ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 529, 2007-10-16 12:40

סטס מיסז'ניקוב: הם הכינו מצגת.

עמליה גבאי: אני לא נעלבת מזה.

עמליה גבאי: אנחנו, את הנתונים על תאונות הדרכים אוספים יום יום שעה שעה.

עמליה גבאי: חלק מהחובות שלנו זה לחקור, ולאסוף מאגרי מידע.

סטס מיסז'ניקוב: אולי כדאי, אם יש פה אנשים שיכולים לתרום לדיון תקציבי - -

עמליה גבאי: כן, לכן אני אומרת.

עמליה גבאי: יש כאן את הנתונים, וכל אחד בזמנו החופשי יוכל - -

סטס מיסז'ניקוב: אז בואו נעבור על השקפים החשובים לצורך הדיון.

עמליה גבאי: אני בעצם אומרת:

עמליה גבאי: מה הממשק שלנו כשאנחנו רוצים לבוא במגע עם ועדת הכספים.

עמליה גבאי: היכרות עם נתוני תאונות הדרכים – אנחנו בהחלט משאירים פה את העותק לעיונכם.

עמליה גבאי: אני ארצה לתת כמה מילים לגבי העלות של תאונות הדרכים למשק.

עמליה גבאי: התקציבים הקיימים היום במדינת ישראל שמופנים להגברת הבטיחות בדרכים, ואחר כך – מתוך התקציבים, מה שמופנה לתשתיות, ואחר כך – הבקשה שלנו.

עמליה גבאי: הייתי רוצה לעבור לנושא של עלות תאונות הדרכים.

עמליה גבאי: בעצם, תאונות הדרכים יש להן עלויות למשק, זה ברור לכולנו.

עמליה גבאי: העלויות האלה הן בכמה אספקטים.

עמליה גבאי: פעם אחת – בנושא של פגיעות גוף, הוצאות רפואיות, הנושא של אותה תפוקה של אותו פצוע, וכמובן- ירידה בתפוקה עקב מוות.

עמליה גבאי: לגבי פגיעות גוף – יש לנו שקף שמראה נתונים של המוסד לביטוח לאומי על כמות ימי העבודה- מדובר פה על תאונות דרכים שהיו תאונות עבודה, ומהווים 10% מהפצועים בתאונות הדרכים.

עמליה גבאי: בשנת 2006 המוסד לביטוח לאומי שילם 451 אלף ימי אי כושר לפצועים של תאונות דרכים שהיו תאונות עבודה.

עמליה גבאי: האומדן הוא שמדובר ב-1.8 ימים - -

אבשלום וילן: יש פה המון - - - 2000,-2001, ועל 2005-2006.

אבשלום וילן: איך אתם מסבירים את זה?

עמליה גבאי: קודם כל יש ירידה כל הזמן במספר הנפגעים – גם בהרוגים וגם בפצועים, אבל יכול להיות שפה, סטטיסטית - - מכל מקום, אלה נתונים שנתן המוסד לביטוח לאומי.

חיים אורון: יש לכם עמדה לגבי העברת הנשוא שהזה מחברות הביטוח לקופות החלים?

חיים אורון: חוק ההסדרים.

יובל פרידמן: אני מכיר את ההצעה.

יובל פרידמן: הרשות לא גיבשה עמדה.

חיים אורון: אני מציע לכם, כי זה כעת, בחוק ההסדרים.

חיים אורון: יכול להיות שיש לזה משמעות.

חיים אורון: אני לא יודע אפילו להעריך אם כן או לא, אבל משונה שאתם בכלל לא בתמונה.

חיים אורון: זה שינוי מאד דרמטי.

סמדר אלחנני: הם צריכים להיות בשלב שלפני התאונה.

סמדר אלחנני: אתה מדבר על אחרי התאונה.

עמליה גבאי: אנחנו בתמונה גם לפני התאונה, גם בזמן התאונה וגם אחרי התאונה, בהצלה.

עמליה גבאי: לגבי נזקי רכוש – יש עלויות גם של כלי הרכב שנפגעים, חברות הביטוח שצריכות לממן את זה, גם לתשתית של הדרכים, גם המוסדות, לצורך כל התפעול של הדברים האלה.

עמליה גבאי: יש אומדן של עלויות שנערך במשותף על ידי משרד התחבורה ומשרד האוצר, שבעצם קבע מדד עלות לכל מיני סוגים של היפגעויות.

עמליה גבאי: אומדן עלות של הרוג- כמובן שצריך להבין שאומדן כזה לוקח בחשבון היוון של אובדן תפוקה עתידית של אותו אדם למשק, הוא כ- 4.7 מיליון שקל למדינה, כאשר יש לנו פה אומדנים של פצוע קשה ופצוע קל.

עמליה גבאי: רק שתבינו שעלות פצוע קשה הוא משהו כמו בין 600 ל-700 אלף שקל.

קריאה: -- באיזה ריבית.

עמליה גבאי: לא שינו עכשיו את שיעור הריבית - - המדד של אתמול- - -

אבשלום וילן: אלה מדדים בינלאומיים – עלות הרוג, באיזה גיל, וכן הלאה?

אבשלום וילן: אני שואל אם יש איזשהו מדד בינלאומי כזה?

עמליה גבאי: ודאי.

עמליה גבאי: קיימים מדדים בכל מדינה.

עמליה גבאי: זה שונה, אבל זה דבר שקיים ומקובל במדינות המערביות.

עמליה גבאי: בעצם, אותה הערכה של אומדן דיברה על זה שבשנת 2004, העלות הכוללת, על סמך אותם מדדים שראינו, היתה למשק כ- 12.5 מיליארד שקל , ב- 2005 היא היתה כ- 11.9 – שזו בעצם ירידה של 300 מיליון שקל, ובין 2005 ל-2006 יש עוד פעם ירידה של כ- 300 מיליון שקל.

עמליה גבאי: מה שאנחנו רואים פה, בעצם, ואני מדברת על האספקט הכלכלי, לא ההומני – שהתקציבים שמוקצים למלחמה בתאונות דרכים יש להם השפעה.

עמליה גבאי: מצד אחד אתה משקיע, ומצד שני אתה מקבל החזר על ההשקעה בצורת ירידת העלויות הכוללות למשק.

עמליה גבאי: מבחינת התקציבים – בשנת 2004 עמד התקציב של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים על 160 מיליון שקל וכך גם בשנת 2005.

עמליה גבאי: בשנת 2006 התקציב המקורי היה 160מיליון ולאחר מכן, לקראת תחילת הקמת הרשות, והיישום של המלצות דו"ח ועדת שיינין, התקציב הוגדל ל- 220 מיליון שקל.

עמליה גבאי: בשנת 2007 התקציב שנדחה לשנת ההקמה היה 400 מיליון שקל אבל לאחר קיצוצים רוחביים של 22 מיליון שקל הוא עמד על 378 מיליון שקל.

עמליה גבאי: בנוסף יש להם פה את התקציב בתוך מעצ שנועד לבטיחות בתוך מעצ, כאשר בהיבט הזה אני רוצה לומר שני דברים: במהלך כל השנים, אני לא יודעת אם זה היה מעוגן – לא היה נהוג לקצץ בתקציב הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים בקיצוצים רוחביים.

עמליה גבאי: בשנה הזו, 2007 זו הפעם הראשונה, למרות כל ההבטחות שניתנו, הן על ידי ראש הממשלה ושר האוצר – כל הקיצוצים שהרוחביים שהיו במסגרת הקיצוצים של האוצר, חלו גם על הרשות.

סטס מיסז'ניקוב: סליחה –כשיש קיצוץ רוחבי במשרד, זה לא השר שקובע איפה הוא מקצץ?

עמליה גבאי: מאחר ותקציב הרשות הוא תת תחום בתוך תקציב משרד התחבורה- הוא מופיע בנפרד.

סטס מיסז'ניקוב: אבל השר קובע, השר קובע- - -

עמליה גבאי: לא.

עמליה גבאי: זה נקבע באוצר.

עמליה גבאי: זה לא נקבע על ידי השר.

עמליה גבאי: השר קובע מה התקציב של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים - - 22 מיליון שקל שקוצצו.

עמליה גבאי: אנחנו, הרשות, הגשנו לפני כחודש לשר האוצר תוכנית מאושרת על ידי שר התחבורה לאור בעיה קשה של תאונות דרכים במגזר הערבי, שנובעת בעיקר מנושא התשתיות הלקויות במגזר – תוכנית חירום בהיקף של 22 מיליון שקל.

עמליה גבאי: אמרנו שאחרי הקיצוץ אנחנו מבקשים את הסכום הזה לייעד למען השקעה בתוכניות הבטיחות.

עמליה גבאי: בעיקר – תוכנית חירום, כולל הסברה, ובעיקר, המהות שלה היא 15 מיליון לתשתיות במגזר הערבי - -

קריאה: ללא matching?

עמליה גבאי: ללא matching.

עמליה גבאי: אני לא חושבת שהרשויות הערביות יכולות לאפשר לעצמן matching.

עמליה גבאי: לכן, לבצע את התוכנית הזו - קיבלנו הסכמה עקרונית של מנכ"ל משרד האוצר.

עמליה גבאי: למעלה מחודש אנחנו מחכים לתהליכים הביורוקרטיים בתחושה ששנת הכספים עומדת להיגמר והתקציב הזה בעצם ירד לטמיון.

קריאה: הוא כבר חולק.

עמליה גבאי: קיבלנו אישור עקרוני משר האוצר ואנחנו ממתינים.

עמליה גבאי: התקציב ל- 2008.

עמליה גבאי: בהתאם להמלצות ועדת שיינין ובהתאם למה שאימצה ממשלת ישראל, תקציב הרשות יעמוד החל משנת 2008, שנת 2009 ו-2010 על 50 מיליון שקל.

עמליה גבאי: כפי שאתם רואים, שמתי פה סימן שאלה באדום.

עמליה גבאי: במהלך האישור בממשלה של התקציב ל – 2008 בעצם הודיעו לנו שהתקציב של הרשות יקוצץ מ- 550 ל- 400 מיליון.

סטס מיסז'ניקוב: אחרי שהתגייסו והחזירו את זה.

עמליה גבאי: זה לא בדיוק החזירו, ואת הנקודה הזו הייתי רוצה להבהיר.

עמליה גבאי: מה שהחזירו זה בדיוק מה שכבוד יושב הראש אמר לפני רגע – אמרו או.

עמליה גבאי: קיי, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים תהיה 500, אבל את אותם 150 אמרו לתשתיות במשרד התחבורה- אנחנו מקצצים לכם במשרד התחבורה.

עמליה גבאי: ועל כך אומר, ובצדק, שר התחבורה: את הניוד הזה גם אני יודע לעשות, ואם אני, בשיקול דעתי, חושב שהרשות הלאומית צריכה לקבל - --

קריאות: - - -

אבי נאור: אם אנחנו רואים את העמודה האמצעית – הקצאה לחברה הלאומית לדרכים – 150 מיליון.

אבי נאור: לפי שיינין ולפי החלטה – למעצ הוקצה ל- 5 שנים 19 מיליארד, שמתוכם –2 מיליארד ל- 5 שנים היו מיועדים, צבוע, לנושא תשתיות בטיחות בלבד.

אבי נאור: קרי, זה לא כשעושים כביש חדש אז אומרים שאחוז מסוים מהסכום צריך להתייחס לזה כאל בטיחות.

אבי נאור: מדובר על בטיחות בכבישים קיימים.

אבי נאור: קיצצו 3 מיליארד מסך כל ה- 19.

אבי נאור: אז בואו נגיד שגם אם היו מקצצים ליניארית, אז מ-400 צריך לקצץ את ה- 3/19.

אבי נאור: אנחנו רואים כאן 150.

אבי נאור: זאת אומרת, כל ה - - הם אפילו לא שווי ערך ל – 250 שכאן בשקט מקצצים ממעצ.

אבי נאור: - - עבור התחבורה.

אבי נאור: מדובר בבטיחות פר סה.

אבי נאור: קיצצו כאן בצורה משמעותית וצריך להדגיש את זה.

חיים אורון: אבל הנייר שאתם מציגים זה ההפך.

חיים אורון: יש פה מצגת שאומרת: שיינין רצה 550, ויש 50.

אבי נאור: כדי להבהיר – בדו"ח שיינין היו שני מספרים: היה 550, שזה ה- 550 שיש, ובנוסף לכך היה עוד 400 מיליון לשנה למעצ.

אבי נאור: כלומר, סך הכל שיינין שווה 950.

אבי נאור: מעצ מקבלת את ה- 19 פחות 3, ומה שאני אומר כאן שבתקציבים הפנימיים של מעצ, במקום שהיה צריך להיות מיועד 400, שזה התרגום של ה- 2 מיליארד – 400 לשנה, אנחנו רואים 150, של-5 שנים זה 750.

סטס מיסז'ניקוב: 250 כפול 5 – זה מליארד, 250, זה מה שקוצץ - -

אבי נאור: נכון.

חיים אורון: אני מודה שאני כבר מבולבל – פה מופיע פעם אחת – 150 – בטיחות בדרכים.

סטס מיסז'ניקוב: היה צריך להיות 400.

סטס מיסז'ניקוב: חוץ מה-400 האלה יש קיצוץ של 150 - - -

קריאות: - - -

יובל פרידמן: מי שיקרא את ה - - ל- 2008 יראה 550 מיליון שקל בתקציב הרשות.

יובל פרידמן: אלא מה?

יובל פרידמן: פשוט העבירו את זה מ - -

קריאות: -

ראובן ריבלין: המלחמה צריכה להיות בממשלה.

ראובן ריבלין: לבוא ולומר לנו?

ראובן ריבלין: הרי רוב התאונות הם בכבישים האלה, שאתם מדברים בהם, שהיו מיועדים להרחבה ול - - .

ראובן ריבלין: יש שני גורמים: הגורם האנושי והגורם התשתיתי.

ראובן ריבלין: אבל לצערנו הרב, רוב התאונות האיומות – יכול להיות שיש בהן את האלמנט של הגורם האנושי אבל קודם כל צריך לפתור את התשתית.

יובל פרידמן: מרכיב התשתיות הוא מרכיב חשוב מאד.

יובל פרידמן: הוא לא היחיד.

יובל פרידמן: ובכבישים בינעירוניים – לקצץ יותר מ- 50% ממה שהיה מתוכנן בדו"ח שיינין – זה קיצוץ משמעותי מאד גדול.

עמליה גבאי: דרך אגב, אם תסתכלו בניתוח של נתוני ההרוגים מתחילת השנה הזו אנו רואים ירידה קלה במספר ההרוגים בתחום העירוני ועליה גדולה, של כ- 17% של ההרוגים בשטחים הבינעירוניים.

עמליה גבאי: אם אנחנו מדברים על תשתיות בינעירוניות וכו' אז ודאי שיש לה משמעויות.

יצחק זוכמן: אני יכול לעשות ניתוח של זה.

יצחק זוכמן: במשפט אחד: לשמחתנו, הטיפול בנקודות תורפה תשתיתיות בתוך העיר הוא יותר קל לאיתור מאשר מחוץ לעיר, כי כשאתה לוקח כביש של מעצ אתה מוצא תאונות אקראיות לאורכו – קשה מאד לטפל.

יצחק זוכמן: בתוך העיר, רוב התאונות הן בצמתים.

יצחק זוכמן: לא כולן.

יצחק זוכמן: אנחנו לוקחים את הצמתים, מטפלים בהם טיפול תשתיתי ואתה מקבל תרופה בעלות הרבה יותר נמוכה.

יצחק זוכמן: סתם לדוגמה – בבאר שבע עשינו ב- 6 השנים האחרונות 95 מעגלי תנועה.

יצחק זוכמן: וכשאתה בודק את נתוני התאונות בבאר שבע ב- 5 השנים האלה, הם ירדו בהרבה.

עמליה גבאי: בעצם אנחנו חוזרים לנושא התשתיות ואני רוצה לדבר על זה בהיבט של מה אנחנו רוצים לבקש, מעבר לנושא הקיצוץ התקציבי.

עמליה גבאי: הסכמנו כולנו שנושא התשתיות הוא חשוב, וזה אחד המרכיבים העיקריים בהמלצות של ועדת שיינין.

עמליה גבאי: בעצם, הוועדה קבעה שצריכה להיות תוספת השקעה של מיליארד שקל לשיפור תשתיות בדרכים במרחב העירוני, כאשר נקבע שהתוכנית תתפרס על פני 5 שנים, דהיינו – תקציב של 200 מיליון שקל בכל שנה.

עמליה גבאי: עד היום, ב- 2007 קיבלנו הרשאות – אנחנו בונים את התשתיות באמצעות משרד התחבורה, בניהולו של מר זוכמן.

עמליה גבאי: אנחנו קיבלנו הרשאות להתחייב על התשתיות ב- 200 שקל ב- 2007 ולהשלמה למיליארד שקל –יש עוד 800 מיליון שקל.

עמליה גבאי: בגלל שהתשתיות, מאופי הפעילות שלהם – אופן הביצוע הוא ארוך, להוציא לפועל תוכני תזה מספר שנים.

עמליה גבאי: אנחנו, כדי להגביר את הבטיחות ולהגביר את ה- impact של זה, אנחנו מבקשים להקדים את ההרשאות להתחייב – ל- 300 מיליון ב- 2008, ו-500 מיליון ב- 2009.

עמליה גבאי: זה אותם 800 מיליון שחסרים.

עמליה גבאי: במקום 200 מיליון.

עמליה גבאי: אני מאמינה שההקדמה הזו תיתן תוצאות גם בפן הכלכלי.

עמליה גבאי: אנחנו מדברים על ההרשאות להתחייב, לא על תקציב מזומן.

עמליה גבאי: זו בקשה שלנו מכם, ועדת הכספים, לתמוך בנושא הזה של מתן הרשאות להתחייב ב- 2008 וב-2009.

יובל פרידמן: ב-2008, כרגע,

יובל פרידמן: בהצעת התקציב, ההרשאות להתחייב של הרשות הן אפס.

יובל פרידמן: שיהיה ברור.

יובל פרידמן: כרגע אין, בבסיס התקציב, שקל אחד להוצאות, שזה אומר שאי אפשר לשפר פה את התשתית.

עמליה גבאי: הדבר השני שאנחנו רוצים לבקש מוועדת הכספים זה הנושא שדיברתי עליו קודם של קיצוצים רוחביים, קיצוצי ה- flat, שלא יחולו על הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

עמליה גבאי: הנושא של הגברת הבטיחות בדרכים הוא יעד לאומי.

עמליה גבאי: זה הוגדר כך על ידי ממשלת ישראל.

עמליה גבאי: גם בעבר לא חלו קיצוצים רוחביים על הרשות.

עמליה גבאי: אנחנו צריכים את התמיכה של - -

אבשלום וילן: יש לי הצעה בשבילך.

אבשלום וילן: צריך לומר לממשלת ישראל שקיצוץ flat הוא קיצוץ של פחדנים.

אבשלום וילן: מבחינה כלכלית זה הדבר הכי פחות חכם אבל הכי נוח.

סטס מיסז'ניקוב: אבל תצא רגע מהכובע של האופזיציונר – היא אומרת: תעדיפו את הרשות למלחמה בתאונות דרכים על פני דברים אחרים, שיש שם קיצוץ flat.

אבשלום וילן: זו דרישה שבאמת צריך להביא אותה בפני הממשלה, ולנו אין השפעה על קיצוצי ה- flat.

ראובן ריבלין: האם את מעלה על דעתך שאנחנו נפעל בניגוד להחלטות הממשלה?

עמליה גבאי: בניגוד – ודאי שלא.

ראובן ריבלין: אז מה את רוצה מאתנו?

ראובן ריבלין: שנוסיף על התקציב של הממשלה?

ראובן ריבלין: לשכנע אותם שיתנו לכם באופן מיוחד, מעבר לתקציב?

עמליה גבאי: להגדיל את הלחץ – כל אחד במסגרות שלו.

ראובן ריבלין: את באה לומר לנו מה לעשות בממשלה?

ראובן ריבלין: את בממשלה.

ראובן ריבלין: את אומרת לנו לא לאשר את הממשלה?

קריאה: היא לא מהממשלה.

קריאה: - - השרים האחרים.

ראובן ריבלין: אבל השרים האחרים - - .

ראובן ריבלין: אני לא בא אליך באופן אישי.

עמליה גבאי: אני הייתי מצפה מחברי הכנסת שמבינים את החשיבות - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: קיבלנו את בקשתנו, ואנחנו ניענה, ודאי שלפי ההגיון שלך שאנחנו השתכנענו - -

אמנון כהן: אני רק רוצה להגיד שאני סיר את הרביזיה שלי בנושא שהיה קודם – השקעות בקרנות משותפות.

יעקב שיינין: אנחנו בתוכנית דיברנו על 550 מיליון שקל לשנה לרשות ועוד 400 מיליון שקל לשנה בתקציב המדינה במעצ, כדי לשפר ולתקן כשלים על כבישים קיימים.

יעקב שיינין: יש דבר נוסף – לבנות כבישים חדשים עם הבטיחות החדשה, אבל אמרנו – אבל בנינו כל השני ם,

יעקב שיינין: מהקמת המדינה, כבישים לא בתקן הנכון.

יעקב שיינין: אמדנו את זה ב- 2 מיליארד שקל, 400 מיליון שקל לשנה ל- 5 שנים לתקן את הכבישים האלה ולהפוך אותם לכבישים ברמה סבירה.

יעקב שיינין: אחרי שאתה מסתכל בסך הכל, זה – 950.

יעקב שיינין: 400- למעצ, זה צבוע, בדיוק לדברים של תיקון כשלים של כבישים קיימים, ו –550 - - ששם, דרך אגב, יש 200 מיליון שקל לשנה לכשלים עירוניים.

יעקב שיינין: אנחנו רצינו בזמנו לגבות אגרה על ה- 550 כי טענו שאם נוריד את התאונות העלות למשק תרד, ואם כך - פרמיות הביטוח תרדנה.

יעקב שיינין: שני דברים ראינו מאז - -

חיים אורון: לא הסכימו מסיבה אחת – כי זה מעלה את משקל המס בתל"ג.

חיים אורון: לכן הם לא עושים את זה, זה הכל.

יעקב שיינין: הכנסת קיבלה את מה שאמרה ראש הממשלה, שהוא, אישית, נותן 550 מיליון שקל לשנה, עד שנת 2010.

יעקב שיינין: אני לא מתווכח עם זה.

יעקב שיינין: אנחנו רואים רק דבר אחד שקרה – שבעצם, אם אנחנו מורידים את תאונות הדרכים אנחנו חוסכים למשק, ובעצם כדאי לשים 550 לשנה, כי אז יירדו המספרים.

יעקב שיינין: אפילו שלא שמנו את ה- 550 קיבלנו 600.

יעקב שיינין: זאת אומרת, כלכלית – חסכו לעומת 2004.

יעקב שיינין: זאת אומרת, מה שאה רואה – שאם אתה מצליח להוריד תאונות דרכים אתה מרוויח את הכסף חזרה, כלכלית, ומבלי להתייחס לכל עוגמת הנפש והצער וכל אותם דברים שאנחנו לא יודעים למדוד.

ראובן ריבלין: מרוויח גם כסף.

סטס מיסז'ניקוב: אז אתה אומר – זה בא ביחס ישר לסכום שאתה שם ברשות?

יעקב שיינין: בוודאי.

יעקב שיינין: חד משמעית.

יעקב שיינין: אין ניסים.

יעקב שיינין: תשים?

יעקב שיינין: – תקבל.

יעקב שיינין: יכול להיות שתשים ולא תקבל אותם מספיק יעיל, אז אתה צריך לעשות רשות יעילה.

יעקב שיינין: אז הצענו דרכים לרשות סטטוטורית, עצמאית - - -

סטס מיסז'ניקוב: אתה יכול לענות לי על השאלה: מה ההבדל בין הרשות החדשה לבין הרשות הישנה?

יעקב שיינין: הרשות הישנה היתה מחלקה במשרד התחבורה.

יעקב שיינין: היא לא היתה עצמאית.

יעקב שיינין: כדי שתבין: משרד התחבורה, על מה הוא אחראי?

יעקב שיינין: - הוא רוצה זרימה.

יעקב שיינין: הוא לא רוצה שיהיו פקקים.

יעקב שיינין: הוא רוצה שתהיה זרימה.

יעקב שיינין: כשיש זרימה ואתה נותן לתנועה לעבור, יש פה גם בעיה אבל יכול להיות שיש בעיית בטיחותית.

יעקב שיינין: אז רצינו שמשרד התחבורה יהיה אחראי באמת על הזרימה.

יעקב שיינין: אתה לוקח גוף אחר ואתה אומר: לא מעניין אותי זרימה, אנחנו רוצים בטיחות.

יעקב שיינין: וכשהבטיחות היתה תחת משרד התחבורה אז תמיד השתיקו אותם כי הוא בעצם לקח את העדיפות שלו.

יעקב שיינין: מה שאנחנו עשינו - עשינו רשות סטטוטורית עצמאית שהיא לא חלק ממשרד התחבורה, והתפקיד שלה הוא אחד: שתהיה בטיחות.

יעקב שיינין: ואם אני אביא את זה לקיצוניות, אני אגיד: פקק באילון זה הכי בטיחותי שיש.

יעקב שיינין: אף אחד לא נהרג בתאונה.

יעקב שיינין: מבחינת הרשות אנחנו רצינו שיהיה לנו כוח לסגור כביש לא בטיחותי.

יעקב שיינין: זאת אומרת, הרשות אחראית על הבטיחות, משרד התחבורה אחראי על זרימה ויש שר מלמעלה שהוא, בעצם, מחליט.

קריאות: - - -

סטס מיסז'ניקוב: אני עוד לא השתכנעתי.

סטס מיסז'ניקוב: כי אם יהיה פה שר תחבורה שהוא גם חולש על הרשות וגם על משרד התחבורה ואתה, כחלק מהרשות תגיד לו שבטיחות זה מה שקובע – ויבוא מר זוכמן ויגיד: לא, התשתיות והזרימה חשובים בתוך הערים.

סטס מיסז'ניקוב: השר יכריע לטובת זוכמן ואותו הדבר - -

עמליה גבאי: אין לנו חילוקי דעות עם השר מבחינת בטיחות.

עמליה גבאי: השר מוביל את התהליך של הבטיחות.

עמליה גבאי: מחר יכול לבוא שר אחר, זה בהחלט יכול להיות.

יעקב שיינין: באחת ההחלטות שלנו ראינו שאין אחראי להרוגים.

יעקב שיינין: יש אחראי על התחבורה.

יעקב שיינין: אנחנו אמרנו שהדבר הכי נכון שיכול להיות זה ששר התחבורה הוא השר לבטיחות בדרכים.

יעקב שיינין: השר הזה הסכים.

אבי נאור: יש שלושה מרכיבים שהם מרכיבים של שינוי מהותי.

אבי נאור: הרשות היא רשות סטטוטורית, עצמאית, יש לה מועצת מנהלים, מה שלא היה קודם - -

סטס מיסז'ניקוב: זה רק מסבך את העניין - -

אבי נאור: אף פעם לא אומרים שהדברים צריכים להיות פשוטים.

אבי נאור: והדבר השלישי הוא שיש לה עצמאות רבה יותר בנושא הכספי.

עמליה גבאי: אמורה להיות, היום אין לה.

אבי נאור: גם היום.

אבי נאור: ברשות הישנה –אם ראש הרשות רצה לשלוח מישהו לקורס הוא היה צריך את חשב משרד התחבורה כדי לעשות את זה.

עמליה גבאי: אז יש לי הפתעה בשבילך – עדיין, היום, להזמין את השרברב, אני עדיין צריכה את חתימת החשב.

יעקב שיינין: בינתיים החליפו את המנכ"ל וכל הנהלים של העבודה נשארו אותו הדבר.

יעקב שיינין: עשרות גופים כאלה, אם הם סטטוטוריים ואם הם יכולים – הם צוברים כוח.

יעקב שיינין: תראה את הרשות לניירות ערך, תראה את הרשות להגבלים עסקיים.

יעקב שיינין: אתה מתחיל ככה, ואז אתה רואה מה קרה.

יעקב שיינין: הם שתי רשויות עצמאיות.

יעקב שיינין: דרך אגב, אגיד את זה הפוך – משרד האוצר התנגד לרשות סטטוטורית.

יעקב שיינין: אתה יודע מדוע?

יעקב שיינין: כי הוא יודע למה.

יעקב שיינין: רשות סטטוטורית היא באמת חזקה.

יעקב שיינין: אבל כאן צריך קונסטלציה, כי זה קרה ברשות להגבלים עסקיים וזה קרה ברשות לניירות ערך.

יעקב שיינין: ובא אותו מנכ"ל, והוא עשה את הכללים והוא הכתיב דברים לחשב המשרד.

עמליה גבאי: אבל יש הבדל – הרשות ניזונה אך ורק מתקציב המדינה, בעוד שלרשות לניירות ערך יש הכנסות עצמאיות ובזה יש לה את הכוח.

ראובן ריבלין: הדוגמה היא לא טובה, היא צודקת.

קריאות: - - -

יעקב שיינין: אני אתן דוגמה מכל אותם דיונים.

יעקב שיינין: יש עכשיו דבר שהוא פופולרי ופופוליסטי, ומדברים עליו הרבה – מדברים על כביש הערבה.

יעקב שיינין: אני שמעתי כל כך הרבה פתרונות.

יעקב שיינין: כל אחד מציע את הפתרון שלו מה הוא יעשה בכביש הערבה, 190 ק"מ עד אילת, מה הוא יעשה כדי לפתור תא הבעיה.

יעקב שיינין: אבל יש פתרון אחיד שאנחנו הסתכלנו עליו והוא בסופו של דבר הכלכלי, והנכון: אם תעשה עוד מסלול,עוד שני נתיבים.

יעקב שיינין: ההערכה שלנו היא שהעלות של זה זה בערך 750 מיליון שקל.

יעקב שיינין: נכון שלפי נפח התנועה היום לא צריך, וכן הלאה.

יעקב שיינין: 750 מיליון שקל – פחת וריבית עליו זה בערך 10%.

יעקב שיינין: זאת אומרת – העלות השנתית היא 75 מיליון שקל.

יעקב שיינין: הרוג, אם תיקח מדד של הרוג, ראית שזה 12 מיליארד שקל סך הכל עלות למשק, אם ניקח מדד של 400 הרוגים.

יעקב שיינין: הרוג זה הרוג עם החבילה – 30 מיליון שקל.

יעקב שיינין: זאת אומרת, שאם 3 הרוגים בשנה על כביש הערבה – אני חוסך, בהתנגשויות חזיתיות, זה שווה את ההשקעה.

יעקב שיינין: אם אתה מסתכל, זה 5 הרוגים או יותר אז אני אומר שמבחינה צינית, כלכלית – כדאי לי לעשות את הכביש, למרות שנפח התנועה לא מצדיק זאת.

יעקב שיינין: בזה שיכנענו את כולם.

יעקב שיינין: אתה יכול בהרבה מאד מקומות לשים לב שכלכלית זה כדאי.

יעקב שיינין: כל מה שצריך לעשות, ואני חושב שהצלחנו, באופן עקרוני, להסביר שזה לא חלק מתקציב אלא זה חישוב ציני כלכלי, כי בסופו של דבר, אם אני עושה את זה, אני מקבל בחזרה את הכסף.

יעקב שיינין: זה צריך להיות הדבר שוועדת הכספים צריכה - -

חיים אורון: אבל מה שאתה אומר עכשיו נכון לגבי הבטיחות.

חיים אורון: יש עוד שורה של נושאים.

חיים אורון: התפיסה של האוצר ושל הממשלה היא לא לקבל את אחוז התקציב שאתה מדבר עליו.

חיים אורון: זו הביקורת על אולמרט הוא לא מקבל את ההנחה שזה מחזיר את עצמו.

יעקב שיינין: הוא כן קיבל את ההנחה, והעובדה היא שעל נושא של בטיחות היו מוכנים לראות את זה בקופה נפרדת של ראש הממשלה.

חיים אורון: איזו קופה?

חיים אורון: זה בתוך התקציב.

יעקב שיינין: זה לא בתקציב.

יעקב שיינין: הם אמרו בזמנו, האוצר, שזה לא חלק מהתקציב.

חיים אורון: אתה מציע עכשיו – תביאו עוד 400 מיליון שקל מהתקציב, ותשימו פה.

אבשלום וילן: לפני זה הוא אמר שב- 2007 הגירעון הממשלתי האמיתי ייגמר באפס.

חיים אורון: זה לא שייך.

חיים אורון: אני מדבר על הגדלת התקציב - - שנה שעברה.

קריאה: חברה', הם, גם את מה שהם קיבלו – לא מצליחים להוציא.

סמדר אלחנני: יש תת ביצוע גדול.

קריאות: - - -

אבשלום וילן: אני מלווה את הנושא הזה גם בוועדת הכלכלה כמה שנים, ואני חושב ש – איך שיינין אמר, הולכים לחצי הדרך?

אבשלום וילן: זו בדיוק תמצית הישראליות.

אבשלום וילן: הרי הדו"ח – היה דו"ח עב כרס, מאד מפורט.

אבשלום וילן: הממשלה אימצה אותו.

אבשלום וילן: עשו את השינויים, ואתה רואה – עצרו בחצי הדרך.

אבשלום וילן: לכן אני מודה שזה כל כך ישראלי וכל כך לא רציני, מבחינה זו, שאין לי פה פתרונות קסם.

אבשלום וילן: אני חושב שעם כל המודעות ועם כל התוצאות שמראים בפירוש ירידה, ועבודה יפה מאד של "אור ירוק", וכל המערכת שסביב הנושא הזה, שהתלבשה על זה כעל פרויקט לאומי, אז אין לי אלא לומר – זה לא קשור לאופוזיציה ולא לקואליציה.

אבשלום וילן: אני חושב שמפורש צריך להמשיך להיאבק בממשלה כדי להחזיר את התקציבים האלה.

אבשלום וילן: חסר פה, באופן אמיתי.

אבשלום וילן: בואו נשווה את רמת התשתיות שלנו בכבישים, ואת רמת הרכבות -יחסית אנחנו רוצים להיות ב- OECD?

אבשלום וילן: בבקשה.

אבשלום וילן: בואו נגיע לרמה שלהם.

אבשלום וילן: בדיוק על זה מדובר.

אבשלום וילן: אני לא אלך להשלכות הנוספות של זה, ומה זה עושה לכלכלה הלאומית, וכו'.

אבשלום וילן: אבל אני חושב שזה מאבק ארוך וצריך כל הזמן לתת לממשלה את הפטיש בראש.

אבשלום וילן: האבסורד זועק לשמיים.

אבשלום וילן: כל הקיצוצים האלה נעשו בגלל התיאוריה, לא בגלל שום כורח.

אבשלום וילן: ואת הנזקים אנחנו רואים.

חיים אורון: זה מרוץ סביב לזנב.

חיים אורון: והפעם יודעים בדיוק איפה הזנב ומה היא הכיכר שנעים סביבה.

חיים אורון: הוכח מעל לכל ספק – ויש תחומים שההוכחה היא לא כל כך מובהקת – שיש תשואה ישירה להשקעה בבטיחות בדרכים.

חיים אורון: זה לא במקום חינוך, וזה לא במקום דברים שבטח יעסקו בהם בוועדות אחרות.

חיים אורון: הוכח באופן ברור שלכסף במקרה הזה ישנה תשואה ישירה.

חיים אורון: קודם כל – בחיסכון בחיי אדם, למרות שאנחנו כאילו בדיון כלכלי, אבל בואו נתחיל בכל זאת מזה.

חיים אורון: ואחר כך – גם במאפיינים הכלכליים.

חיים אורון: ובכל זאת, למה לא עושים את זה?

חיים אורון: יש קיבעון יותר גדול מאשר אפילו האמת המוחלטת הזו.

חיים אורון: והוויכוח על האגרה או על תוספת תקציב הוא בעצם אחד המאפיינים של זה.

חיים אורון: בהתחלה באת ואמרת – אגרה, אנחנו יודעים להביא את הכסף.

חיים אורון: עברו שנתיים, ובכל זאת אין כסף.

חיים אורון: עם כל הכבוד, אנחנו מעגלים פה את הפינות.

חיים אורון: 550 במקום 950 זה פחות 50% ממה שמוקצה.

חיים אורון: הרי האם מישהו היה מעיז לפני שנתיים לחשוב שאחרי שנה יקצו את זה בחצי?

חיים אורון: אבל זה מה שקורה, בפועל.

חיים אורון: וזה לא המקרה היחיד.

חיים אורון: אדוני היושב ראש, אני לא יודע מה נעשה פה, בוועדה, אבל אם בנושא מהסוג הזה אנחנו לא מסוגלים לבוא לממשלה, שנבוא עם כל התפריטים והלוח הזה יתחיל שוב להתמלא – ולהגיד: יש פה התחייבות ממשלתית, אל תסבנו אותנו ואל תסבנו מישהו אחר.

חיים אורון: מה המשמעות של הרשאה להתחייב?

חיים אורון: שאף אחד לא עושה שום תוכנית ושום דבר?

חיים אורון: כי מה זו הרשאה להתחייב?

חיים אורון: זה איזשהו אופק טיפה יותר רחוק בנושאים הללו.

חיים אורון: אמרתי – בואו נתחיל מארבעת ה - - האחרונים, כי אנחנו משוכנעים, אף אחד לא צריך פה את תוספת השכנוע.

חיים אורון: אנחנו מברכים על הירידה.

חיים אורון: אז יש גם תחום שלמאמץ יש תועלת.

חיים אורון: יש גם תחום שלממשלה יש כסף, ובכל זאת, כאשר הכסף נמצא – ואי אפשר לטעון היום שהוא לא נמצא- עושים אתו דבר אחר.

חיים אורון: מה עושים עם הכסף?

חיים אורון: – מקטינים את החוב מהר יותר מדי ממה שהיה צריך להקטין אותו.

חיים אורון: ד"ר שיינין בתפקידו כמקרו כלכלן יגיד לכם שגם אם יקטינו את החוב, טיפה יותר לאט - שום דבר לא יקרה.

חיים אורון: תקטינו אותו, אבל טיפה יותר לאט, ותביאו עוד 2.5-3 מיליארד שקל למשל גם לדברים האלה.

חיים אורון: זה כל הוויכוח בין גידול של 1.7 ל- 2.5.

חיים אורון: ולכן אני קושר את זה לזה, כי אנחנו עכשיו כל יום נתקלים בנושא אחר שבו אומרים: יש לנו תוכנית טובה הרי לא מדברים עכשיו על מיליארדים.

חיים אורון: על 400 מיליון שקל, 500 או 600 מיליון שקל.

חיים אורון: ואנחנו אומרים – הכסף קיים, אין שום יבה אמיתית לא להוציא אותו.

חיים אורון: זה לא עניין של מס נוסף גם לא באגרה נוספת.

חיים אורון: הוא קיים.

חיים אורון: תקטינו את החוב ב- 2.5 מיליארד פחות כסף בשנה הבאה ותלכו על מסלול אחר.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שכאשר נקרית עלינו מלחמה אנחנו מוציאים את התקציב.

ראובן ריבלין: אין לנו ברירה.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים להגן על מדינת ישראל ואנחנו מוצאים את התקציב.

ראובן ריבלין: ויש עלינו מלחמה, והיא המלחמה בתאונות הדרכים, כך זה נקרא, ומה אנחנו רואים?

ראובן ריבלין: שבתשתיות שיכולות לגרום באמת למהפכה בארץ, וזה – הרכבות, אנחנו, רק בשנה הקודמת הפחתנו 2 מיליארד ודחינו ב- 5 שנים את תשתיות הרכבת בצפון.

ראובן ריבלין: ואנחנו יודעים היום כתוצאה מהמסילות שבוצעו כמה אנשים יוצאים היום מהכבישים.

ראובן ריבלין: הדברים שמובאים לפנינו הם מדאיגים מאד.

ראובן ריבלין: יש לי חשש כבד מאד, כי הייתי שר בממשלה, שההתייחסות היא בהתאם לרצונו של ראש הממשלה לגדל את השר הנוגע בדבר.

ראובן ריבלין: אני אומר את הדברים בצורה המפורשת ביותר ונדמה לי – וזה דבר שצריך לומר אותו במלוא חומרתו.

ראובן ריבלין: כאשר יש שר חזק במשרד מסוים – אז - -יש פה תקציבים שהובטחו לציבור.

ראובן ריבלין: יצאו בתופים ובמחולות ובסיסמאות ושבועות שאנחנו הולכים חד משמעית להילחם באותה תופעה אשר היא לא גזירה משמיים.

ראובן ריבלין: הביאו אדם שמכירים ביכולותיו והוא גם הוציא דו"ח.

ראובן ריבלין: לכן אני אומר לכם: אנחנו נעשה כל מאמץ.

ראובן ריבלין: אנחנו אפילו נצביע נגד הממשלה אם היא לא תיתן לכם את כל התקציבים, ועוד כהנה וכהנה.

ראובן ריבלין: אבל נדמה לי שזה לא יספיק.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהאנשים היושבים כאן מתייחסים לממלכה, למדינת ישראל, ברמה הלאומית, באותה אחריות – גם חברים שהם סקטוריאליים במובן כזה.

ראובן ריבלין: אנחנו לא מצביעים נגד כאשר לא צריך להצביע נגד, וגם לא נצביע בעד כאשר - - .

ראובן ריבלין: אנחנו בהחלט נעשה כמיטב יכולתנו לשכנע.

ראובן ריבלין: השאלה היא רק האם לא קצרה ידינו לעשות מה שאנחנו יכולים.

פיני קבלו: אני רוצה באמת להציע הצעה שאולי הוועדה תחליט לקבל.

פיני קבלו: אני כאן תמיד מייצג את השלטון המקומי ומקום שאני בא וטוען שאין כסף, אני הפעם אומר שיש כסף.

פיני קבלו: משרד התחבורה מתקצב רשויות מקומיות ושר התחבורה הופיע לפני כשבועיים – וזוכמן ליווה אותו, זה אחד האנשים המוכשרים שאני מכיר.

פיני קבלו: אנחנו מוצאים שחלק גדול מהתקציבים שמיועדים לתשתיות ולבטיחות ביישובים פשוט לא מנוצל, זה מגיע לממדים מאד מאד גבוהים.

פיני קבלו: הבעיה העיקרית היא matching.

פיני קבלו: אם הוועדה המכובדת תחליט שמסוציואקונומי 5 אין צורך ב- matching, אני חושב שאנחנו נראה גם במגזר הערבי, גם במגזר הבדואי וביישובים אחרים – שחלק גדול מהכסף מנוצל לתשתיות ולטיפול בבטיחות.

פיני קבלו: זו הבעיה, שמדי שנה מוחזרים כספים, ואני מכיר את זה כראש עיר.

פיני קבלו: הייתי מקבל מכתבים לקראת סוף שנה, ש- 30 ו-40 ו-70 אחוז מהתקציב לא מנוצל, כי המדינה גם קיצצה את תקציב הפיתוח, שממנו היינו לוקחים ונותנים את ההשתתפות שלנו.

פיני קבלו: גם זה, בשנים האחרונות קוצץ.

פיני קבלו: ולכן, בסופו של דבר רשויות מקומיות מתמודדות תמיד סביב תשלום שכר, כי זה הדבר הכי לוחץ והכי בעייתי.

פיני קבלו: ולכן אני מבקש בוועדה, לקראת חוק ההסדרים או התקציב שקיים, לנסות לפתור את אותה בעיה שכולם מדברים עליה, בעיה של ה- matching, כי הכסף בסופו של דבר מוצא, אבל הוא מועבר ליישובים בעל יכולת כלכלית הרבה יותר גבוהה.

סמדר אלחנני: אני רוצה להביא בפניכם נתון מוועדה אחרת שבה ישבתי.

סמדר אלחנני: בסופו של דבר זה כמעט אותו מספר הרוגים בכל מלחמות ישראל ובכל תאונות הדרכים, מאז קום המדינה.

סמדר אלחנני: המספר כמעט זהה.

סמדר אלחנני: ממשלת ישראל קיבלה את המלצות ועדת ברודט כמו שהן.

סמדר אלחנני: במקרה ההוא כשאומרים – "תקציב רב שנתי" - -

חיים אורון: לא קיבלה כמו שהן.

חיים אורון: את הסעיף על 2.5 היא לא קיבלה.

סמדר אלחנני: הוא ל- 2010.

חיים אורון: היה סעיף על 2.5, חד משמעי, ואותו הם לא קיבלו.

סמדר אלחנני: אני מכירה את זה.

סמדר אלחנני: היא קיבלה אבל את ההחלטה של תקציב רב שנתי שהוא גם עם תוספת בכל שנה, מעבר לתקציב השנה הקודמת.

סמדר אלחנני: היא גם לא ביטלה את ההרשאה להתחייב בתקציבים, שהוא התקציב שמאפשר את הפעילות הרב שנתית.

סמדר אלחנני: זה – כרקע.

סמדר אלחנני: אני רוצה להזכיר עוד משהו.

סמדר אלחנני: כולם מדברים על עודף הכנסות.

סמדר אלחנני: ואכן יש השנה ביצוע יתר של הכנסות המדינה, אבל זה לא רלבנטי לביצוע ההוצאות.

סמדר אלחנני: אפשר להוציא הוצאות רק לפי מגבלת ההוצאה התקציבית.

סמדר אלחנני: מה הדוגמה שאני מביאה?

סמדר אלחנני: – ואם היה תת ביצוע בהכנסות, לא היו מבצעים את התקציב?

סמדר אלחנני: אין קשר בין שני הדברים.

סמדר אלחנני: את התקציב צריך לבצע לפי המתווה שלו.

סמדר אלחנני: ופה הבעיה.

סמדר אלחנני: המתווה כרגע מראה – וחברי הוועדה יקבלו את זה במייל, שהוציאו ¾ בשנה , כשצריך להיות מסלול ליניארי – במקום 75% - 70%, ו- 5% מהתקציב זה 10 מיליון שקל, שזה תת הביצוע כרגע.

חיים אורון: הם יגיעו בסוף השנה לאותו הדבר - - בואי נחתום עכשיו.

חיים אורון: ההתעסקות עם התת ביצוע היא החלק הכי נוח לאוצר, כי בסוף השנה יבוא האוצר ויגיד: מה אתם רוצים?

חיים אורון: הביצוע, פלוס עודפים מחויבים מגיע ל-99 נקודה משהו – והבעיה היא לא בעיית ביצוע, אלא מה שאמרת קודם: גודל התקציב.

סמדר אלחנני: אבל גם לתת ביצוע יש משמעות.

חיים אורון: אנחנו עוד ניפגש.

סמדר אלחנני: לגבי תאונות הדרכים – אחד הדברים שלא שמעתי מכם, שמאז שחוקק ביטוח חובה נגד תאונות דרכים, הוא גרם לכך שיש גם no fault- אין הוכחת אשם, כולם מבוטחים.

סמדר אלחנני: האם בדקתם, האם אם היו מתחילים לחקור מי אשם בכל תאונה, והביטוח היה מתייחס לזה בהתאם – האם זה לא יה משפיע על תאונות הדרכים?

סמדר אלחנני: כי היום אתה מבוטח, ולא חשוב מה שתעשה.

עמליה גבאי: זה לא כולל ביטוח לחיים.

עמליה גבאי: כשאדם עושה תאונת דרכים הוא לא עושה אותה בשביל הביטוח.

סמדר אלחנני: אבל יש מרכיב בתודעה שאתה מחנך אנשים לגבי זה שאם אתה עושה תאונה, חברת הביטוח לא תבטח אותך.

סמדר אלחנני: הנקודה האחרונה- ניתוח תאונות.

סמדר אלחנני: מה שחסר בכל יום אחרי תאונת דרכים זו מסקנה בדיוק מה גרם לתאונה הזו: האם הוא חגר חגורת בטיחות, האם היו יותר מדי אנשים במכונית, באיזו מהירות הוא נסע.

סמדר אלחנני: שיכורים זה לא רק מאלכוהול.

סמדר אלחנני: חלק גדול מהתרופות שניתנות נגד דלקת גרון, נגד שיעול, נגד נזלת – הן תרופות שכתוב שם, באותיות קטנות, שאסור לנהוג בהשפעתן.

עמליה גבאי: בעניין הזה של התרופות אני רוצה להגיד שהקמנו ועדה משותפת – גם משרד הבריאות, גם משרד התחבורה, עם אנשי הרשות, לגבש אמנה לרופאים על הנחיות לחולים שנותנים תרופות שמשפיעות על הנהיגה.

יצחק זוכמן: קודם כל – לנושא ה- matching אנחנו מודעים לנושא.

יצחק זוכמן: שינינו את ה- matching.

יצחק זוכמן: הוא איננו אחיד.

יצחק זוכמן: רשויות חזקות בלבד משלמות 70%, וככל שהרשות יותר חלשה היא משלמת פחות.

יצחק זוכמן: כל המיעוטים מקבלים 100%.

יצחק זוכמן: חלק מהרשויות היהודיות מקבלות 100%.

יצחק זוכמן: למשל – בית שאן מקבלת 100%, זה כבר שנה שלישית.

יצחק זוכמן: דבר נוסף – לגבי מעצ.

יצחק זוכמן: נכון שפה מופיע 150 מיליון שקל אבל בתוך תקציב מעצ יש פרויקטים רבים שמבוצעים, שהם לא נקראים "בטיחות" אבל הם בטיחות.

יצחק זוכמן: למשל: הפרדות מפלסיות עם הרכבת, למשל- הכפלת מסלולים, בדיוק כמו שדובר כאן, על כביש הערבה, ופרויקטים נוספים, כך שזה נושק ל – 400 מיליון שקל.

יצחק זוכמן: זה קיים.

יצחק זוכמן: דבר נוסף – מה שפה מוצג זה רק תקציב הבטיחות.

יצחק זוכמן: יש גם קיצוץ שהושת על תקציב התשתית של המשרד, שגם שם – לא כל הפרויקטים הם פרויקטים בטיחותיים, אבל הפרויקטים שם מביאים תועלת לא פחות מהפרויקטים הבטיחותיים, לפעמים הרבה יותר.

יצחק זוכמן: אני רק אתן דוגמה אחת: הפרדה מפלסית ברחוב קפלן עם דרך בגין בתל אביב.

יצחק זוכמן: זה היה הצומת עם הכי הרבה תאונות במדינת ישראל.

יצחק זוכמן: עשינו שם הפרדה מפלסית וכמות התאונות ירדה שם, דרסטית.

יצחק זוכמן: וזה לא פרויקט בטיחותי, הוא כמעט כמו כל תקציב הבטיחות.

יצחק זוכמן: כביש הערבה – אם זה היה 750 מיליון שקל כנראה כבר היו עושים אותו.

יצחק זוכמן: זה פרויקט הרבה יותר יקר.

יצחק זוכמן: אנחנו, לאור התאונות האחרונות, נחשוב עכשיו איך לטפל בו.

אבי נאור: אל"ף- צריך להסתכל על חצי הכוס המלאה.

אבי נאור: צריך לזכור שנעשו דברים ובשנתיים האחרונות יש תוצאות.

אבי נאור: זה צריך לעודד אותנו.

אבי נאור: אנחנו עמותה, אני בא בשם ציבור, ואני קורא לכם לעזור להשיג את התקציבים, לקבע אותם, לתת לשר התחבורה ולרשות להמשיך לעשות, כי נעשים בסופו של דבר דברים טובים.

אבי נאור: לאט מדי, הרבה יותר מדי לאט ממה שהיה צריך להיות, אבל הכיוון הוא נכון.

אבי נאור: סמדר אלחנני דיברה על מספר דברים – זו פעם ראשונה שהיום יש מדען ראשי לרשות, אדם שהוא משורה הראשונה בעולם בתחום תאונות הדרכים - פרופ' שנהר.

אבי נאור: כלומר, גם הדברים שאת דיברת עליהם יזכו לטיפול יותר מקצועי.

אבי נאור: אני קורא לחברי הכנסת לתמוך במה שקורה כאן.

סטס מיסז'ניקוב: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.