ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 357, 2007-10-15 10:30

גלעד ארדן: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

גלעד ארדן: על סדר היום שתי הצעות חוק בהכנה לקריאה ראשונה, הראשונה היא הצעת התקשורת (בזק ושידורים)(תיקון – התקשרות לשירותי חירום), התשס"ו-2006, של חה"כ מאיר פרוש (פ/1024), אושרה במליאת הכנסת בקריאה הטרומית – כל כך מזמן?

גלעד ארדן: ב-27 בדצמבר 2006.

גלעד ארדן: הצעת החוק השנייה היא הצעת חוק לאיחוד קווי החירום הטלפוניים, התשס"ו-2006, של חבר הכנסת מרציאנו, שעברה עוד יותר מזמן – ב-19 ביולי 2006.

גלעד ארדן: אני מתנצל שלא היו לכם יחסים קרובים כנראה עם יו"ר הוועדה הקודם...

יורם מרציאנו: יושב ראש הוועדה הקודם הביא את זה לדיונים וכל פעם ביטלו- -

גלעד ארדן: התלוצצתי.

גלעד ארדן: נתחיל בהצעת החוק שלך, חבר הכנסת פרוש, אנא הצג אותה.

מאיר פרוש: כיום מנוי בחברת בזק שלא שילם חשבון עבור השירות שעשה עם הטלפון שלו, לאחר שחלפו 21 יום או ארכה אחרת, בזק זכאית לנתק את קו הטלפון ולהפסיק את השירות.

מאיר פרוש: אני באתי להצעה הזו כתוצאה מהמצב הכלכלי הקשה שיש במדינה, שיש הרבה מאוד משפחות עניות שיכול גם שהקשר היחיד שיש להן עם העולם החיצוני במדינת ישראל זה דרך הטלפון.

מאיר פרוש: ההצעה היתה שאם בזק מנתקת- -

גלעד ארדן: אבל ההצעה תישאר לחול גם כשהמצב הכלכלי לא יהיה קשה, כי תמיד יהיו אנשים במצב כלכלי קשה.

מאיר פרוש: כאשר ההצעה מדברת על כך שקווי הטלפון החירום, דהיינו משטרה, מד"א, כיבוי אש, כאשר הדבר הזה לא ימנע, גם אם לא שילמו את החשבון, לפחות שיהיה לו הקשר לדברים החיוניים האלה, יש הצדקה, ויכול להיות שגם כשהמצב הכלכלי ישתפר, דבר שאנו לא רואים אותו, למרות שאנו מתקרבים לשנת ה-60, אבל אולי כשנהיה ב-120 שנה למדינה זה כן ילך.

גלעד ארדן: גם אם נהיה במצב כלכלי טוב, עניים תמיד יהיו.

מאיר פרוש: אבל שירותי חירום, קשר עם דברים חיוניים, אני חושב שיש מקום לתקן את הדבר הזה.

גלעד ארדן: ומה עם הפלאפון?

מאיר פרוש: אני רציתי גם פלאפון אבל לא יכולתי להתקדם עם ההצעה הזו, לא קיבלתי הסכמה של המשרד ושל השר, אז הסכמתי שזה יהיה רק על הנייחים ולא על הניידים.

מאיר פרוש: התחייבתי גם מעל במת הכנסת שההצעה שלי לא תכלול את הניידים.

גלעד ארדן: אני תומך בהצעת החוק באיזשהם שינויים, אבל אני חושב שיש פה איזושהי בעיה, כי הממשלה מאוד חכמה כשזה נוגע לחברה שהיום היא חברה פרטית לכל דבר.

גלעד ארדן: אני לא מכיר שאדם שלא משלם חשמל או לא משלם מים, ממשיכים לתת לו – מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אך הממשלה חכמה כשזה נוגע לא למשאבים שלה.

גלעד ארדן: יש פה בעיה שצריך לחשוב, איך מאזנים אותה בחקיקה.

גלעד ארדן: אבל תכף יציגו את הבקשות שלהם הנציגים האחרים.

יעל מלם-יפה: ההצעה בנוסחה כיום היא מאוד גורפת.

יעל מלם-יפה: עמדת השר היתה לצמצמה בשלושה היבטים; הראשון, כך שתחול בעלי רשיון לטלפוניה נייחת ולא לניידים.

יעל מלם-יפה: עמדת השר היא ששירות הטלפוניה הנייחת בכל זאת נתפס כיותר בסיסי, מצוי בכל בית.

גלעד ארדן: למי יש היום יותר לקוחות - לסלולרי או לנייחת?

עמי גילה: יש יותר מכשירים סלולריים, אבל זה לא מכשיר ביתי- -

גלעד ארדן: על אחת כמה וכמה.

גלעד ארדן: אף אחד לא מתחייב שמקרה החירום יקרה לאדם כשהוא בביתו.

גלעד ארדן: האנשים, אני מניח, בערך אותו זמן בבית ומחוץ לבית.

גלעד ארדן: אז אם ההיגיון מחייב שבטלפוניה נייחת, הוא מחייב גם בניידת.

גלעד ארדן: אם דואגים למצב חירום של אנשים מסכנים שאין להם כסף לשלם, זה צריך לחול באופן שווה.

מאיר פרוש: הטענה של השר היתה שהנושא של הנייד בא לעולם בשנים האחרונות.

גלעד ארדן: אני מכיר היום הרבה אנשים שאין להם טלפון נייח בבית ויש להם פלאפון, ואם חלילה הם יגיעו למצב כלכלי קשה, לא נרצה שאם יש להם שרפה בבית או קרה להם משהו, בטיול במדבר יהודה קרה להם משהו, בגלל שהם לא שילמו הם לא יוכלו להזעיק את שירותי החילוץ?

מאיר פרוש: האחד שיצא לטיול, היה לו כסף לנסוע לטיול.

גלעד ארדן: ומי שיש לו בית – על אחת כמה וכמה.

מאיר פרוש: הבית לא שלו, של עמידר.

גלעד ארדן: אז בואו נעשה את זה רק בדירות עמידר.

גלעד ארדן: מי שיש לו בית משלו, יש לו כסף לשלם חשבון.

מאיר פרוש: התחייבתי, ואני חושב שאם התחייבתי, אני צריך ללכת עם זה.

גלעד ארדן: אנו מכבדים את ההתחייבות שלך, אך הוועדה צריכה להוציא חוק שיש בו היגיון ועקביות.

מאיר פרוש: השאלה אם זה לא ייפול אחר כך.

יורם מרציאנו: למה זה ייפול?

מאיר פרוש: כי אתה תצביע נגד זה.

יורם מרציאנו: לא אצביע נגד זה.

יורם מרציאנו: אתה יודע מה?

יורם מרציאנו: אני רוצה לראות את אריאל אטיאס החברתי, שיעלה למליאה ויגיד שהוא מצביע נגד הצעה כזו.

יורם מרציאנו: שיבוא להצביע נגדה.

יעל מלם-יפה: נחזור לשר שלנו אם יהיה בכך צורך ונביא בפני הוועדה את עמדתו.

יעל מלם-יפה: כרגע זו עמדתו.

יעל מלם-יפה: מבחינת ההסדרה יש כמה מקרים שבהם חברה רשאית לנתק או להפסיק שירות בזק.

יעל מלם-יפה: המקרה שבו מנוי מפסיק לשלם את חשבונותיו הוא רק מקרה אחד.

יעל מלם-יפה: למען הדיוק, למשל כשחברה רוצה לעשות פעולות תחזוקה של הרשת שלה או כשנתגלתה תקלה, וגם מקרה שבו היא מנתקת - הכוונה היא לאפשר את הגישה לשירותי חירום במקרים שבהם מנוי מפסיק לשלם חובותיו.

יעל מלם-יפה: זה הרעיון של הצעת החוק.

יעל מלם-יפה: כלומר חוץ מהמקרה שבו מנוי אינו פורע חובותיו, יש כמה מקרים שחברה רשאית לנתק את המנוי, כמו למשל כשהיא מבצעת פעולות תחזוקה.

גלעד ארדן: כמה פעמים בשנה האחרונה בזק ניתקה לקוחות שלה כי היא עשתה פעולות תחזוקה?

גלעד ארדן: החוק לא יועד לזה.

גלעד ארדן: החוק יועד למי שלא שילם.

יעל מלם-יפה: הלשון שלו צריכה להיות כזו שמסתדרת עם הרגולציה הקיימת שמאפשרת להם לנתק כשהם צריכים.

יעל מלם-יפה: ההערה השלישית, שהשר מבקש להחיל את ההסדר לשלושה חודשים.

יעל מלם-יפה: מעבר לכך מדובר בחשיפה שהיא גדולה מדי עבור החברות.

יעל מלם-יפה: מדובר בעלויות ניכרות.

גלעד ארדן: בשלושת החודשים האלה אותו אדם צריך לשלם את התשלום של החזקת קו?

יעל מלם-יפה: ההנחה היא שיום אחד הוא ישלם את חובותיו.

גלעד ארדן: נאמר ששלושה חודשים הא מקבל אפשרות לחייג לשירותי חירום, האם חובו מבחינתכם יגדל ב-50 ₪ לחודש, שזה בערך החזקת קו לדעתי?

יעל מלם-יפה: במהלך שלושת החודשים האלה, כיוון שהחברה נותנת לו שירות של החזקת קו, הוא צריך לשאת בעלויות.

יעל מלם-יפה: הם ממשיכים לקבל גם שיחות נכנסות.

יעל מלם-יפה: אין אפשרות טכנית לפי מה שנמסר לנו לשמר קו- -

גלעד ארדן: אז אולי אנו עושים נזק לאותו ציבור של לקוחות, כי אולי הוא בכלל לא מעוניין בזה ואנו מחייבים אותו בעוד 150 ₪ שיצטברו לחוב העתידי שלו לבזק.

גלעד ארדן: הדיון פתוח.

שרון רוזנפלד-מור: דברי ההסבר של הצעת החוק אכן מתייחסים רק לחברת בזק אך היום יש בעלי רשיונות נוספים שקיבלו רשיונות ממשרד התקשורת לספק שירותי טלפוניה וביניהם הוט.

שרון רוזנפלד-מור: אנו, להבדיל מבזק, מספקים את השירות בטכנולוגיה מתקדמת בתשתיות באינטרנט, כלומר אנו צריכים להתקין בבית הלקוח מודם שמסופק למנוי בהשאלה.

שרון רוזנפלד-מור: אנו גם לא גובים עבורו פיקדון כי זו עלות שאינה קיימת בבזק, אז כדי להיות תחרותיים איננו יכולים להרשות לעצמנו לגבות פיקדון.

שרון רוזנפלד-מור: הצעת החוק אומרת, במיוחד אם היא לא תוגבל בזמן, שאנו נידרש להשאיר את אותו מודם בבית המנוי לנצח.

שרון רוזנפלד-מור: היום כשמנוי מנותק מכל סיבה שהיא, אנו אוספים את המודם.

שרון רוזנפלד-מור: הפתרון של שלושה חודשים משאיר אותנו עם עלויות עקיפות בגין החזקת הקו במשך אותם שלושה חודשים- -

לאה ורון: מה עלות המודם?

שרון רוזנפלד-מור: מדובר בעלויות של מאות שקלים.

שרון רוזנפלד-מור: יש פה מתחרים ואני לא רוצה לנקוב בעלויות המדויקות, אבל העלויות הישירות בגין השארת המודם עלולות להגיע ל-2 מיליון ₪ בשנה, וזה רק עם כמות המנויים שלנו היום.

אתי בנדלר: 2 מיליון ₪ בשנה בהנחה שפרק הזמן לא יוגבל.

אתי בנדלר: ואם זה יוגבל לשלושה חודשים?

שרון רוזנפלד-מור: זה לא סכום שכחברה מסחרית אנו צריכים לשאת בו.

גלעד ארדן: אם בזה תצילו חיים של אדם אחד – מה זה שני מיליון ₪?

גלעד ארדן: אני בטוח שבעלי המניות שלכם ישמחו מאוד.

שרון רוזנפלד-מור: אני לא חושבת שאנו צריכים לממן בעלויות של מיליוני שקלים.

שרון רוזנפלד-מור: לעניין ההצעה של שלושה חודשים, לאור חשיבות הנושא אנו מוכנים- -

יורם מרציאנו: הוט עושה הרבה מאוד קמפיינים חברתיים, ואני מעריך את זה מאוד.

יורם מרציאנו: אני חושב שההצטרפות שלכם למסע של הצעת חיים, אפילו אחד, שווה את השני מיליון ₪ האלה.

שרון רוזנפלד-מור: הוט מודעת לנושא החברתי, יש לנו גם מסלולים שמותאמים לאוכלוסיות נזקקות, יש לנו מסלול של לא דיברת – לא שילמת, שמאפשר למנוי לשלם רק על שיחות שהוא ביצע, יש מסלול של קו קל שמציע דמי מנוי מאוד מופחתים.

שרון רוזנפלד-מור: אנו מודעים לנושא הזה ולחשיבות שלו.

שרון רוזנפלד-מור: כשאני מדברת על 2 מיליון ₪, זה בהערכה גסה של עלויות ישירות בלבד.

שרון רוזנפלד-מור: אני לא כוללת בזה את כל העלויות העקיפות שנגרמות כתוצאה מזה שאנו אמורים להמשיך לתחזק את אותו קו של המנוי שנותק עקב חוב.

גלעד ארדן: את רוצה אם כן לתחום בזמן?

שרון רוזנפלד-מור: אם מדובר על הגבלה של שלושה חודשים, אנו חושבים שזה איזון סביר בנסיבות העניין.

איילת כהן-מעגן: קודם כל, יש הבחנה בין ניתוק להפסקה.

איילת כהן-מעגן: כאשר לקוח מנותק, קו הטלפון ממשיך להיות קו שהמשאבים שלו מוקצים לאותו לקוח, נשמרים לו, לא מועברים לאחר, הלקוח מחויב בדמי השימוש החודשיים, וכאשר הוא מתחבר מחדש הוא לא מחויב בהתקנה מחדש של הקו, כי הוא ממשיך להיות מנוי שלי בתקופה הזאת, אלא שהוא מנותק בגלל אי תשלום.

לאה ורון: מה גובה דמי השימוש החודשיים?

איילת כהן-מעגן: כ-50 ₪, אך זה תלוי במסלול, יש מסלולים שזה חצי מזה.

איילת כהן-מעגן: כאשר לקוח לא שילם גם אחרי כל תקופות ההודעות שניתנו לו, מופסק השירות.

איילת כהן-מעגן: זה קורה כעבור תקופה של חודש-חודש וחצי.

גלעד ארדן: גם לאחר שאדם לא שילם, כמה הודעות אתם שולחים לו?

איילת כהן-מעגן: כשלוש הודעות בהתחלה ואז עוד הודעות, גם ניתנת לו תקופה שבמהלכה הוא מנותק באופן חד כיווני, כלומר יש שלבים.

גלעד ארדן: מה הזמן המינימלי שלוקח עד שאדם מנותק בגלל אי תשלום?

איילת כהן-מעגן: יש לו 21 יום לשלם את החשבון, אחר כך לכאורה אנו יכולים לנתק אותו בלי שום הודעה, ואנו לא עושים את זה.

איילת כהן-מעגן: נותנים ארבעה ימים ואז הוא מקבל הודעה, ואם הוא לא משלם, אז הוא מנותק בדרך כלל.

אתי בנדלר: זה חודש וחצי?

איילת כהן-מעגן: יחד, תקופת הניתוק, עד שמפסיקים לו את השירות לחלוטין ואז הוא לא מנוי ואז גם לא משלם תשלום קבוע, מגיע לעד חודש-חודש וחצי.

איילת כהן-מעגן: לפני כן זו תקופת ניתוק, ולאחר מכן זו הפסקה, שלא מוקצה לו קו, ואם הוא מתחבר מחדש, הוא צריך לשלם דמי התקנה.

איילת כהן-מעגן: כדי להשאיר ללקוח נגישות לשירותי חירום הוא צריך קו.

איילת כהן-מעגן: הטכנולוגיה היא כזו שהוא צריך קו, ולי יש העלויות אז של דמי החזקת קו, שכמו שכולים יודעים, גם לא מכסים את עצמם, ועדת גרונאו וכו'.

איילת כהן-מעגן: אסביר; בעצם הקו, אותם 50 ₪, הם עדיין מסובסדים על ידי התנועה, אתה לא משלם את דמי ההחזקה שעולים לי באופן ממוצע.

איילת כהן-מעגן: לכן לקוח שצריך נגישות לקווי חירום צריך להשאיר לו את הקו.

איילת כהן-מעגן: לכן בתקופה של הפסקה לא יעלה על הדעת שמשאירים קו ולא מקבלים תמורתו, זה עלויות בלתי רגילות.

איילת כהן-מעגן: אנו צריכים לעשות כל מיני פעולות התאמה, פיתוח שעולות כסף, כדי לאפשר את הנגישות לקווי חירום גם בעת ניתוק, כי זה בלתי אפשרי כרגע טכנית לגבי כלל, לכן אם יוחלט לקבל הצעת חוק דומה, אנו חייבים זמן היערכות, אנו זקוקים לפחות לחצי שנה.

איילת כהן-מעגן: כרגע החברה גם עסוקה בתפעול השוטף, יש פרויקטים עם דד ליין מאוד ברור וידוע שהחברה מאוד עסוקה בהם, לכן אנו חייבים זמן היערכות כדי לאפשר את זה בתקופת הניתוק לכלל הלקוחות.

איילת כהן-מעגן: גם זה יוצר בעיות מבעיות שונות, זה מעביר הרבה תהליכים מתהליכים אוטומטיים לתהליכים ידניים וזה כרוך בעלויות של הקצאת משאבים רבה.

איילת כהן-מעגן: העלאת תקופת הניתוק כשלעצמה ממה שמקובל אצלנו, של חודש-חודש וחצי, לשלושה חודשים, זה משנה לנו את כל מערך הגבייה.

איילת כהן-מעגן: הוא כשלעצמו, בלי קשר לכל הפיתוחים שאנו צריכים לעשות כדי לתמוך בזה, יוצר לנו עלויות מאוד גדולות כי כמות הלא משלמים או המאחרים בצורה ניכרת בתשלום היא גדולה מאוד.

איילת כהן-מעגן: לפי המספרים, זה לאו דווקא בגלל מצב כלכלי קשה, לפעמים גם בגלל סדרי עדיפויות כאלה ואחרים.

איילת כהן-מעגן: כשמשאירים את תקופת הניתוק למשך שלושה חודשים, זה יוצר יותר נזק לנו, הרבה יותר פעולות גביה, שינוי מערך הגבייה, יותר הודעות ופעולות, הגדלת החוב של הלקוח אלינו כי הוא יצטרך לשלם בתקופה הזו את דמי השימוש הקבועים, ואנו בכלל לא יודעים אם זה מה שהוא רוצה.

איילת כהן-מעגן: זה יוצר לנו ולמנויים חשיפה מאוד גדולה, זה גם מעלה מאוד את הסיכוי שלקוח כזה לא ישלם בכלל.

איילת כהן-מעגן: כלומר אם יש לו שלושה חודשי גרייס, בינתיים הוא גם צבר חוב, בינתיים גם הוא קיבל כל מיני פעולות שהוא מעוניין בהן, וגם כך שיעור החובות האבודים שלנו גדול, גם כך שיעור המאחרים בתשלום גדול מאוד, זה יגדיל את הסיכון שהוא לא ישלם בכלל ושאני לא אקבל את הכספים האלה בכלל.

גלעד ארדן: הרב פרוש, ברגע שהסכמת לעמדה של השר אטיאס, הרי יש פה שני סוגי רציונל מאחורי הצעת חוק כזו; או אתה אומר:

גלעד ארדן: החלטה ערכית של מדינת ישראל – אדם שלא שילם עדיין זכאי לתמיד לשירותי חירום כי גם מי שאין לו כסף צריך שתהיה לו אפשרות להתקשר לשירותי חירום, וזה לא החוק הזה, אחרת זה היה צריך לחול לטעמי גם על מי שיש לו מכשיר סלולרי ופשט רגל, ואם הסכמנו כבר לשלושה חודשים, כלומר הרציונל כפי שאני מבין אותו, שאדם שקרה לו משהו זמני או עקב כך שלא שם לב, הוא לא שילם, היה בחו"ל, היה חולה - בגלל שלא שם לב לא ננתק אותו, ופתאום הוא יהיה חסום לשירותי חירום.

גלעד ארדן: אם אני מבין נכון, זה הרציונל שכעת מאחורי הצעת החוק, ואז צריך לדון האם שלושה חודשים זו התקופה הנכונה, כי לדעתי יש אנשים שזה יוסיף להם לחוב שהם חייבים.

גלעד ארדן: אני לא בטוח שמי שאנו רוצים לתת לו עוד זמן להיערך לתשלום או להשיג כסף, דווקא שלושה חודשים יהיו התקופה הנכונה.

מאיר פרוש: הסברתי איך הגענו לשלושה חודשים.

מאיר פרוש: על כל דבר שנקבע אפשר להתווכח.

מאיר פרוש: הרעיון של שלושה חודשים יכול לומר: אדם נקלע למצוקה, עד שכל מי שרוצה לעזור לו יתארגן כדי שיהיה לו לפחות לטלפון, זה לוקח הזמן שלו.

מאיר פרוש: נניח שמישהו נקלע למצוקה כלכלית קשה ואין לחם בבית ואין טלפון- -

יורם מרציאנו: יש גם מציאות של אנשים שאין להם קווי טלפון לשיחות יוצאות.

מאיר פרוש: שלושה חודשים זה הזמן שאתה יכול להתארגן לאותו אדם קשה יום, לפחות שיהיה לו השירות הזה של שירותי חירום.

יורם מרציאנו: הצעת החוק הזו באה לתקן עוול חברתי, שיכולה להציל חיים לאנשים שידם לא משיגה את הכסף לקווי טלפון פתוחים, לא בסלולרי ולא בנייחים.

יורם מרציאנו: אנו לא יכולים לבוא לאוכלוסיות כאלה ולומר: פעם אחת אתם סובלים כי אין לכם כסף, כי אתם נמצאים במצב כלכלי קשה, ופעם שנייה משום שלא תוכלו להציל את חייכם בגלל אי היכולת שלכם לשלם את קו הטלפון.

יורם מרציאנו: אני יודע מעבודותיי הקודמות כסגן ראש עיריית לוד, טיפלתי במשפחות רווחה, אני מכיר אישית עשרות משפחות, אם לא מאות שקו הטלפון שלהן אינו מחובר לשיחות יוצאות כי הם לא מסוגלים לשלם, הם משלמים דמי אחזקה של 50 ש"ח- -

איילת כהן-מעגן: יש כל מיני מסלולים, שמשלמים הרבה פחות מזה, לרבות מסלול בתקנות לזכאי הבטחת הכנסה, שמשלמים הרבה פחות מזה- -

יורם מרציאנו: יש לי הצעה; כולנו מסכימים להצעת החוק הזו, אני חושב.

יורם מרציאנו: לקראת קריאה שנייה ושלישית אפשר יהיה לתקן כל מיני תיקונים.

יורם מרציאנו: אני חושב שבבסיס, הצעת החוק היא נכונה.

יורם מרציאנו: אני יודע שיש בתים שיש טלפונים ניידים בבית ואין נייחים, כשלטלפונים במסלול של כניסת שיחות בלבד – גם את זה יש.

יורם מרציאנו: לכן אני מציע להעביר את זה בקריאה ראשונה ולשבת עם הגורמים, לראות איך עושים את התיקונים לקראת שנייה ושלישית, אבל קודם כל להעביר את זה בקריאה ראשונה, שזה יתפוס כיוון.

דנה נויפלד: תמיכת הממשלה היא בהכנסת התיקונים, כלומר גם השלושה חודשים, גם כל הנייחים, לא הניידים.

דנה נויפלד: זו היתה החלטה של ועדת השרים.

גלעד ארדן: היה נימוק להבחנה בין ניידים לנייחים?

דנה נויפלד: הם קיבלו את עמדת השר.

יורם מרציאנו: אבל עמדת השר צריכה להיות מנומקת.

גלעד ארדן: אני מתפלא על שר התקשורת שלא ראה את הרציונל הזה גם לגבי מי שנזקק לשירותי חירום ויש לו רק טלפון נייד.

מאיר פרוש: אני חושב שנצטרך גם לתקן שבאותם שלושה חודשים, אם נלך על שלושה חודשים, של דמי החזקה, יהיה כמו של אחד שמקבל הבטחת הכנסה.

גלעד ארדן: אולי נציע שזה יחול על כולם והממשלה פעם בשנה תפצה את החברות על אובדן הכנסות.

יוליה מרוז: אני רוצה לחבר את דבריי לדברי חבר הכנסת מרציאנו בקשר לנייד.

יוליה מרוז: קיימות שתי צורות ניתוק.

יוליה מרוז: קיימת צורת ניתוק חלקי, ניתוק בגין אי גבייה של חובות.

יוליה מרוז: הניתוק החלקי הוא כשחוסמים את השיחות היוצאות, אך משאירים אפשרות לקבל שיחות נכנסות.

יוליה מרוז: במצב כזה ניתן גם לחייג בכל חברות הסלולר גם למוקדי חירום, כלומר יש להם אפשרות לחייג גם למוקדי חירום.

יורם מרציאנו: זה קורה גם בבזק?

איילת כהן-מעגן: באופן חלקי.

יוליה מרוז: בסלולר זה קורה באופן מלא.

יוליה מרוז: ואז הקו נשמר לשיחות נכנסות, ויש אפשרות, אנו כרגע מדברים על אפשרות חיוג למוקדי חירום, והאפשרות נשמרת.

יוליה מרוז: כשמנתקים גם לשיחות נכנסות, מנתקים את הקו, אז אין אפשרות לחייג למוקדי חירום.

יוליה מרוז: מרבית החובות משולמים בתקופה שהמכשיר הסלולרי חסום לשיחות יוצאות.

יוליה מרוז: במקרים חריגים של גבייה, של חובות גדולים או כאלה שלא משולמים במשך תקופה, עוברים לניתוק מלא ואז אין אפשרות לחייג למוקדי חירום.

יוליה מרוז: כרגע בנוסח הצעת החוק אין הבחנה בין המקרים.

יוליה מרוז: אם הנוסח נשאר בצורתו הנוכחית, יש צורך לעשות התאמה גם טכנולוגית למקרים שבהם יש ניתוק מלא, גם לשיחות נכנסות וגם ליוצאות, ולא נשמר הקו, לאפשר לחייג למוקדי חירום, זה דורש פיתוח, זמן וכסף, וזה גם מצריך מחשבה- -

גלעד ארדן: כרגע זה לא חל עליכם, נכון?

יוליה מרוז: כרגע זה חל על כולם.

יוליה מרוז: בניתוק הזמני, שהוא רק חסימה של שיחות יוצאות, שם אין בעיה.

יוליה מרוז: גם היום אנו נותנים את האפשרות הזו.

יוליה מרוז: רק במקרי גבייה קשים וחריגים, שאנו מנתקים אותו באופן מלא, וזה גם לא מאוד כדאי לנו לנתק אותו באופן מלא, אנו מעדיפים להשאיר אתנו את המנויים ולא לנתק אותם, אבל כשזה מגיע למקרי גבייה קשים, אנו מנתקים, ואז יש בעיה כי אין לו קו ואין לו איך לחייג למוקדי חירום.

גלעד ארדן: אז אין לכם היום טכנולוגיה שבה אדם מנותק יכול להוציא שיחות לשירותי חירום- -

יוליה מרוז: זה מצריך פיתוח מיוחד.

יוליה מרוז: הדבר הזה חל רק לגבי מקרי גבייה קשים, שלא שילמו והגיעו לסכומים גדולים, וגם אחרי תקופה של חודש וחצי-חודשיים.

יוליה מרוז: דבר נוסף חשוב לגבי סלולר, שאם עיקרון החוק זה לדבר על אותם מועטי יכולת כלכלית, לאפשר להם גם בעיתות מצוקה לחייג למוקדי חירום, יש פתרון הפריפייד, שבדרך כלל עונה על הצרכים של מיעוטי יכולת.

יוליה מרוז: לגבי הפריפייד, הרבה אנשים שרוצים לבקר ולשלוט בחשבונות הטלפונים הסלולריים שלהם, משתמשים בפתרון של הפריפייד, שם גם כשנגמר הכסף ולא טענת אפשר לחייג למוקדי חירום.

יוליה מרוז: לכן כרגע זה חל על כולם.

יוליה מרוז: אם זה יחול על סלולר, צריך להתייחס להבחנות האלה.

אמיר הלר: אנו בעלי רשיון ייחודי, די חדשים בשוק, ואם רוצים להבדיל את זה, אנו נבקש גם להחריג אותנו, כי השירות שלנו תלוי במספר גורמים.

אמיר הלר: למשל, תשתית של הוט, ספק אינטרנט של ברק והטלפון שלנו, ההצעה מבקשת שנשלם לאותו אדם שנמצא בהליכי גבייה גם את התשתית, גם את הספק, ואם הוא מנותק מחשמל, אנו צריכים לשלם לו את החשמל כדי לספק לו שירותי טלפוניה.

אמיר הלר: אם מחייבים אותנו בחוק הזה לספק טלפוניה גם לאדם שנמצא בהליכי גבייה, סביר להניח שהאדם הזה נמצא בהליכי גבייה בעוד כמה דברים, ואני לא יכול לשלם לו על- -

גלעד ארדן: ואי אפשר להמשיך להוציא שיחות אם הוא לא מחובר לתשתית- -

אמיר הלר: וזה מלבד הוצאות נוספות שיש לנו- -

גלעד ארדן: כלומר אתם רוצים להחיל את זה רק על מי שמחובר לבזק.

יעל מלם-יפה: כרגע בזק והוט הם בעלי רשיונות- -

גלעד ארדן: האם זה יהיה נושא חדש?

אתי בנדלר: להערכתי, טענת נושא חדש – לא יהיה לה מקום.

אתי בנדלר: מכל מקום, אם היא תיטען, לא אנו נצטרך להכריע בה אלא ועדת הכנסת, ואני מקווה שוועדת הכנסת תכריע במקרה כזה שלטענה כזו אכן אין בסיס, אבל אתה יודע שההצבעה בוועדת הכנסת היא של נבחרי ציבור.

גלעד ארדן: אני מבין שאדוני מוכן כרגע לתאם את העמדה כי התחייבת.

מאיר פרוש: כן.

גלעד ארדן: אז אני רוצה להביא את ההצעה להצבעה בשינויים שהממשלה ביקשה.

גלעד ארדן: השינוי הראשון הוא העיקרון שהצעת החוק תחול על רק בעל רשיונות כללי, כלומר רק על בזק והוט, שינוי שני – היא תוגבל לתקופה של שלושה חודשים ממועד הניתוק, ושהניתוק הוא בגין אי תשלום חוב כספי, אלה שלושת העקרונות.

אתי בנדלר: זה שלושה חודשים ממועד הניתוק?

גלעד ארדן: יש לי תחושה שזה לא יאיץ את המהירות שאתם מנתקים את המנוי, גם השלושה חודשים האלה.

איילת כהן-מעגן: זה עולה לנו עשרות מיליוני שקלים בשנה.

עמי גילה: בעניין השלושה חודשים, אולי ניתן להתחיל לספור את התקופה מהמועד שבו המנוי אמור היה לשלם את החוב מלכתחילה, לא ממועד היווצרות החוב.

גלעד ארדן: זה לא הגיוני כי מדיניות הניתוק היא של החברה.

איילת כהן-מעגן: לא.

איילת כהן-מעגן: ה-21 יום לתשלום זה משהו שקבוע בתקנות.

גלעד ארדן: אני מציע שכרגע ייכתב:

גלעד ארדן: שלושה חודשים מיום הניתוק בפועל ואני משאיר את זה לדיון מעמיק יותר עם אפשרות לשנות את זה בין הראשונה לשנייה והשלישית.

אתי בנדלר: שאלה נוספת: כתוב פה: להתקשר לשירותי החירום לרבות משטרת ישראל, מד"א, מכבי אש.

אתי בנדלר: האם הכוונה היא לכלול שירותי חירום נוספים?

אתי בנדלר: בתקנות התקשורת בזק ושידורים יש הוראה המתייחסת לשיחה למוקד שירותי חירום, שתהיה ללא תשלום, וכאן השירות הרביעי המנוי הוא מוקד חירום ארצי לנפגעי רווחה, 118.

מאיר פרוש: הכוונה היא למשטרה, מד"א, כיבוי אש.

אתי בנדלר: אז נמחוק את המילה "לרבות".

איילת כהן-מעגן: כרגע אין אפשרות טכנית לעשות את זה, אנו צריכים זמן היערכות של חצי שנה.

גלעד ארדן: גם השלושה חודשים ניתוק, גם מועד תחולת החוק וגם האם הוא חל רק על בעל רשיון אוניברסלי או גם על האחרים, שלוש השאלות האלה יידונו בוועדה בין הקריאה הראשונה לשנייה והשלישית.

גלעד ארדן: כרגע אנו מצביעים על פי העקרונות שאמרנו.

אתי בנדלר: השאלה היא אם לא לכתוב סעיף תחילה בכל זאת בהצעה, שתעלה לקריאה ראשונה.

גלעד ארדן: כמה זמן אדוני רוצה לתת ליישום החוק?

מאיר פרוש: אם מישהו אומר שהוא יכול רק בעוד חצי שנה, לא נוכל לכפות עליו דבר שהוא לא יכול לעשות.

גלעד ארדן: בוועדה נהוג שמה שמבקשים, מקבלים חצי.

גלעד ארדן: אני מציע שייכתב: שלושה חודשים מיום פרסומו.

מאיר פרוש: טוב.

גלעד ארדן: מי בעד הצעת החוק בהתאם לשינויים שקראתי?

גלעד ארדן: תודה, ההצעה אושרה פה אחד.

אתי בנדלר: התייחסות האוצר לעלויות?

גלעד ארדן: אני דורש ממשרד האוצר תוך שלושה ימים להעביר את העלות התקציבית.

גלעד ארדן: אין פה נציג, לכן מנהלת הוועדה, כמיטב המסורת, תפנה אליהם.

גלעד ארדן: הצעת חוק לאיחוד קווי החירום הטלפוניים, התשס"ו-2006, של חה"כ יורם מרציאנו (פ/805).

גלעד ארדן: אנו פותחים את הדיון בהצעת החוק של חבר הכנסת מרציאנו.

גלעד ארדן: היא עברה בקריאה הטרומית במליאת הכנסת ב-15.7.06, כלומר לפני שנה ושלושה חודשים.

גלעד ארדן: מאז קיימנו פה בוועדה שני דיונים.

גלעד ארדן: אני חושב שזו הצעת חוק חשובה ומציע שמציע החוק יציג אותה בקצרה ויציג גם מה התרחש כאן בדיונים הקודמים ואיפה אנו עומדים כרגע.

יורם מרציאנו: הצעת החוק הזו עלתה לדיון בוועדת שרים לענייני חקיקה וזכתה לרוב של כל השרים בוועדת שרים לענייני חקיקה.

יורם מרציאנו: והנה התחלנו לקיים את הדיון אחרי הקריאה הטרומית שאושרה במליאת הכנסת פה אחד על ידי כל חברי הכנסת במליאה, ואני רוצה לברך את שר התקשורת שהזדרז לומר לי שהוא קבע תקנה וקבע כבר מספר לטובת איחוד המספרים האלה- -

יעל מלם-יפה: הוא לא קבע תקנה.

יורם מרציאנו: הוא פרסם בעיתונות, שהוא החליט לתת מספר לטובת קווי החירום האלה, הוא גם כתב לי מכתב כזה.

יעל מלם-יפה: הוקצה מספר, אבל לא בתקנה – 112.

גלעד ארדן: אולי תציעו לשר לשקול את 911, כי יהיה קל יותר להטמיע את זה לציבור – רוב הסרטים הם מהוליווד.

ציון כהן: המספרים שהם מספרי חירום, מתחילים בספרה 1.

ציון כהן: לשנות את תוכנית המספור, יש לזה משמעויות גדולות.

יורם מרציאנו: סימן שכבר השקעתם מחשבה והמספר של 112 נבע מתוך התייעצויות של אנשי מקצוע שהיו במשרד וקבעו את המספר הזה.

יורם מרציאנו: מה שקרה זה שביקש ממני השר לביטחון הפנים להגיע אליו לפגישה יחד עם הצוות המקצועי לאחר שהמשרד לביטחון הפנים, לפחות על פי עמדת היועץ המשפטי שנכח בדיונים הקודמים, בדיון הראשון אמר שעמדת המשרד לביטחון הפנים היא עקרונית לתמוך, אך עם שינויים כאלה ואחרים.

יורם מרציאנו: הגענו לדיון אצל השר לביטחון הפנים בפברואר, ואז התחייב לי השר לביטחון הפנים שגורמי המקצוע שלו במשרד ילכו ללמוד את העניין, אחרי שישבתם אתם ונתתי לו מחקר, של איך זה עובד בעולם.

יורם מרציאנו: מדינת ישראל לא יותר מתקדמת מארצות הברית ומכמה מדינות טובות באירופה, ואם מספרי החירום עובדים גם בארצות הברית, שהיא קצת יותר גדולה מישראל, וגם באירופה, ומומחים קובעים שבמקרים מסוימים הם גם הצילו חיים, סיפרתי לוועדה וגם במליאת הכנסת על ילדה בת שלוש שגילתה תושייה ולא היתה צריכה להתבלבל בין מספרי החירום ובלחיצת כפתור הצליחה להציל את אמה בזמן אמת, וראינו גם מקרה לא מזמן במדבר יהודה, שהיו צריכים לחפש אדם שלוש וארבע שעות, וכתוצאה מהחיפושים איבדנו חיים של אדם, ובמערכת שאני מציע, שנזהה בזמן אמת איפה נמצא האיש בזמן אמת, בזמן מצוקה.

יורם מרציאנו: הייתי גם בביקור במד"א, ביקשתי מהם להזמין אותי לפגישה, אני גם רוצה להציג בפניך מכתב, אדוני, של ראש אגף הכלכלי במשרד ראש הממשלה, של אמיר ברקן מ-4.2.07, שהוא פונה לרונן, מנכ"ל משרד הביטחון, לאבי ישראלי, למרדכי מרדכי, בינתיים כבר התחלפו האנשים, וביקש מהם את עמדותיהם בעניין הזה.

יורם מרציאנו: לצערי, עד היום לא קיבלתי עמדותיהם בעניין הזה למרות שניסיתי.

יורם מרציאנו: יכול מאוד להיות שהממשלה בכל פעם שרוצה לטרפד הצעת חוק היא גורמת לאיזושהי סחבת, ומספרת לנו באמצעים כאלה ואחרים כמה אי אפשר לעשות את זה, ואני חושב שהכנסת היא גוף מחוקק.

יורם מרציאנו: הגיע הזמן שייתנו לנו את היכולת לעמוד פה באופן חופשי.

יורם מרציאנו: אני מאוד רוצה לעבוד עם הממשלה, כשאמרתי לאנשים שאם מישהו יוכיח לי שזה חלילה יכול לפגוע בחיי אדם, אני האחרון שארצה לפגוע בחיי אדם, נהפוך הוא – אני חושב שההצעה שלי, כמו בכל מדינות העולם המתקדם, קנדה מייד אימצה את השיטה לא משום שזו היתה שיטה רעה, והטכנולוגיה שם לא פחות טובה ממדינת ישראל, ואם אנו רוצים להיות מדינה מתוקנת, הגיע הזמן שנתקן דברים, ולי נראה שיש פה סחבת של עצלנות ולא יותר, כשמה שנעשה אצל מבוגרים, אצל ילדים ואצל חסרי ישע, שנמצאים במצוקה, לא נאמר להם: חפשו את ה-101, 102, 103, ואני לא רוצה לספר לכם על תכנית בקול ישראל לא מזמן, ודיברתי עליה כאן, שזמן אמת להגיע לתחנת משטרה, אני מודה שבמד"א הזמן הוא הרבה יותר טוב בזמן התגובה, במשטרה הוא קטסטרופלי, כשאתה מבקש להגיע למשטרה, ואני רוצה לומר להגינותם של אנשי המשטרה, הם אמרו לי באותה פגישה שזמן התגובה שלהם למוקדי החירום לוקח הרבה יותר מאשר למד"א ולכיבוי אש כתוצאה מהעומס שיש על המשטרה.

יורם מרציאנו: הצעת החוק שלי נועדה לקיים דיון אמיתי בכל הנושא של מספרי החירום, כשאני מציע לאמץ את השיטה באמריקה ולאמץ את השיטה באירופה שהוכחה כטובה ומדינות רבות בעולם הולכות אחריהן.

גלעד ארדן: יש מי שמתייחס אל הצעת החוק כאל מסלקה – כלומר איחוד של המוקדים למוקד מנווט אחד, שאדם לא יצטרך לזכור ברגע של מצוקה מהו כל מספר, או אתה מדבר על דבר הרבה יותר רחב מזה – לכפות על הממשלה באמת לאחד את המוקדים, שזה דבר הרבה יותר מורכב, למה אתה מכוון?

יורם מרציאנו: אני מכוון יותר למצב של מסלקה.

גלעד ארדן: אני מסכים אתך.

גלעד ארדן: אי אפשר להכריח את הממשלה לעשות דברים שהיא לא רוצה, למרות שהיא צריכה.

יורם מרציאנו: זו היתה גם עמדת ראש אגף הכלכלי במשרד ראש הממשלה שישב אתי, שאמר שזו התפיסה הנכונה, ללכת למסלקה.

גלעד ארדן: מי הכין את המסמך הזה?

יורם מרציאנו: אני הכנתי אותו יחד עם ראש האגף הכלכלי במשרד ראש הממשלה, שזה בטיוטות שהעברנו אחד לשני, שהוא מודע לה.

אורן גלעד: אתה מזכיר אותו הרבה וזה יוצר רושם כאילו האגף הכלכלי בנושא הזה חושב שאכן יש צורך בהצעה הזו, ולא זה המצב.

יורם מרציאנו: בפגישות אתי הוא אמר לי שהם תומכים בזה.

גלעד ארדן: ב-5 בפברואר ישב פה אמיר ברקן ואמר כך: נפגשנו עם חבר הכנסת מרציאנו.

גלעד ארדן: אנו מתואמים לגבי המבנה הבסיסי של הצעת החוק.

גלעד ארדן: בהצעת החוק כפי שהיא מונחת לפניכם עשויים להבין שאנו מוחקים את המוקדים הקיימים ומקימים מוקד אחר לגמרי שאמור לתת מענה, ואז הוא אומר שהדבר הזה אינו ישים, כלומר למחוק את המוקדים, אבל הוא כן מסביר אחר כך, אומר, כשיורם מציג את ההצעה לגבי המסלקה, אמיר אומר: זו הצעה שאנו יכולים לקדם ולתמוך בה.

גלעד ארדן: הוא אומר: אכן נפגשנו הבוקר, חבר הכנסת מרציאנו היטיב להציג את העקרונות.

גלעד ארדן: יושב ראש הוועדה כחלון ב-5 בפברואר אמר שהוא קובע פרק זמן של שבועיים למשרדי הממשלה כדי לסיים טיוטה ראשונה.

גלעד ארדן: דומני שהשבועיים חלפו, ובטח היום תציג לנו בשם האגף הכלכלי את עקרונות ההצעה שגיבשתם, לאחר שמונה חודשים.

אורן גלעד: הציניות במקומה כנראה כי שבועיים חלפו, אין לנו הצעה אחרת.

אורן גלעד: אמיר ברקן אכן ניסה לעשות את התיאומים עבור חבר הכנסת מרציאנו עם הגופים הרלוונטיים, והכוונה היתה ללכת לכיוון מסלקה.

אורן גלעד: מאז הבנו שכנראה יש פה בעייתיות רבה ואנו מקבלים את עמדת הגופים.

יורם מרציאנו: היה דיון אצלכם?

אורן גלעד: היו דיונים של אמיר ברקן עם אותם גופים.

יורם מרציאנו: למה לא הוזמנתי?

אורן גלעד: אני לא יודע.

גלעד ארדן: מה הסיבות שהגופים חושבים שזה לא רלוונטי, לא ישים?

אורן גלעד: שיטת המסלקה יותר מתאימה למקומות כמו ארצות הברית, שבהם זה ברמת הסטייט, שהסטייט אחראי על כל הדברים יחד – על מד"א, על המשטרה, על כל הגורמים.

אורן גלעד: אצלנו לכל אחד יש אזורים שונים, מחוזות שונים, הם מופעלים בצורה אחרת לגמרי.

גלעד ארדן: גם כאן הסטייט אחראית על כולם.

גלעד ארדן: סטייט ישראל היא כעשירית מסטייט קליפורניה למשל והיא אחראית על מד"א, כיבוי אש ומשטרת ישראל.

יורם מרציאנו: ישבתי בדיון בשבוע שעבר בוועדה לביקורת המדינה, ישב שם מפקד העורף שסיפר לנו על המוכנות של העורף בזמן אמת, אם תקום מלחמה.

יורם מרציאנו: אז את זה אפשר לעשות אבל לאחד שלושה מוקדי חירום אתם לא מסוגלים לעשות?

יורם מרציאנו: הוא הראה כזו מצגת מדהימה שכולם התלהבו ממנה.

יורם מרציאנו: אגב, השר לביטחון הפנים בפגישה בפברואר שקיימנו אצלו אמר במפורש שהוא לא פוסל את הצעת החוק, הוא חושב שהיא נכונה וצריך להכין נייר כדי לקדם את הצעת החוק.

יורם מרציאנו: זה היה הסיכום בלחיצת יד.

אורן גלעד: גם אנו לא מתנגדים להצעת החוק.

אורן גלעד: אנו ניסינו לעשות את התיאומים, לא הצלחנו למצוא.

אורן גלעד: אני בטוח שנציגי המשטרה יצליחו להסביר הרבה יותר טוב ממני את נושא המסלקה ואת תוספת הזמן שהיא גורמת שעלולה בסופו של דבר לסכן חיים.

אורן גלעד: המשטרה, מד"א, כיבוי אש יצליחו יותר טוב להסביר.

אורן גלעד: אם חבר הכנסת מרציאנו יעשה את התיאומים הנדרשים ויצליח להגיע אתם להסכמה, לא נתנגד.

גלעד ארדן: עו"ד הדר, תסביר לנו למה אתם מתנגדים.

יואל הדר: ברשותך, אבקש לאפשר לגופי מד"א וכב"א לדבר לפני שאני אדבר.

יורם מרציאנו: אצלך אין בעיה?

יואל הדר: יש, אבל מהם נובעת הבעיה הכללית של העניין של נושא של פגיעה בחיי אדם.

יואל הדר: אם אתה מעביר חוק שיכול לפגוע בחיי אדם, יש לזה משמעות יותר מאשר משמעות כלכלית.

גלעד ארדן: אתם עוד מעט רוצים שאדחה בשנה חוק שהיה יכול להציל חיי אדם ואתם לא יישמתם אותו, אז בוא לא נטיף אחד לשני על פגיעה בחיי אדם.

גלעד ארדן: כל אחד יעשה מה שהוא חושב לגבי טובת הציבור.

גלעד ארדן: מד"א, בבקשה.

דורון קוטלר: בשנה האחרונה נערכו מספר דיונים.

דורון קוטלר: לפי החלטת הממשלה, הובילו המשרד לביטחון הפנים.

דורון קוטלר: הדיון האחרון נערך ב-3.6.07, שבו נכחו כל גופי החירום, משרדי הממשלה, משרד הפנים, המשרד לביטחון הפנים, כל גופי הממשלה וכל גופי החירום.

דורון קוטלר: הדיון היה אצל מנכ"ל המשרד לביטחון הפנים.

דורון קוטלר: השתתפו גם מנכ"ל משרד הפנים, גורמי משרד הבריאות, גורמי מד"א, נציב הכיבוי.

דורון קוטלר: היה דיון מאוד ארוך עם נציגי המשטרה, ועל דעת כל הגורמים הוחלט שבשלב זה צריך להתנגד להצעת החוק ולא ללכת אתה הלאה.

דורון קוטלר: יש גם סיכום לדיון הזה, ואם תרצה, אני מניח שהמשרד לביטחון הפנים יעביר לך אותו.

דורון קוטלר: עמדתנו שונה מהצעת החוק כפי שהציג אותה חבר הכנסת מרציאנו.

יורם מרציאנו: זה על דעת השר לביטחון הפנים?

דורון קוטלר: עמדתנו שונה.

דורון קוטלר: אנו מכירים גם מערכות באירופה וגם מערכות בארצות הברית שהציג אותם פה חבר הכנסת מרציאנו, יש יתרון בהצעת החוק הזו, שזה מספר אחיד שכולם זוכרים אותו ועניין השפות.

דורון קוטלר: אסור להתעלם משני הדברים האלה.

דורון קוטלר: השקענו בזה גם משאבי כוח אדם וגם משאבים כספיים, אבל הצעת החוק אינה מתאימה למדינת ישראל, אנו מכירים את המערכות בארצות הברית ובאירופה.

דורון קוטלר: קודם כל, יש פה איבוד זמן; ברגע שאתה מתקשר למוקד, מישהו לוקח ממך את הפרטים, שמעביר את זה למוקד אחר שלא מספיק מקצוען לעניין הזה, אנו רואים את זה גם היום – יש כל מיני מוקדים של חברות פרטיות שאנו מקבלים מהם הודעות.

דורון קוטלר: אנו יודעים איך מגיעות אלינו הקריאות וכמה זמן עובר.

דורון קוטלר: אנו מקבלים אחרי זה תלונות שלקח 50 דקות לאמבולנס להגיע, ואצלנו זה לקח 7-8 דקות בסך הכל.

דורון קוטלר: זה התעכב דרך מוקד ממתג.

דורון קוטלר: יש סרבול של המענה, ובמדינת ישראל זה סופר חשוב; אזרח שמקבל טלפון ואחר כך מעבירים אותו למוקד אחר, הוא מתחיל לצעוק: מסרתי את זה קודם, ואז אתה מתווכח אתו רבע שעה, כדי שייתן לך את הפרטים, כי אתה מוקד מקצועי והמוקד שיהיה שם לא יהיה מקצועי, הוא יהיה ממתג, הוא רק יידע – יהיה מספר שיידע להעביר אותו.

דורון קוטלר: הוא לא יידע איך לטפל בקריאה כי הוא לא מקצוען.

דורון קוטלר: יש פה היעדר מומחיות ומקצועיות.

גלעד ארדן: כל מוקדנית במד"א עברה קורס חובשים?

דורון קוטלר: ודאי.

דורון קוטלר: היא עברה השלמת הכשרה.

דורון קוטלר: הזמנו את חבר הכנסת מרציאנו לבקר במוקד של מד"א, וכנראה, זה נפל בין הכיסאות, לבושתנו.

דורון קוטלר: הפיתוח של האידיאולוגיה של מוקד אחיד לדעתנו הולך רחוק יותר.

דורון קוטלר: נקודה נוספת – מדובר במאות עובדים.

דורון קוטלר: אנו במוקדי מד"א משרתים 430 אלף קריאות לשנה.

דורון קוטלר: בכל קריאה מקבלים מספר טלפונים.

דורון קוטלר: יש שירותים אחרים שאנו נותנים, מדובר באנשים שיצטרכו לענות למיליוני קריאות בשנה, מדובר במאות רבות של אנשים להוסיף למוקד ממתג.

דורון קוטלר: אם תוסיף את מאות האנשים האלה למשטרה, למד"א ולכיבוי, תקבל שירות הרבה יותר טוב ממה שאתה מקבל היום בגלל מצוקות כלכליות.

דורון קוטלר: כל הדברים האלה במצב של היום, לדעתנו הפתרון הזה אינו טוב יותר למדינת ישראל ולא ייעל את המענה ולא יציל חיי אדם.

גלעד ארדן: ואם לציבור יותר קל לזכור את המספר?

דורון קוטלר: אבל מעבירים אותו למקום אחר.

גלעד ארדן: אז למה בעולם לא הבינו את זה?

יורם מרציאנו: וכמה זמן בארצות הברית דרך המסלקה, שהיא מדינה יותר גדולה, או מגרמניה, שאדם מחייג מגרמניה כדי להציל מישהו בצרפת – כמה זמן בזמן אמת הוא מגיע דרך המסלקה לאיש?

יורם מרציאנו: בפחות ממה שזה בישראל, וזה הוכח.

דורון קוטלר: יש הרבה מאוד סוגי שירותים גם בארצות הברית.

דורון קוטלר: יש מוקדים מאוחדים בארצות הברית ויש מוקדים שאינם מאוחדים בארצות הברית, יש מוקדים ממתגים, יש מוקדים שיושבים במקום אחד, יש המון שיטות גם בארצות הברית, אני מכיר את כולן, ואם תרצה, אתן לך סקירה עליהן.

גלעד ארדן: כתבה לי מנהלת הוועדה, ואני מזדהה עם האמירה הזו - לכל מטבע יש שני צדדים.

גלעד ארדן: הרבה פעמים אדם זוכר הכי טוב 100, הוא מתקשר 100 כשיש לו שרפה, תופס את הקו הרבה זמן, לכן אנשים אחרים לא מצליחים להגיע למשטרה.

גלעד ארדן: אני לא רוצה לספר לך איזה מקרה אישי אני עברתי עם 100, וכמה זמן לוקח לקבל שם מענה כי המוקד הוא רק מקומי.

גלעד ארדן: זה עובד בעולם.

גלעד ארדן: מה אתם עושים מאחורי הקלעים, האם במקום להחזיק יחד אלף איש בשלושת המוקדים אולי אפשר לעשות 800 איש ועוד 200 במוקד שבמסלקה – אתם תעשו את שיעורי הבית מאחורי הקלעים.

גלעד ארדן: יש הצעת חוק שאם יימצא לה רוב זה אומר שכנסת ישראל מביעה דעתה, שהיא רוצה שיהיה מספר אחד לכל שירותי החירום.

גלעד ארדן: למה במדינות אחרות בעולם זה כן עובד, ובטח גם שם היתה הדילמה.

גלעד ארדן: אגב, יכול להיות שהמוקדניות במסלקה, כולן או רובן תהיינה גם בעלות הכשרה, אתה אומר שהבעיה הכי גדולה היא הבעיה הרפואית- -

דורון קוטלר: גם זה, אבל גם איבוד זמן- -

גלעד ארדן: איבוד זמן קיים גם במקומות אחרים בעולם.

גלעד ארדן: מדוע שם בכל זאת החליטו להעדיף מספר אחד?

יורם מרציאנו: אנו רואים פה את המסמך של הממ"מ, שכותב: למשל בקליפורניה, כל מוקדן שעובד השלים השתלמות של שמונה שבועות בנושאים רפואיים גם וחצי שנה של התמחות במוקד עצמו בליווי גורמים מקצועיים, ו-56 איש מטפלים שם ב-265 אלף תושבים.

דורון קוטלר: מה שהציג חבר הכנסת מרציאנו זה לא מסלקה.

דורון קוטלר: זה מוקד מאוחד, זה משהו אחר.

גלעד ארדן: אני רוצה להוסיף עוד נדבך למה שאני רוצה לומר; בסופו של דבר הרשות המבצעת זה הממשלה.

גלעד ארדן: הכנסת לא אמורה לפתור את כל הבעיות הלוגיסטיות של הממשלה.

גלעד ארדן: יש פה שתי עובדות: אחת, כרגע כנראה יש רוב בכנסת, נראה את זה בהמשך, אם הממשלה תתנגד.

גלעד ארדן: שתיים, זה עובד במקומות אחרים בעולם.

גלעד ארדן: לא המצאנו משהו שהוא לא קיים.

גלעד ארדן: איך אתם תפתרו את זה – מסלקה או איחוד מלא של שירותי החירום ותפקידו את עמי איילון שיפקד עליהם במסגרת יציקת התוכן לתפקידו, זה לא מעניין את הכנסת, אתם תחשבו איך הכי טוב לתת מענה בעניין הזה, אבל אתם לא תחזירו את הכדור בכל פעם שיש הצעת חוק, כמו שהממשלה עושה בשנים האחרונות, שעובר חוק בממשלת ישראל והממשלה אחרי זה מבקשת לדחות אותו כי היא לא הסתדרה בינה לבין עצמה.

גלעד ארדן: זה לא מודל דמוקרטי תקין.

דורון קוטלר: אני מסכים עם מה שאתה אומר, הכנסת יכולה להחליט מה שהיא רוצה.

דורון קוטלר: אני יכול להביא לך דוגמאות של מדינות שבהן מקללים את הרגע שזה נעשה – ספרד, איטליה.

יורם מרציאנו: אתה אומר פה דברים לא אחראיים.

דורון קוטלר: גלעד, אני מסכים עם העקרונות שאמרת, אלה החוקים.

דורון קוטלר: הניסיון שלנו של מוקד ממתג, והממשלה כתבה הצעת חוק, העבירה לכנסת, עם הגופים של כיבוי אש, משטרת ישראל, המשרד לביטחון הפנים, עם מד"א, כל הגופים שאמורים להיות הצרכנים בעניין הזה, ואומרים כולם: זה אינו נכון במדינת ישראל.

דורון קוטלר: התהליך שתיארת היה הפוך.

גלעד ארדן: היום אנו שנה וחצי אחרי שהאיש העלה את זה בממשלה.

גלעד ארדן: לקח להם שנה וחצי להבין שזה לא טוב?

גלעד ארדן: לי נראה שאחרי שנה וחצי הבינו שזה כרוך בעבודה שלא בא להם לעשות אותה.

גלעד ארדן: אם מייד היו יודעים כמה זה נורא, היו אומרים את זה או בוועדת שרים לחקיקה או למר ברקן בבדיקות שלו עד פברואר שאמר בוועדה שאפשר לבצע את זה ושזה נכון.

גלעד ארדן: פתאום נזכרו הממשלה שזה רע כל כך.

יורם מרציאנו: יום לפני שזה הובא לוועדת שרים לענייני חקיקה, וגם ביקשתי פטור בוועדת הכנסת בעניין הזה, כי זה קרה בזמן המלחמה, ואמרתי: הנה המקרה הקלאסי, למה אנו צריכים לטפל בזה, דיברתי עם השר לביטחון הפנים, עם דיכטר, שאמר: אני תומך.

יורם מרציאנו: דיברתי עם שר הבריאות יעקב בניזרי, שאמר שהוא תומך, דיברתי עם שר הפנים, בר-און, שהיה ממונה- -

דורון קוטלר: עד שדיברו אתנו.

יורם מרציאנו: אתם קובעים את העניין?

יורם מרציאנו: אנחנו לא עובדים אצלכם.

יורם מרציאנו: אחד הטיעונים של מד"א היה שהם השקיעו מיליונים בשיקום ובטיפול של כל המוקדים שלהם.

דורון קוטלר: גם בשיטה שלך המוקדים האלה ימשיכו להיות קיימים, כי זה מוקד ממתג.

גלעד ארדן: האם אתה יכול לאבחן מעבר לאמירות הכלליות, מדוע במדינות מתקדמות בעולם יש מספר אחד וכאן לא רצוי שזה יהיה?

גלעד ארדן: איך תיישמו את זה בצורה ממתגת או מאוחדת – זה לא רלוונטי.

גלעד ארדן: גם משרד הרישוי חשבו שהכי טוב כך, כי לא יעלה על הדעת שרשיונות נהיגה וכו', ובסוף הוציאו מכרז וזכתה בזה חברת קול סנטר וזה עובד הרבה יותר טוב.

גלעד ארדן: מה ההבחנה בינינו לבין מדינות מתקדמות בעולם בעניין הזה?

דורון קוטלר: לא בכל המדינות בעולם המענה הזה חוסך זמן והטענת שהעלה חבר הכנסת מרציאנו ראויות, ויש להן פתרון גם היום במערכות שעובדות.

דורון קוטלר: המשטרה מעבירה לנו מקרים, אנו מעבירים להם מקרים, הכיבוי מעביר לנו מקרים, העבודה היא משותפת, יש רשת חירום משותפת, כלומר גם המקרים האלה שמגיעים אלינו וזקוקים לטיפול משטרה, בלחיצת כפתור עוברים לטיפול משטרה גם היום, כלומר הפתרון של שיח בין הגופים והעברת המידע שאליה התכוון חבר הכנסת מרציאנו בהצעת החוק, ראויה, היא עובדת היום.

דורון קוטלר: לשים מאות אנשים במוקד ממתג – עם עוד 50 אמבולנסים אני מציל הרבה יותר חיים.

דורון קוטלר: כנ"ל הכיבוי והמשטרה.

דורון קוטלר: יש פה איבוד זמן במוקד ממתג.

דנה נויפלד: נכון שיש פה טענות כלפי איך שהדברים התקבלו, ואני לא באה אלא להסביר את העובדות.

דנה נויפלד: ההצעה אכן עברה את תמיכת הממשלה.

דנה נויפלד: אחרי שהתחילו ישיבות – הפגישה שהיתה היתה להבהיר מה היתה כוונתו של חבר הכנסת.

גלעד ארדן: כשוועדת שרים לחקיקה מקבלת החלטה, אני מניח שהמשרדים מעבירים עמדה.

גלעד ארדן: מה העבירו אז המשרדים?

דנה נויפלד: אני לא יודעת אם בשלב ההוא היתה הבנה, מה היתה כוונתו של חבר הכנסת.

דנה נויפלד: הנוסח שעבר וההצעה כמו שהתקדמה אחר כך כמסלקה, כגורם מנתב, היא שונה, לכן הישיבה שהיתה בין חבר הכנסת לבין אמיר ברקן היתה ההסתכלות על הדבר הזה כמסלקה.

דנה נויפלד: ביחס לזה התקדמנו אחר כך וביחס להצעה הזו התכנסה ישיבה בפברואר, והגורמים המקצועיים הביעו דעתם, שיהיה בכך כדי לעכב את הטיפול, וככל שהכוונה לשפר את השירות שהאזרח מקבל, יש דרכים, כמו למשל אם יש צורך בלהגדיל את מצבת כוח האדם.

דנה נויפלד: לכן חזרנו ביחס להצעה הזו לוועדת השרים לענייני חקיקה בפברואר והתקבלה החלטה שונה שאומרת שככל שההצעה הזו תקודם בכנסת, הממשלה מתנגדת להצעה.

יורם מרציאנו: לא.

יורם מרציאנו: בפברואר זו לא היתה החלטה.

דנה נויפלד: יש לי אותה כאן, אני מוכנה להעבירה לאדוני.

דנה נויפלד: ביחס להצעה הזו בכל זאת התקיימו ישיבות נוספות, וזו הישיבה שהתקיימה אצל המנכ"ל, וניסו לראות אם אפשר, הגם שהממשלה מתנגדת להצעה, כיוון שהמטרה ראויה וכיוון שמלכתחילה חשבו שיכול להיות שיש פה נושא שניתן להסביר אותו אחרי, התקיימה ישיבה אצל המנכ"ל.

דנה נויפלד: ההצעה כמו שהיא היום, שוכנעה הוועדה שיש בכך כדי לפגוע, ככל שתוקם מסלקה ומערך מנתב אחד.

גלעד ארדן: בפעם הראשונה שהיא אישרה התפיסה של ועדת השרים היתה שזה לא יוקם כמסלקה?

גלעד ארדן: אז תאחדו, אל תעשו מסלקה.

דורון קוטלר: ישבו נבחרי ציבור, הציג חבר הכנסת מרציאנו תפיסה ראויה מבחינה רעיונית, החליטו ולא שאלו את הגורמים המקצועיים.

יורם מרציאנו: אני מקבל את דעתו של יושב ראש הוועדה.

יורם מרציאנו: אותי לא מעניין המסלקה.

יורם מרציאנו: אותי מעניין הצרכן, האזרח.

יורם מרציאנו: לא יודע איך תעשה את זה.

יורם מרציאנו: אתה יכול לקבוע מצב, שאתה אמרת דבר מעניין: אמרת שההצעה של מרציאנו ראויה, הנושא של איחוד הקווים, אנו כבר היום עובדים יחד, יש פה רק עניין טכני אני מבין, של איך עושים את זה.

דורון קוטלר: זו פרשנות, זה לא מה שאמרתי.

דורון קוטלר: ברגע שאתה מגיע ליישום של ההצעה, אתה רואה שאף אחד לא דיבר אתנו בקשר לזה.

יורם מרציאנו: דיברתי עם כל השרים אישית.

יורם מרציאנו: אני לא יורד לדבר עם כל הפקידים, עם כל הכבוד.

יורם מרציאנו: אמיר ברקן אמר שההצעה ראויה.

יואל הדר: ההצעה הזו עברה בצורה קצת שונה.

יואל הדר: מי ששומע את זה כשמיעה ראשונה, גם חברי הכנסת וגם השרים, במיוחד שזה היה בתחילת המלחמה, זה נשמע דבר ראוי, אבל כשאתה בודק לגופו של עניין, הצרכן ייפגע.

יואל הדר: בסופו של דבר אתה פוגע באוכלוסייה ובחיי אדם.

יואל הדר: זה לא משחק ילדים.

יואל הדר: הרבה אזרחים ייפגעו מהדבר הזה, אחרי שעשינו בדיקה מעמיקה בעניין הזה.

יואל הדר: אז יש העניין של הפגיעה בחיי אדם, ובנוסף, כדי לקיים את הדבר הזה זה יעלה מאות מיליוני שקלים, ואת זה תוכלו לקבל אחרי זה באוצר אם תרצו הצעה.

יואל הדר: הצעות חוק, צריך שתהיה להן אפשרות של יישום נכון.

יואל הדר: מי עשה בדיקה שבישראל אנשים נפגעים כתוצאה מהמצב הקיים?

יואל הדר: את זה לא בדקו.

גלעד ארדן: כיוון שאני מכיר את מד"א הרבה שנים מקרוב, מר קוטלר יספר לך כמה חשיבה היתה במד"א לאורך השנים בגלל הבעיה של המספר שלהם, שאנשים לא זוכרים ולפני כן מתקשרים בטעות למקומות אחרים.

יואל הדר: אנשי המקצוע לא מתעצלים, אלא יש פה בעיה אמיתית.

יואל הדר: הוא בא מתוך בדיקה מקצועית של העניין.

יואל הדר: אתם מצביעים, אנו רק יכולים לשכנע.

יואל הדר: אנו משוכנעים שיש בעיה אמיתית בהצעת החוק הזו.

יורם מרציאנו: אתם העברתם למכון המחקר חומרים שכתובים פה, למשל, איך זה עובד באירופה, אתם מציינים את זה לשבח, ופה אתה אומר: זה בכלל לא עובד טוב.

יורם מרציאנו: אני מתכוון למרכז המחקר ומידע של הכנסת.

גלעד ארדן: יואל, אתה צודק, אין לנו שום סיבה לפקפק בדברים שאנשי המקצוע אומרים כאן, רק שלפעמים כשהממשלה מתנהלת כפי שהיא מתנהלת, ואני לא אומר אם השרים אחראים לזה או הפקידים, זה מעורר שאלות ותהיות.

גלעד ארדן: העיקרון שמתווה הצעת החוק ברור.

גלעד ארדן: היישום – זה כבר החלטה של הממשלה.

גלעד ארדן: ברגע שהרעיון אושר עקרונית על ידי הממשלה ומשרד ראש הממשלה אומר פה בדיונים שהוא רואה עין בעין עם המציע את העניין הזה, וכמו שאתה מבקש ממני לסמוך על העמדה המקצועית שלכם, אני גם סומך על העמדה המקצועית של ראש האגף הכלכלי במשרד ראש הממשלה, אז זה מעורר תהיות קשות על אופן פעולתה של הממשלה, וגם אתה יכול להבין איך זה נראה מהצד השני, כשהממשלה מאשרת את זה ולוקח שנה ומשהו כדי לבוא לכאן ולומר ההפך.

יואל הדר: הממשלה התנגדה בסופו של יום.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: בהחלטה בפברואר כתוב שמבקשים ממנו לדחות את הקריאה הראשונה, ואם הוא לא מסכים לדחייה, תהיה התנגדות טכנית, לא התנגדות מהותית.

גלעד ארדן: אני אעלה את זה היום לקריאה.

גלעד ארדן: אני מבקש מכם להתייחס ברצינות ולא לחכות עד שאני קובע דיון.

גלעד ארדן: אני מתכוון לקבוע דיונים בכל החוקים שמחכים פה בוועדה, גם אם אני לא אוהב חלק מהם.

גלעד ארדן: את זה אני כן אוהב, אז בטח שאקבע.

גלעד ארדן: אני מבקש מכם גם להתייחס אלינו ברצינות.

גלעד ארדן: אני מניח שאם אתה אומר שזה נבדק ונמצא, יש לכם גם ניירות כתובים שמוכיחים את מה שאתם אומרים.

גלעד ארדן: יורם, אני רוצה לראות גם את הנייר של הממ"מ ומחקרים מהעולם בנושא הזה, ואני בטוח שזה קיים, כי אנו לא המצאנו את השיטה.

גלעד ארדן: אם שתי השיטות נוהגות בעולם, יש להן תוצאות.

יורם מרציאנו: אעביר לאדוני תוך חודש ימים נייר, איך זה עובד באירופה- -

גלעד ארדן: אל תתחייב על חודש.

גלעד ארדן: ברגע שירוכז אצלנו מספיק חומר, נמשיך לקדם את ההצעה.

גלעד ארדן: נא קרא את הצעת החוק, נכניס גם סעיף נוסף של תחולה.

אתי בנדלר: ואם יש, נשמע גם הערות לנוסח.

יורם מרציאנו: קורא סעיף 1.

יעל מלם-יפה: בנקודה הזו היתה הסכמה שזה ישונה משר התקשורת – לדעתי, לשר לביטחון הפנים.

יורם מרציאנו: ההסכמה היתה שזה יהיה באחריות משרד ראש הממשלה, באחריות האגף- -

אורן גלעד: אבל אחר כך היא שונתה.

אורן גלעד: שר התקשורת הוא הכי פחות רלוונטי.

יורם מרציאנו: היות שמדובר באיחוד של קווי חירום, מדובר בנושאים טכניים שקשורים בעבודת תקשורת, אני חושב שזה עדיין צריך להישאר באחריות משרד התקשורת.

יעל מלם-יפה: אנחנו ממש לא הגורם המתאים.

יורם מרציאנו: אנשים בורחים מאחריות.

יורם מרציאנו: זה לא עומד על הצלת חיים.

גלעד ארדן: מד"א זה משרד הבריאות?

גלעד ארדן: וכיבוי אש זה משרד הפנים?

יורם מרציאנו: לכן אולי צריך להתחיל גם לאחד את המשרדים האלה.

גלעד ארדן: משרד ראש הממשלה, או שר אחר שהסמיכה לכך הממשלה.

יורם מרציאנו: קורא סעיף 2.

אתי בנדלר: אני רוצה להפנות את תשומת הלב שהצעת החוק הזו מדברת על מוקד אחד, מאוחד, של כל גורמי החירום שעליהם מדובר.

אתי בנדלר: מדברים על כך שקווי החירום יאוחדו למספר אחד.

יורם מרציאנו: אני לא מאחד את המוקדים אלא את הקווים.

גלעד ארדן: החוק קובע שיהיה מספר אחד – דבר טכני ביותר.

גלעד ארדן: כל דבר שמאחורי הקלעים, הממשלה יכולה לעשות מה שהיא רוצה.

יורם מרציאנו: קורא סעיף 3.

יורם מרציאנו: אז כאן אמרנו שיהיה כתוב: השר.

גלעד ארדן: כמה זמן נדרש לכם ליישם את זה?

גלעד ארדן: צריך סעיף תחילה.

יואל הדר: מה שתכתוב – זה לא ישים.

יורם מרציאנו: תראה מה אתה אומר: בכל מקרה לא נכבד את החוק.

גלעד ארדן: נניח שאנו רוצים לפגוע בציבור.

גלעד ארדן: כמה זמן ייקח לנו לפגוע בציבור טכנית?

יואל הדר: האם מדובר במסלקה ארצית?

יואל הדר: האם את כל הקווים של בזק צריך להכניס למסלקה הזו?

גלעד ארדן: זו קריאה ראשונה.

גלעד ארדן: כמה זמן מינימום?

יואל הדר: אי אפשר- -

גלעד ארדן: אפשר ועוד איך.

גלעד ארדן: העיקרון הוא שיהיה מספר אחד.

גלעד ארדן: איך זה יהיה – אתם תחליטו מה הכי נכון.

גלעד ארדן: אתם הרשות המבצעת.

גלעד ארדן: אני לא מבין מה לא ברור בעניין הזה.

גלעד ארדן: הכנסת רוצה שאזרח במצוקה יצטרך לזכור מספר אחד.

גלעד ארדן: היישום – יש לכם יד חופשית.

גלעד ארדן: מה הזמן המינימלי כדי ליישם את העיקרון הזה?

יואל הדר: אנחנו לא יודעים מה לומר לכם.

יואל הדר: מה שתקבע.

גלעד ארדן: כרגע נכתוב:

גלעד ארדן: ששה חודשים מיום פרסום החוק.

גלעד ארדן: אני מבקש לפנות למשרד האוצר, שישלח לנו הערכה תקציבית מנומקת של הצעת החוק.

אתי בנדלר: אני מבקשת שההעלאה לקריאה ראשונה תהיה אחרי שיהיה לנו אומדן האוצר, כי ההצבעה יכולה להשתנות אם מדובר בהצעת חוק תקציבית, ויש לי תחושה שיטענו כאן שהיא תקציבית.

גלעד ארדן: ברור, אבל תוגש חוות דעת נוגדת.

גלעד ארדן: מי בעד?

גלעד ארדן: תודה, הצעת החוק אושרה.

אתי בנדלר: כל עוד לא נקבל את הערכת האוצר והוועדה לא תקבע אם אכן מדובר בהצעת חוק תקציבית או תקבל את הערכת האוצר במקרה שינבע ממנה שמדובר בהצעת חוק תקציבית, לא אוכל לפרסם את הצעת החוק לקריאה ראשונה.

גלעד ארדן: תודה רבה, הישיבה נעולה.