'ניקוב: זה ממש לא הדיון.

שלי יחימוביץ': מדובר כאן על לתת סמכויות בלעדיות לאדם - - -

סטס מיסז'ניקוב: אפילו על משה קצב לא דנו כאדם, דנו על המהות ולא על האדם.

סטס מיסז'ניקוב: למה להכניס לכאן פרסונות?

שלי יחימוביץ': אתה ממש טועה, אני מוחה על הדברים שלך.

סטס מיסז'ניקוב: אבל את מכניסה לכאן פרסונות כשאנחנו דנים על - - -

שלי יחימוביץ': אבל העניין הוא לא פרסונאלי, העניין הוא עקרוני.

סטס מיסז'ניקוב: אבל בטח לא שמי.

שלי יחימוביץ': ודאי שזה שמי, אני נותנת דוגמה לעניין עקרוני, איך שר אוצר, שמופקדות בידיו סמכויות בלעדיות, כפי שהצעת החוק הזאת מציעה, בעבר כבר לקח נכסי מדינה ועשה בהם שימוש לצרכיו הפרטיים.

שלי יחימוביץ': זאת הראיה לכך, שמדובר בסכנה גדולה מאוד ואני מחזקת את הדברים שנאמרו.

סטס מיסז'ניקוב: חבר הכנסת סוויד היה ברשות דיבור.

שלי יחימוביץ': אני מתנצלת על ההפרעה, מותר לקרוא קריאת ביניים.

חנא סוייד: יש חשש, שמי שמרוכזת סמכות רבה כל כך בידו, יכול לטעות או למעול או לקבל החלטה שגויה.

חנא סוייד: במסגרת החוק הזה אין ועדת ערר, אין למי לערער על ההחלטה המינהלית.

חנא סוייד: נכון, יש אפשרות ללכת לבית משפט, אבל לא בכל החלטה מינהלית אפשר לקפוץ לבית משפט.

חנא סוייד: אילו בנוסף לשר האוצר היתה ועדה שאפשר לערער על החלטות שר האוצר, הסידור היה מובן איכשהו.

חנא סוייד: אבל עצם העובדה, שנותנים את כל הסמכויות לשר האוצר ולא מגדירים רשימה סגורה של צרכי ציבור, כמו בחוק התכנון והבנייה, כל הצירוף הזה של שלושת הדברים הללו, היעדר רשימה סגורה, סמכויות בלתי מוגבלות, חוסר אפשרות לערער, אני חושב שזה סידור גרוע מאוד, הוא לא תורם דבר, אלא לשנות מהנציב העליון לשר האוצר.

חנא סוייד: זה כל השינוי שהוא עושה.

חיים אורון: אני אומר עכשיו על שר האוצר קפלן, שלמיטב ידיעתי לא היתה שום תביעה נגדו ושום אשמה לגביו בעניין טוהר מידות.

חיים אורון: אני חושב, שהטענה שמעלה חבר הכנסת סוויד, נכונה במהותה והיא ביסוד העניין.

חיים אורון: איזה חקיקה אנחנו רוצים שתהיה, האם אנחנו רוצים חקיקה שתיצור את הנורמה בתוך החקיקה והמבחן של מי שמבצע אותה, אם היא בתוך הנורמה – אני יודע, יהיה כאן ויכוח גדול, על הקריטריונים של מהם צרכי ציבור, וגם בהגדרה הזאת יהיה מי שיירצה להגדיר הגדרה רחבה מאוד, ומי שיירצה כמוני להגדיר הגדרה מדויקת יותר וישאיר מרחב תמרון למקרים מיוחדים, אבל אי הגדרה לחלוטין, שכל העניין ייבחן, מה שקראנו פה, שהוא צריך להסביר, חובת המטרה הציבורית של ההפקעה.

חיים אורון: אני הולך למקום אחר לגמרי, חלק גדול מההפקעות היו לצרכי ביטחון, שהלכו ונעלמו באופן אמיתי ובאופן מדומה עם הזמן.

חיים אורון: אף אחד לא הצליח לעמוד כנגד צרכי ביטחון בבג"ץ כי בג"ץ לא התערב בזה.

חיים אורון: אבל כשפקע צורך הביטחון והתברר שהביטחון הוא כרמיאל או דבר אחר, כבר לא היה מעמד למי שרצה לטעון את הטענה.

חיים אורון: אנחנו כבר אחרי 60 שנה, צברנו כבר ניסיון ואני מקווה שצברנו כמה נורמות.

חיים אורון: שלא תהיה אי הבנה, אני בעד המכשיר של הפקעה לצורכי ציבור.

חיים אורון: הדיון מתנהל כאן בשני קטבים, הפקעה לצורכי ציבור, אם זה לצורך כביש ואם זה לצרכים אחרים.

חיים אורון: אגב, אני גם בעד הפקעה לצורכי ציבור ביישובים הערביים, שכמה דברים היו אולי זזים אם היו עושים הפקעה לצורכי ציבור.

חיים אורון: אני לא לוקח את זה למקום אחד, אבל שהעילות תהיינה ברורות גם בחוק וגם תהיה אפשרות לבחון אותן על בסיס עילה שמופיעה בחוק.

חיים אורון: למשל, אם במג'דל כרום אין מקום לבית ספר אלא על ההר למעלה, מותר למדינה להפקיע קרקע לצורך בית ספר, אבל היא תכתוב, הפקיעה קרקע במג'דל כרום לצורך בית ספר.

חיים אורון: אותו הדבר בלקייה.

חיים אורון: בעיניי זה לא מחסום נגד שחיתות כי אדם מושחת גם יפקיע קרקע לבית ספר ויקבל אחוזים.

חיים אורון: אז מה נעשה עם זה?

חיים אורון: אני לא רואה בזה כלי נגד שחיתות.

שלי יחימוביץ': אני מצטרפת בכל לבי לדברים של חבר הכנסת סוויד ואף רוצה לחזק אותם.

שלי יחימוביץ': אני רוצה רק להדגיש, בניגוד לעמדתו של חבר הכנסת ריבלין, בעיניי, זכות הקניין היא לא זכות קדושה.

ראובן ריבלין: אם היא באה לצורכי ציבור.

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': בעיניי, זכותו של הציבור תמיד מנצחת את זכות הקניין, למרות שאני יודעת שיש כאלה הסבורים, שזכות הקניין היא כמעט זכות קדושה.

שלי יחימוביץ': אבל לא כך על פי השקפת עולמי.

שלי יחימוביץ': מכאן אני מדלגת לדוח מבקר המדינה בעניין מרכז ההשקעות.

שלי יחימוביץ': בעיניי דוח מבקר הוא כתב הרשעה ציבורי, לא פלילי, אבל ציבורי.

שלי יחימוביץ': אני ממליצה לכולכם לקרוא את דוח המבקר, מראשיתו ועד סופו, אז תוכלו לקבל תמונה בהירה מאוד, כיצד שר אוצר יכול להעניק כספים, בניגוד להמלצות כל אנשי המקצוע במשרדו, למפעל מסוים אשר נקבע לגביו שאינו זכאי לסיוע, רק מרגע שבו מי שהחל לייצג את בעל המפעל היה שותפו לשעבר של שר האוצר, אני מדברת על עורך הדין מסר.

שלי יחימוביץ': וכך בניגוד לכל כללי מינהל תקין הועברו - - -

שי חרמש: דנים בהפקעות?

שי חרמש: מה זה שייך, אני רוצה לדבר על מזג האוויר, אני יכול לדבר על מזג האוויר?

שלי יחימוביץ': זכותו של חבר כנסת לדבר על מה שהוא רוצה.

שלי יחימוביץ': אם תקראו את הדוח הזה מראשיתו ועד סופו אתם תראו, כיצד נכס מדינה, כלומר, ממון של המדינה, עבר בניגוד לעמדת אנשי המקצוע, לידי לקוחו של מי שהיה שותפו של שר האוצר.

שלי יחימוביץ': אני אומרת את הדבר הזה, לא מכיוון שאני חושבת שראש הממשלה אהוד אולמרט הוא האדם היחיד שידיו אינן נקיות, או איזה שיוך מפלגתי מסוים, אלא כדי להצביע על החולשה האנושית האינהרנטית שיש בטבע האדם.

שלי יחימוביץ': אנחנו מכירים שר אוצר נוסף, אברהם הירשזון, שנהג בכספים לא לו, כאילו היו שלו.

סטס מיסז'ניקוב: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, את זורקת כאן משפטים נוראים.

שי חרמש: זכות חפות קיימת?

שי חרמש: הוא כבר הורשע?

שלי יחימוביץ': אני אחזור על דבריי כי קצת הפרעתם לי.

שלי יחימוביץ': דוח מרכז ההשקעות, אני מזכירה, בעיניי, דוח מבקר המדינה, כמוהו ככתב הרשעה ציבורית.

שלי יחימוביץ': יש הבדל, אדוני היושב ראש, בין הרשעה פלילית ובין הרשעה ציבורית.

שלי יחימוביץ': בעיניי, אמונים עליי דברי המבקר ומוסד המבקר, שקבע את אשר קבע לגבי מרכז ההשקעות.

שלי יחימוביץ': עוד אני מזכירה, שכתב אישום חמור הוגש נגד שר האוצר שכיהן בתקופה אחרת.

שלי יחימוביץ': על כן אני אומרת, יש חולשה אנושית בטבע האדם, שאף גוברת בעת האחרונה.

שלי יחימוביץ': התפקיד שלנו כמחוקקים הוא לא לשים מכשול בפני עיוור, ולייצר מערכת של מגבלות, תקנות וחסמים, שלא יאפשרו לעשות בקרקעות המדינה, שכאן מדובר בנכס צאן ברזל, החומרה צריכה להיות גדולה יותר כיוון שמדובר בקרקעות ולא בכסף.

שלי יחימוביץ': לכן, לתת את כל הכוח העצום הזה בידיו של אדם אחד, כשדוגמאות חיות כאלה מתנוססות עכשיו כדגל שחור מעלינו, דוגמאות אנושיות, מה יכול שר האוצר לעשות בסמכויות הניתנות לו, אני חושבת שזה מסוכן, זאת סכנה לנכסי המדינה.

שלי יחימוביץ': התפקיד שלנו, לא לתת כוח כזה בידיו של אדם אחד, בוודאי לבזר אותו לכל ממשלת ישראל, בוודאי להתקין תקנות מגבילות, בוודאי להוסיף חסמים נוספים שיגנו על הקרקעות שלנו ויאפשרו לנו לשמור עליהן לטובת הבאים אחרינו.

רן ורניק: הנושא כבד מאוד, הנושא מקצועי מאוד - - -

שלי יחימוביץ': סליחה, הוא גם ערכי.

רן ורניק: גם ערכי.

רן ורניק: לפגוש אדם שהפקיעו לו את הקרקע שלו, חרב עליו עולמו, זה נושא זועק לשמיים גם מבחינה רגשית.

רן ורניק: בגלל הנסיבות האלה, מה שאני רוצה להציע, אל"ף, שתשקלו להקים ועדת משנה שתדון בדברים לעומקם.

רן ורניק: בי"ת, לדעתי דבר שמתבקש כבר עכשיו, יש מכון מחקר של הכנסת, בכל הספרות המקצועית ידוע, שמדינת ישראל היא מהמדינות הכי מפגרות מבחינת זכות הקניין בהקשר של הפקעות.

רן ורניק: אני מבקש שמכון המחקר של הכנסת, שאף אחד לא יכול לחשוד בו שהוא בעל עניין, שיסקור את דיני ההפקעה במדינות אחרות לפני שאנחנו באים להחליט פה בגורלות של קניין קרקעות.

שגית אפיק: לגבי הסעיף הראשון, גם אני חושבת, שסמכות ההפקעה היא סמכות רחבה מאוד וכשהיא מותנית בידי גורם יחיד זה יכול לעורר בעיות.

שגית אפיק: בישיבה הקודמת הסבירו לנו, שההליך היום כולל ועדה בינמשרדית שמייעצת לשר בהליך ההפקעה ואולי הפתרון והפשרה שיכולה להתקבל כאן, לעגן את הוועדה הבינמשרדית הזאת בחקיקה ולקבוע הליך ייעוץ לשר, שיהיה קבוע בחקיקה וכך הסמכות תבוזר יותר.

שגית אפיק: לגבי שאלת הצורך הציבורי, שלמעשה לא כלולה כרגע בהצעת החוק בכלל.

שגית אפיק: גם אני חושבת, שיש מקום לקריטריונים.

שגית אפיק: בעקבות הישיבה הקודמת כבר פנינו למינהל מקרקעי ישראל ולמשרד האוצר וביקשנו את כל הנתונים העובדתיים שאפשר לקבל לגבי הפקעות שנעשו היום, כדי לנסות למפות מתוכם את הצרכים הציבוריים שעד היום שר האוצר ראה אותם כצורך ציבורי.

שגית אפיק: קיבלנו חלק מהנתונים, חלק מהנתונים עדיין לא קיבלנו.

שגית אפיק: פנינו גם למ"מ וביקשנו לעשות איזה שהיא עבודת מחקר בנושא הזה.

ראובן ריבלין: כל עוד הוועדה המייעצת- שהצעת כאפשרות - לא קיימת בגוף החוק, את ממליצה לא לאשר את עובדת הנציב העליון - - -

שגית אפיק: אני חושבת שזה בעייתי.

שגית אפיק: אותו הדבר לגבי הצורך הציבורי.

חיים אורון: אני מבקש שתציעו נוסח.

שגית אפיק: נציע.

שגית אפיק: אני אומרת, ביקשתי נתונים עובדתיים.

חיים אורון: אני עכשיו נזכר, שביקשתי את זה כבר בישיבה הקודמת.

שגית אפיק: אבל קיבלתי את הנתונים רק אתמול בצהריים.

שגית אפיק: אנחנו נציע קריטריונים ונוסח.

שגית אפיק: לעניין צורכי ציבור, קיבלנו את הנתונים, צריך למפות אותם, לראות מתוכם, נשתדל להוציא גם בעניין הזה איזה שהיא הצעה שתעמוד כי היום החוק הקיים שמדבר על כך, שכל מטרה ציבורית ששר האוצר אישר אותה ככזאת, זה נוסח מאוד רחב ובעייתי.

חנא סוייד: אדוני היושב ראש, אני רוצה להוסיף משפט אחד ברשותך, בהמשך לדברים של חברי הכנסת חיים אורון ושלי יחימוביץ, מסמכויותיו של שר האוצר גם להתנות קרקע מופקעת.

חנא סוייד: כלומר, לא שיש לו את כל הסמכויות להפקיע, אלא גם להקנות.

חנא סוייד: היום, בבתי משפט יש מקרים רבים, שקרקע שהופקעה למטרה ציבורית, ניתנה לגוף שיוצא מזה רווח.

שמואל לכנר: הגעתי מטעם לשכת עורכי הדין, אנחנו חושבים, כשמשווים את ההתחבטויות שכבוד השופט חשין התכבד בהן לאורך 150 עמודים בפסק דין קרסיק, לעומת הצעת החוק שהונחה על שולחן ועדת הכספים, אנחנו חושבים, שאין בהצעת החוק מענה להרבה מאוד מהשאלות החשובות שמעוררת פקודת הקרקעות רכישה לצורכי ציבור המנדטורית.

שמואל לכנר: אנחנו חושבים שמדובר בנושא מקצועי מאוד.

שמואל לכנר: כאשר אני שומע את הדיון בשאלת הנציב העליון, ההצעה שלנו להצטרף לדברים של רן ורניק, אני חושבים, שכדאי לוועדה להקים ועדת משנה שתדון בנושא, יש נקודות רבות שנשמטו מהצעת החוק, יש נקודות רבות שניתן להן פתרון חלקי מאוד, דרקוני, סוגיות קשות מאוד בזכות הקניין.

שמואל לכנר: בפורום הזה יהיה קשה מאוד לוועדה לעשות את העבודה המקצועית.

שמואל לכנר: אולי מוטב, שבפני הוועדה יוצג נייר של ועדת המשנה, שתוכל לקיים דיונים תמציתיים ולקדם את הנושא.

חיים אורון: אני רוצה לנצל את הזכות שהיתה לחברי הכנסת שי חרמש ושלי יחימוביץ, התחלנו את הישיבה עם בג"ץ, עכשיו מסרו לי, שבג"ץ התיר לרבנות הראשית לתת היתר מכירה בכל הארץ וזה התחיל פה.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

סטס מיסז'ניקוב: הנושא הזה סגור.

סטס מיסז'ניקוב: שינויים בתקציב לשנת 2007

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו עוברים לנושא הבא: שינויים בתקציב לשנת 2007, יש לנו שלוש העברות תקציביות.

סטס מיסז'ניקוב: פנייה ראשונה, פנייה 541, יש כאן נציג האוצר, לא נמצא, לא דנים.

סטס מיסז'ניקוב: פנייה מספר 580, המשרד לקליטת עלייה.

שי חרמש: אני מציע שלא לעכב את זה, תקציב פעולות חינוך לעולים.

סטס מיסז'ניקוב: מי בעד פנייה מספר 580 ירים את ידו.

סטס מיסז'ניקוב: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים –אין הבקשה אושרה.

סטס מיסז'ניקוב: פנייה 580 אושרה.

סטס מיסז'ניקוב: פנייה מספר 581, מי בעד ירים את ידו.

סטס מיסז'ניקוב: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים –אין הבקשה אושרה.

סטס מיסז'ניקוב: פנייה מספר 581 אושרה.

סטס מיסז'ניקוב: לפני שמתפזרים, משפט לפרוטוקול, בגלל שמשרד האוצר זלזל בנו בצורה קטסטרופאלית ולא הגיע לדיון בבקשות שהעברנו, אני מודיע, שבשבוע הבא אין שום העברה תקציבית.

סטס מיסז'ניקוב: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.